Справа №592/5980/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Фоменко І. М.
Номер провадження 22-ц/788/636/17 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Турченка Сергія Петровича

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 лютого 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Борох Лілія Володимирівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а:

24 червня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що вона була власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій він розташований, площею 0,0601 га. Разом з донькою та своїм чоловіком ОСОБА_7 вони постійно проживають в цьому будинку, який є єдиним місцем їх проживання у м. Суми. В 2014 році на адресу її чоловіка, а потім і їй почали надходити погрози, які стосувалися не повернення її чоловіком грошових коштів в сумі 30 000 доларів США чоловіку відповідача - ОСОБА_8, який в 2012 році вклав свої кошти в бізнес її чоловіка. Скориставшись відсутністю її чоловіка та поганим станом її здоров'я, відповідач разом зі своїм чоловіком примусила її 29 квітня 2014 року написати розписку на ім'я ОСОБА_5, що нібито вона 21 вересня 2012 року взяла в неї в борг 30 000 дол. США і зобов'язується повернути ці кошти до 15 серпня 2014 року. Ця розписка не відповідала дійсності, була написана нею під примусом. Не заспокоївшись складанням розписки, відповідач зі своїм чоловіком наполягали на тому, щоб вона переоформила на ОСОБА_5 належні їй житловий будинок та земельну ділянку. 27 травня 2014 року між нею та відповідачем було укладено два нотаріально посвідчені договори: договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та договір купівлі-продажу земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,0601 га. Посилається на те, що спірні договори є фіктивними, оскільки вона не мала наміру і не передавала у володіння і користування відповідача належне їй нерухоме майно. І до теперішнього часу вона з донькою та чоловіком зареєстровані та постійно проживають у спірному житловому будинку, сплачують усі комунальні послуги. Згідно умов договору продаж спірного майна вчинявся за 270 000 грн., але фактично ніяких грошових коштів вона не отримувала, а платіжні доручення, які відповідач надала нотаріусу, є підробкою. Просить визнати недійсними, як фіктивні, укладені між нею та відповідачкою ОСОБА_5: договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, від 27 травня 2014 року та договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0601 га, розташованої по АДРЕСА_1 від 27 травня 2014 року.

Рішенням суду від 22 лютого 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - адвокат Турченко С.П. просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Висновки суду щодо правомірності укладених договорів не відповідають дійсним обставинам справи. Також в рішенні суду взагалі не зазначено про можливість чи неможливість застосування ст. 234 ЦК України до спірних правовідносин та визнання недійсними укладених договорів з цієї підстави.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Турченка С.П., який підтримав апеляційну скаргу, представників відповідача ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які заперечують проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильного встановивши обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі договорів дарування від 25 грудня 2002 року позивачу належав житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельна ділянка загальною площею 601 кв. м за вказаною адресою (а. с. 6-7, 10-15).

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 27 травня 2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, остання набула у власність житловий будинок з надвірними, господарськими та побутовими будівлями під номером АДРЕСА_1 на приватизованій земельній ділянці. Договір посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Борох Л.В. 27 травня 2014 року та зареєстровано в реєстрі за № 773 (а. с. 8).

Пунктами 2.1, 2.2 Договору передбачено, що продаж житлового будинку з господарчими будівлями за домовленістю сторін вчиняється за 270 000 грн., які сплачені шляхом перерахування грошових коштів з рахунку покупця на рахунок продавця, до підписання цього договору. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за проданий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями.

Відповідно до п. 4.1 Договору сторони підтверджують, що на момент укладання цього договору вони ніяким чином, ні законом, ні іншим нормативно-правовим актом, ні судовим рішенням, ні іншими способами не обмежені у праві укладати та виконувати договір або подібні правочини.

Сторони також підтверджують, що цей договір вчиняється за відсутності впливу насильства, тяжкої обставини, чи обставин, що спонукають вчинити даний договір на вкрай невигідних умовах, він не є фіктивним та удаваним. У сторін відсутні будь-які заперечення щодо кожної з умов договору. Продавець та покупець однаково розуміють значення укладеного договору, умови правочину, права, обов'язки кожного з них, а також правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на договорі.

Відповідно до Будинкової книги за даною адресою прописана ОСОБА_11, яка зобов'язується знятися з реєстраційного обліку та звільнити житловий будинок з надвірними, господарськими та побутовими будівлями для безперешкодного доступу покупця та передати пов'язані з експлуатацією житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями документи до 15.08.2014 року.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27 травня 2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, остання також набула у власність земельну ділянку під АДРЕСА_1, площею 0,0601 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1. Договір посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Борох Л.В. 27 травня 2014 року та зареєстровано в реєстрі за № 777 (а. с. 9).

Згідно п. 2.1 Договору продаж земельної ділянки вчинено за 270 000 грн., які сплачені шляхом перерахування грошових коштів з рахунку покупця на рахунок продавця, до підписання цього договору.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що сторони підтверджують, що на момент укладання цього договору вони ніяким чином, ні законом, ні іншим нормативно-правовим актом, ні судовим рішенням, ні іншими способами не обмежені у праві укладати та виконувати договір або подібні правочини.

Сторони підтверджують, що цей договір вчиняється за відсутності впливу насильства, тяжкої обставини, чи обставин, що спонукають вчинити даний договір на вкрай невигідних умовах, він не є фіктивним та удаваним. У сторін відсутні будь-які заперечення щодо кожної з умов договору. Сторони однаково розуміють значення укладеного договору, умови правочину, права та обов'язки кожного з них, а також правові наслідки для кожного з них по укладеному договору, про що свідчать особисті підписи сторін на договорі.

27 травня 2014 року ОСОБА_5 написала розписку про те, що вона зобов'язується не продавати будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до 15 серпня 2014 року. У випадку повернення вказаної суми за договорами купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, зобов'язується розірвати договір, посвідчений приватним нотаріусом Борох Л.В. (а. с. 20).

Також судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 28 квітня 2015 року зверталася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу № 63 Борох Л.В. про визнання недійсними спірних договорів купівлі-продажу з підстав вчинення їх під впливом насильства.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2016 року у справі № 592/4024/15-ц, провадження № 2/592/285/16 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації та виселення у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено; позов ОСОБА_5 задоволено частково. Виселено ОСОБА_3 з належного ОСОБА_5 житлового будинку АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення (а. с. 70-73).

Зазначеним рішенням суду встановлено, що ОСОБА_3 не надала переконливих доказів на підтвердження того, що з боку ОСОБА_5 або з боку іншої особи було застосовано фізичний чи психічний тиск проти справжньої її волі при укладенні спірних угод.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 21 березня 2016 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2016 року залишено без змін. (а. с. 74-75).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2016 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 21 березня 2016 року залишено без змін (а. с. 101-102).

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Пленум Верховного суду України у п. 24 постанови № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз'яснив, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Під майном згідно з ч. 1 ст. 190 ЦК України розуміються і майнові права.

На підставі ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Судом встановлено, що 27 травня 2014 року укладено договори купівлі-продажу, за якими відповідач придбала спірний житловий будинок і земельну ділянку, і в той же день зареєструвала право власності на спірні об'єкти нерухомого майна, що підтверджується витягом за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 162-163).

З цього моменту у відповідача виникло право власності на спірні житловий будинок та земельну ділянку.

Окрім того, як зазначалося вище ОСОБА_5 зверталася за захистом свого права на спірне майно та рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2016 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_3 було виселено з належного ОСОБА_5 житлового будинку АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення, що свідчить про наміри ОСОБА_5 реалізувати в повному обсязі своє право власності на вказане нерухоме майно, передбачене ст. 317 ЦК України.

Постановою старшого державного виконавця Ковпаківського відділу ДВС м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 01.11.2016 року закінчено виконавче провадження з виконання рішення суду про виселення ОСОБА_3 з належного ОСОБА_5 житлового будинку АДРЕСА_1 у зв'язку з його виконанням (а. с. 191).

Зазначені обставини спростовують доводи позивача та його представника про фіктивність спірних правочинів.

Суд першої інстанції також обґрунтовано не взяв до уваги і доводи позивача стосовно не проведення ОСОБА_5 розрахунку за договором купівлі-продажу житлового будинку.

Сама по собі та обставина, що згідно виписки по особовому рахунку ОСОБА_3 в ПАТ «Банк Національний кредит» за період з 27.05.2014 року по 18.09.2015 року на нього надійшло від ОСОБА_5 270 000 гривень як сплата за земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу № 777 від 27.05.2014 року, не є підставою для визнання спірних правочинів фіктивними. Вказана обставина стосується виконання сторонами умов укладеного між ними договору купівлі-продажу, але за встановлених під час розгляду справи обставин, не свідчить про фіктивність спірних правочинів.

З документів, на підставі яких було посвідчено спірні правочини приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Борох Л.В., вбачається, що нотаріусу було надано два платіжних доручення про перерахування на рахунок ОСОБА_3 грошових коштів на оплату вартості відчужуваного нерухомого майна, як будинку, так і земельної ділянки (а. с. 129; 144).

Згідно пункту 2.2 Договору купівлі-продажу спірного житлового будинку сторони підтверджують факт повного розрахунку за проданий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями. В постанові про закриття кримінального провадження від 19 грудня 2016 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002634 від 22.04.2015 року зазначено, що почеркознавчою експертизою підтверджено підпис та почерк ОСОБА_3 в документах банківських справ на відкриття розрахункового рахунку та його закриття в ПАТ «Банк Національний кредит», також в банківських документах на видачу готівки в касі ПАТ «Банк Національний кредит» (а. с. 127).

Інші доводи апеляційної скарги, за встановлених обставин, не впливають на висновки суду по суті спору.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування правильного по суті рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308; 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Турченка Сергія Петровича відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 лютого 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -