Справа №577/4626/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Гетьман В. В.
Номер провадження 22-ц/788/1888/17 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Левченко Т. А. , Кононенко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області

на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 листопада 2017 року

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Коротченко Дарії Сергіївни щодо відкриття виконавчого провадження та арешту майна боржника, стягувач - ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

06 листопада 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця, свої вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні у Конотопському МРВ ДВС ГТУЮ у Сумській області знаходиться рішення Апеляційного суду Сумської області від 12 вересня 2017 року, яким з нього на користь ОСОБА_5 стягнуто грошові кошти у розмірі 1 937 500 грн. та 546,64 грн. судових витрат. Постановами державного виконавця від 20 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно боржника. Посилаючись на те, що вказані постанови державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, у постанові про відкриття провадження передчасно стягнуто з боржника виконавчий збір у сумі 193804,66 грн. та, накладаючи арешт на рухоме майно, державний виконавець не провів опису майна, ОСОБА_3 просив суд поновити строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 20 жовтня 2017 року, який пропущений з поважних причин, та скасувати вищевказані постанови про відкриття виконавчого провадження та арешт майна боржника від 20 жовтня 2017 року.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 листопада 2017 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Конотопського МРВ ДВС ГТУЮ у Сумській області Коротченко Д.С. щодо винесення постанови про арешт майна боржника ОСОБА_3 від 20 жовтня 2017 року. Скасовано постанову про арешт майна боржника ОСОБА_3 від 20 жовтня 2017 року винесену старшим державним виконавцем Конотопського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області Коротченко Д.С.

В решті вимог скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції в частині задоволення вимог скарги, відділ ДВС подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що з метою забезпечення реального виконання рішення суду держаним виконавцем під час відкриття провадження 20 жовтня 2017 року було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_3 та цього ж дня з метою виявлення об'єктів нерухомості, що належать боржнику, сформовано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, тому не погоджується з висновками місцевого суду про неналежність визначення моменту винесення постанови про арешт майна. Вважає, що державним виконавцем був дотриманий принцип співмірності заходу примусового виконання рішення суду з обсягом задоволених вимог за рішенням суду, оскільки оцінка майна проводиться після його опису та не здійснюється під час відкриття виконавчого провадження на відміну від арешту майна. Вказує, що положення ч. 8 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» та роз'яснення п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року не регулюють спірні правовідносини, тому суд помилково послався на них при розгляді заявленого питання. Зазначає, що держаним виконавцем своєчасно проведено перевірку майнового стану боржника, тому висновок суду про недотримання виконавцем вимог ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» щодо проведення майнового стану боржника є необґрунтованим. Крім того, звертає увагу і на ті обставини, що строки перевірки майнового стану боржника та питання черговості звернення стягнення на майно боржника не мають правового значення для даних правовідносин, тому не можуть бути наслідками скасування постанови про арешт майна.

Ухвала суду в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо скасування постанови державного виконавця про відкриття провадження від 20 жовтня 2017 року не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

В судовому засіданні представник Конотопського МРВ ДВС ГТУЮ у Сумській області підтримав доводи скарги та просила скаргу задовольнити.

Заявник ОСОБА_3 та стягував ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, але про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що по справі № 2/577/917/14 Апеляційним судом Сумської області ухвалено рішення від 12 вересня 2017 року, яким з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуто грошові кошти у розмірі 1 937 500 грн. та 546,64 грн. судових витрат. На виконання зазначеного рішення суду 13 жовтня 2017 року судом виданий виконавчий лист під № 2/577/917/14.

Постановою старшого державного виконавця Конотопського МРВ ДВС ГТУЮ у Сумській області Коротченко Д.С. від 20 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа. Стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 193804,66 грн. (а.с.2).

Крім того, 20 жовтня 2017 року цим же державним виконавцем винесено постанову про арешт майна, що належить боржнику (а.с. 3).

З витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна вбачається, що до реєстру внесено записи про обтяження: арешт рухомого майна, підстава: постанова про арешт майна боржника від 20 жовтня 2017 року, об'єкт обтяження: все рухоме майно, відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати, термін дії: 20 жовтня 2022 року (а.с. 4).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 20 жовтня 2017 року вирішено провести державну реєстрацію обтяження, арешт нерухомого майна за суб'єктом ОСОБА_3 (а.с. 5).

З актуальної інформації про право власності, відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано ряд об'єктів нерухомого майна та на все майно боржника, що належить йому на праві власності накладено арешт, підстави: постанови державного виконавця від 13 жовтня 2009 року та 19 жовтня 2009 року ВДВС Бориспільського МРУЮ (а.с. 16 - 18).

Відділ ДВС у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що з метою накладення арешту на кошти боржника, АБ «Експрес-Банк» було надіслано відповідну постанову, проте, вона була повернута банком без виконання, у зв'язку з закриттям рахунків ОСОБА_3 Крім того, за результатами перевірки майнового стану боржника за місцем його реєстрації, проведеної державним виконавцем 30 жовтня 2017 року, майна належного боржнику на праві власності, на яке за законом може бути звернуто стягнення не виявлено.

Разом з тим, згідно з повідомлень від 25 жовтня 2017 року Територіальним сервісним центром на виконання постанови державного виконавця від 20 жовтня 2017 року про арешт майна боржника накладено обмеження на проведення реєстраційних операцій щодо транспортних засобів марки ГАЗ 21, ДНЗ НОМЕР_1 та DAIMLER-CHRYSLER 614D КА ДНЗ НОМЕР_2, власником яких є ОСОБА_3 (а.с. 21).

Задовольняючи скаргу в частині скасування постанови державного виконавця від 20 жовтня 2017 року про арешт рухомого майна боржника ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець, звертаючи стягнення на все майно боржника одночасно з відкриттям провадження, допустив порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, не визначився з обсягом майна, необхідного для виконання виконавчого листа, його вартістю, черговістю звернення стягнення, а тому неправомірно заарештував все майно ОСОБА_3

Колегія суддів не може погодитися із вказаними висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частинами 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Майно, яке підлягає арешту без проведення його опису, зазначено у ч. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», ним є кошти боржника, що знаходяться на рахунках боржника у банках, інших фінансових установах, а також конкретне майно боржника, зазначене в заяві стягувача, право власності або інші майнові права боржника, дані на яке наявні в електронних державних базах даних та реєстрах. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

За ч. 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення реального виконання рішення суду державним виконавцем під час відкриття виконавчого провадження 20 жовтня 2017 року було винесено постанову про арешт рухомого майна боржника ОСОБА_3

З огляду на викладене, не можна погодися з висновком суду першої інстанції про те, що спірна постанова була винесена з метою звернення стягнення на все майно боржника, оскільки з тексту як самої постанови та витягу про реєстрацію в державному реєстрі обмежень рухомого майна вбачається, що державний виконавець, арештовуючи майно боржника, керувався ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», норми якої регулюють питання забезпечення реального виконання рішення, разом з тим, порядок звернення стягнення на майно боржника регулюється ст. 49 вказаного Закону та ч. 1 вказаної статті визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації, про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду про те, що постановою державного виконавця було звернуто стягнення на майно боржника та необґрунтоване посилання на ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» заслуговують на увагу.

Та обставина, що державним виконавцем не проводився опис майна не є підставою для скасування оскарженої постанови, оскільки з матеріалів справи вбачається, що на виконання постанови державного виконавця Територіальним сервісним центром було накладено обмеження на проведення реєстраційних операцій на рухоме майно, зокрема, на два транспортні засоби, що належать боржнику ОСОБА_3, тобто вказане майно підлягає державній реєстрації, тому попереднє проведення його опису законом не вимагається.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що на виконання спірної постанови було накладено арешт і на інше рухоме або нерухоме майно боржника та, що при накладенні арешту на транспортні засоби були порушені права боржника або третіх осіб.

При цьому, колегія суддів враховує і суми стягнутих грошових коштів з ОСОБА_3 у розмірі 1937500 грн. та 546,64 грн., тобто вжиті державним виконавцем заходи забезпечення реального виконання рішення суду є співмірними з сумою стягнення.

Власник майна у разі порушення його прав арештом майна не позбавлений можливості звернутися до суду за захистом цих прав відповідно до законодавчо визначеного способу захисту порушеного права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що скасовуючи постанову від 20 жовтня 2017 року про арешт нерухомого майна боржника, місцевий суд дійшов помилкового висновку про неправомірність дій старшого державного виконавця та наявність правових підстав для скасування вказаної постанови, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і постановлення нової про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 в оскарженій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області задовольнити.

Скасувати ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 листопада 2017 року в оскарженій частині в даній справі та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 в частині скасування постанови державного виконавця від 20 жовтня 2017 року про арешт рухомого майна боржника.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області у відшкодування понесених судових витрат на подання апеляційної скарги 1600грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: