Справа № 161/9273/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Рудська С.М.
Провадження № 22-ц/773/378/17 Категорія: 47 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Осіпука В.В., Стрільчука В.А.

секретар судового засідання Галицька І.П.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, та його представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, Заборольської сільської ради про визнання рішень Заборольської сільської ради незаконними та їх скасування за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2017 року в задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, Заборольської сільської ради про визнання рішень Заборольської сільської ради незаконними та їх скасування відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов в даній справі задовольнити.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вказував про їх необґрунтованість та недоведеність. При цьому судом зроблено висновок щодо законності прийняття Заборольською сільською радою оскаржуваних рішень.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи та обґрунтовані нормами матеріального права, що регулюють дані правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Заборольської сільської ради Луцького району Волинської області від 07 вересня 2012 року № 18/10 було вирішено: передати у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1 га в с. Великий Омеляник Луцького району; виготовити технічну документацію із складання державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4; видати та зареєструвати державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 (а.с. 8).

На день розгляду даної справи, як в суді першої інстанції так і в апеляційній інстанції державний акт на право власності на земельну ділянку відповідачці ОСОБА_4 не виданий, право власності за нею у встановленому законом порядку не зареєстроване.

В жовтні 2014 року позивач ОСОБА_4 звернулася з письмовими заявами до Заборольської сільської ради про скасування як незаконного рішення Заборольської сільської ради № 18/10 від 07.09.2012 року в частині виділення у власність відповідачки ОСОБА_4 земельної ділянки.

Рішенням Заборольської сільської ради від 26.12.2014 року № 39/41 у задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування рішення № 18/10 від 07.09.2014 року було відмовлено (а.с. 16). На обґрунтування прийнятого рішення Заборольською сільською радою зазначено, що орган місцевого самоврядування не може скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав на охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Також, рішенням Заборольської сільської ради від 26.12.2014 року № 39/40 було відмовлено позивачці ОСОБА_4 у розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд у с. Забороль у звязку з відсутністю вільних земельних ділянок на території сільської ради (а.с. 15).

Крім того, рішенням Заборольської сільської ради від 26.12.2014 року № 39/42 позивачці ОСОБА_4 відмовлено у передачі у власність земельної ділянки площею 0,1 га в с. Великий Омеляник Луцького району у звязку з наданням дозволу на передачу у власність такої земельної ділянки відповідачці ОСОБА_4 жительці м. Луцька вул. Шота Руставелі, 9/118, що підтверджується рішенням сільської ради від 07.09.2014 року № 18/10 (а.с. 17).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом даної норми права підставою звернення до суду є належність особі відповідного права підтвердженого належними та допустимими доказами.

Звертаючи до суду з вимогами про визнання недійсним та скасування рішення Заборольської сільської ради Луцького району № 18/10 від 07.09.2012 року, позивач вказувала, що земельною ділянкою щодо якої прийнято дане рішення вона на законних підставах користувалась, як городом, починаючи з 2000 року.

За змістом ст. 7 ЗК України від 18.12.1990 року ( в редакції чинній станом на 2000 рік) користування землею може бути постійним або тимчасовим.

В судовому засіданні представник позивача вказував, що строки користування спірною земельною ділянкою між позивачем та Заборольською сільською радою не обумовлювались, відтак слід вважати, що користування позивача земельною ділянкою було постійним.

Надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок. Розробку проектів відведення земельних ділянок, перенесення їх меж у натуру (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право користування землею, здійснюють державні та інші землевпорядні організації. Замовниками виконання вказаних робіт є відповідні місцеві Ради народних депутатів, підприємства, установи і організації ( ч. 7, 8, 9 ст. 19 ЗК України від 18.12.1990 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЗК України від 18.12.1990 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

В матеріалах справи відсутні зазначенні документи, а саме проект відведення земельної ділянки та державний акт на право постійного користування, які б посвідчували право позивача ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку.

Позивачем не надано доказів, які б свідчили, що нею у передбачений законом порядок набувалось право користування земельною ділянкою, щодо якої Заборольською сільською радо прийнято рішення про передачу її у власність відповідача ОСОБА_4

Статтею 36 ЗК України від 18.12.1990 року було встановлено, що використання землі на Україні є платним. Власники землі та землекористувачі щорічно сплачують плату за землю у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначаються залежно від якості та місцеположення земельної ділянки виходячи з кадастрової оцінки земель.

Доказів про оплату позивачем ОСОБА_4 земельного податку, починаючи з 2000 року матеріали справи не містять. Представник позивача в суді апеляційної інстанції вказував, що йому не відомо чи сплачувалася його довірителем плата за землю, якою вона користувалась.

Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач ОСОБА_4 всупереч вимогам ст. ст.10, 60 ЦПК України не довела та не надала належних доказів виникнення у неї права користування на спірну земельну ділянку в розумінні положень статей 7,19, 22, 23, 24, 36 Земельного Кодексу (в редакції чинній станом на 2000 рік) розташовану в с. Великий Омеляник Луцького району, Волинської області, а відтак суд позбавлений можливості захистити її права в обраний нею спосіб.

З врахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги не мають правового значення, оскільки ОСОБА_4 не доведено порушення, не визнання її права, що в розумінні ст. 3 ЦПК України є першочерговим для звернення до суду з позовом.

Разом з тим, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дав детальний правовий аналіз рішенням сільської ради, які оскаржуються, та зробив правомірний висновок про їх законність.

Вимоги позивача про визнання недійсним рішенням Заборольської сільської ради від 26.12.2014 року № 39/40, щодо відмови позивачу ОСОБА_4 у розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд у с. Забороль є похідною від вимоги про визнання недійсним рішення Заборольської сільської ради від 07.09.2012 року № 18/10. Відмовивши у визнанні незаконним рішення про передачу у власність відповідачу ОСОБА_4 земельної ділянки , суд першої інстанції цілком обґрунтовано констатував про відсутність правових підстав для визнання незаконним рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою позивачу ОСОБА_5 тієї самої земельної ділянки.

Суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позовних вимогах.

Доводи апеляційної скарги про підставність позовних вимог є власним тлумаченням встановлених обставин справи, були предметом дослідження суду першої інстанції і їм суд в сукупності з іншими доказами по справі дав правильну юридичну оцінку.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: