Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2469/17
Провадження № 2/376/1243/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2017 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Клочка В.М.,

при секретарі Якштас А.В.,

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого вказав, що 03 серпня 2017 року, між позивачем та відповідачем було укладено договір дарування квартири № 2 в житловому будинку № 48-а по вул. Липовецька (в минулому вулиця Р.Люксембург) в м. Сквира Київської області, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 70.2 кв.м. житловою площею 35.5 кв.м., земельну ділянку, площею 0.0359 га, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в м. Сквира вул. Липовецька (в минулому - вулиця Р.Люксембург), 48-а, кадастровий номер :01:034:0035.

Сторони належним чином оформити у нотаріуса вищевказаний правочин сторони не може через ту обставину, що відповідач має лише копії правовстановлюючих документів на вказані квартиру та земельну ділянку, та не може надати оригінал, а тому в законному порядку нотаріально посвідчити даний правочин та оформити право власності на відповідне нерухоме майно позивачем, неможливо.

З огляду на вищевказане ОСОБА_1 просить визнати дійсним договір дарування квартири № 2 в житловому будинку № 48-а по вул. Липовецька (в минулому вулиця Р. Люксембург) в м. Сквира Київської області, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 70.2 кв.м. житловою площею 35.5 кв.м., земельну ділянку, площею 0.0359 га, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в м. Сквира вул. Липовецька (в минулому - вулиця Р.Люксембург), 48-а, кадастровий номер :01:034:0035, укладений 03 серпня 2017 року, між позивачем та відповідачем, та визнати за позивачем право власності на відповідне нерухоме майно.

В попереднє судове засідання позивач не з» явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в попередньому судовому засіданні позов визнав, про що подав до суду відповідну письмову заяву.

Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст. 130 та 174 ЦПК України, вважає ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні по суті позовних вимог.

Судом встановлено, що 03 серпня 2017 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування квартири № 2 в житловому будинку № 48-а по вул. Липовецька (в минулому вулиця Р.Люксембург) в м. Сквира Київської області, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 70.2 кв.м. житловою площею 35.5 кв.м., земельну ділянку, площею 0.0359 га, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в м. Сквира вул. Липовецька (в минулому - вулиця Р.Люксембург), 48-а, кадастровий номер :01:034:0035, які належать відповідачу відповідно до витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційні номери обєктів нерухомого майна: 240, № 4.

Вказані обставини встановлені матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. ст. 316-319 ЦК України правом власності є право особи на майно, що включає в себе право володіння, користування та розпорядження, якими така особа користується на власний розсуд.

Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі - що передбачено у ст.718 ЦК України.

Виходячи зі змісту статей 203,717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згодищодо всіх його істотних умов.

Частинами 1-3,5 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 4 ст. 722 ЦК України прийняття обдарованим документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів, тощо) є прийняттям дарунка.

Дарувальник передав обдарованому ключі від домоволодіння, а також технічну документацію на будинок та земельну ділянку.

Юридичним наслідком укладення договору дарування є безповоротне припинення права власності у дарувальника на майно, що є предметом договору, та виникнення права власності на нього у обдарованого, тобто, правовою метою договору дарування є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної вигоди.

Згідно ст. 220 ч. 2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Таким чином, суд приходить до висновку, що виходячи із вищевказаного, маються, достатні підстави для визнання за ОСОБА_1 право власності на вищевказане нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 41, 55 Конституції України,

ст.ст.207, 220,316,317,328,344,638, 717, 719, 722 ЦК України,

ст.ст. 10, 60, 61, 130, 131, 174, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 2 в житловому будинку № 48-а по вул. Липовецька (в минулому вулиця Р.Люксембург) в м. Сквира Київської області, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 70.2 кв.м. житловою площею 35.5 кв.м., що належить ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0.0359 га, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в м. Сквира вул. Липовецька (в минулому - вулиця Р.Люксембург), 48-а, кадастровий номер :01:034:0035, що належить ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Сквирський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: