Справа № 418/926/17
РІШЕННЯ

Іменем України

27.11.2017 року Міловський районний суд Луганської області

у складі:головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі Ворожейкіна О.С.

Суддя Міловського районного суду Луганської області Гуцол М.П., розглянувши заяву ОСОБА_2, заінтересованої особи Довжанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області про встановлення юридичного факту народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

заявник, ОСОБА_2, звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити юридичний факт народження дитини, жіночої статі, яка народилась 22 жовтня 2017 року у м. Луганськ.

22 жовтня 2017 року у ДЗ "Луганська міська багатопрофільна лікарня № 3" м. Луганськ, що на теперішній час вважається тимчасово не підконтрольною територією України, у заявника народилась донька.

При зверненні до Довжанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Луганській області із заявою про реєстрацію народження дитини та отримання свідоцтва про народження, йому було відмовлено оскільки, ним предявлено медичний документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення» медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024, тому він був вимушений звернутися до суду з цією заявою.

В судове засідання заявник не з'явився, просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Представник заінтересованої особи, Довжанський міський відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Луганській області, в судове засідання не зявилась, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Заперечень проти заяви не надала.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги заявника слід задовольнити виходячи з наступних підстав.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 доводиться йому дружиною, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І- ЕД № 097798 /а.с. 12/ виданого 16 березня 2002 році міським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського обласного управління юстиції .

З копії паспорта громадянина України /а.с. 6/ серії ЕК № 001701 виданого Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 22 вересня 1995 року, слідує те, що ОСОБА_2 є громадянином України, зареєстрований за адресою: Україна, АДРЕСА_1.

З копії паспорта громадянки України /а.с. 9/ серії ЕН № 158041 виданого Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 10 квітня 2002 року, слідує те, що ОСОБА_3 є громадянкою України, зареєстрована за адресою: Україна, АДРЕСА_1.

Відповідно до медичного свідоцтва про народження № 460/а.с. 5/ виданого 08 листопада 2017 року ДЗ "Луганська міська багатопрофільна лікарня № 3", ОСОБА_2 народила дитину жіночої статі.

За ст. 64 ЦПК України «Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу».

З наведених підстав слідує, що медичне свідоцтво про народження дитини видане на тимчасово не підконтрольній території України і його суд оцінює як інформацію для прийняття конкретного рішення. При цьому, суд звертає увагу, що зазначений документ не має юридичної сили з тих підстав, що складений на території, яка не підконтрольна Україні, разом з тим, це можна оцінювати як наявність обставин які мають значення для вирішення справи.

Зазначене узгоджується із висновком Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх спілкування.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно ч. 1 ст. 257 -1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

За змістом ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про її народження, виданого державним органом України.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження.

Суд враховує, що місто Луганськ станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово не підконтрольній території України і у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт народження своєї дитини у встановленому Законом порядку.

У звязку із викладеним, орган державної реєстрації актів цивільного стану не може зареєструвати факт народження заявником дитини, адже медичний факт народження дитини зафіксований на тимчасово не підконтрольній території України.

При цьому, визнання судом факту народження дитини надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про народження дитини, яке буде видане державним органом України.

Таким чином, в судовому засіданні було доведено, що була народжена дитина жіночої статі на території тимчасово не підконтрольній Україні, документи, які йому були видані не були визнані центральним органом виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сфері охорони здоровя, однак вони підтверджують обставини, які мають значення для вирішення справи і з цих підстав заяву заявника слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 197, 208, 209, 212-215, 251-256 ЩІК України, суд, -

ВИРІШИВ:

заяву ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту народження дитини - задовольнити.

Встановити юридичний факт народження дитини, ОСОБА_4, яка народилась 22 жовстня 2017 року, у м. Луганськ, у громадянки України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: Україна, м. Луганськ, городок ЩорсаАДРЕСА_2 в шлюбі з громадянином України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: Україна, м. Луганськ, городок ЩорсаАДРЕСА_2.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області, що розташований у м. Сєвєродонецьку, Луганської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Міловський районний суд Луганської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М.П. Гуцол