Справа 237/4393/17
Номер провадження 2/237/2181/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13.12.17 року м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді: Сенаторова В.А.,

при секретарі: Лахно Т.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Курахове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Марїнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, власницею якої є ОСОБА_1, розташованої у Донецькій області, Марїнському району, місті Курахове, вул. Прокофєва, 14/51.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.12.2005 року позивач є власницею квартири, розташованої у місті Курахове, вул.. Прокофєва, 14/51. В цій квартирі зареєстровані та постійно мешкають донька позивачки ОСОБА_3 та її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5. 29.08.2014 року позивач зареєструвала у своїй квартирі відповідача ОСОБА_2, який мешкав однією сімєю у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. У лютому 2015 року відповідач ОСОБА_2 зїхав з цієї квартири та переїхав жити на постійне місце мешкання у ІНФОРМАЦІЯ_1. За посиланням позивача, відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки житлом не користується, а перебуває лише на реєстраційному обліку. Разом з тим, відповідач добровільно не здійснює зняття з реєстраційного обліку з приватного житлового приміщення, належного ОСОБА_1, тим самим обмежує її інтереси щодо вільного користування обєктом власності, і як результат остання змушена звернутись за судовим захистом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача.

Відповідач ОСОБА_2. у судові засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність суду не подано, тому, суд ухвалив рішення провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно із ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1.

В звязку з тим, що ОСОБА_2 на постійній основі з 2015 року мешкає за іншою адресою та відмовляється приїхати з необхідності знятися з реєстраційного обліку, тому ОСОБА_1 в судовому порядку порушила питання втрати відповідачем права користування вказаним житловим приміщенням.

Перевіряючи підставність та обґрунтованість позовних вимог, суд звертає увагу, що питання про втрату членом сім'ї власника житла права користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, - урегульовано ч. 2ст. 405 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що будь-яких угод між сторонами не укладався та спірне житлове приміщення відноситься до приватного житлового фонду.

З наведеного положення закону можна виділити такі умови за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен бути членом сім'ї власника житла та проживати разом з ним.

Виходячи із змісту ст. 405 ЦК України та ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житла мають право на користування житловим приміщенням на умовах що визначається за угодою з його власником. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Права власника визначені вст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до Постанову Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" розяснено, що на ствердження вибуття наймача або членів його сімї на постійне проживання в інше жиле приміщення суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Судом встановлено, що відповідач за адресою: АДРЕСА_2 не мешкає з лютого 2015 року, що підтверджено актом депутата міської ради ОСОБА_6, та підтверджено даний факт сусідами.

Враховуючи вказане, судом встановлено факт відсутності ОСОБА_2 в спірному житловому приміщенні на праві мешкання строком понад один рік, при цьому причин відсутності члена сімї власника житла, які могли бути визнані поважними, за аналогією зі статтею 71 ЖК України, під час розгляду справи не надано.

На підставі ст. 405 ЦК України, ст.ст.71,72 ЖК України, керуючись ст. ст.10,60,209ч. 2,212-215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, власницею якої є ОСОБА_1, а саме квартирою № 51 у будинком № 14 по проспекту Прокофєва в м. Курахове Марїнського району Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем в судову палату по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області через Марїнський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто за заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.А.Сенаторов

Дата документу 13.12.2017