Справа № 484/347/16-ц
Провадження № 2/484/16/17
Рішення

іменем України

27.03.2017 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді Максютенко О.А.

при секретарі Завірюха В.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську в режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської Ради Первомайського району Миколаївської області, ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку та зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання заповіту скасованим

встановив:

В 2016 році позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову зазначено, що 28.02.2015 року померла ОСОБА_6. На протязі останніх восьми років позивачка піклувалась за ОСОБА_6 та матеріально підтримувала її. За життя спадкодавця залишила заповіт складений на ім.»я позивачки 25 серпня 2009 року, який посвідчено секретарем Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, згідно якого на випадок смерті заповіла все своє майно позивачці.

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, що складається із земельної ділянки площею 5.7169 га., яка розташована в межах підпорядкованих ОСОБА_4 сільській раді Первомайського району Миколаївської області, цільове призначення якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:000:0001. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право приватної власності на земельну ділянку, виданого реєстраційною службою Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області від 19.10.2013 року № 11203919.

Позивачка своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про спадкування після смерті ОСОБА_7, однак отримала відмову нотаріуса з розясненням, що спадкодавець ОСОБА_7 18.03.2011 року склала ще один заповіт на ? частину земельної ділянки на імя свого сина ОСОБА_5. Крім того, нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що у вказаному заповіті не вказані точні реквізити майна, що охоплюється заповітом він складається лише з ? частини земельної ділянки, та яка доля ? часток земельної ділянки і якої саме.

Позивачка вважає, що спадкодавець ОСОБА_6 заповіла відповідачу ОСОБА_5 належну їй ? частку земельної ділянки після смерті свого чоловіка ОСОБА_8, яку відповідач вже оформив на своє ім.»я.

Тому позивачка просила позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 подав зустрічний позов, де просив визнати заповіт ОСОБА_6 посвідчений секретарем Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 25.08.2009 року, зареєстрований в реєстрі №34 повністю скасованим посилаючись на новий заповіт спадкодавця, за яким остання заповіла своєму синові ОСОБА_5 ? частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповіт складений та посвідчений 18.03.2011 року. Також послався на те, що новий заповіт суперечить попередньому, а тому попередній заповіт є повністю скасованим відповідно до ч.3 ст.1254 ЦК України.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Зустрічний позов ОСОБА_5 не визнали та просили відмовити в його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_5 в попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнавав, просив відмовити в його задоволенні. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позвні вимги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Первомайського району Миколаївської області до суду надала заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи дійшов слідуючого.

Судом встановлено, що 28 лютого 2015 року померла ОСОБА_6.

Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається з земельної ділянки кадастровий номер :04:00:0001 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5.7169 га., яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер 11203919, виданий 19.10.2013 року.

За життя ОСОБА_6 склала заповіт від 25 серпня 2009 року посвідчений секретарем Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за №34, за яким все своє майно, де б воно не знаходилась і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона буде мати право за законом на день смерті заповіла ОСОБА_1.

Крім того, 18 березня 2011 року ОСОБА_6 склала ще один заповіт посвідчений секретарем Потлавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за №10 за яким належну їй за законом ? частину земельної ділянки, розташованої на території Полотавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповіла своєму синові ОСОБА_9.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_6 Другою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області була заведена спадкова справа №85/2015 від 10.03.2015 року за заявою про прийняття спадщини гр.. ОСОБА_1. 14.04.2015 року із заявою про прийняття спадщини звернувся син померлої ОСОБА_5.

25.02.2016 року Державний нотаріус Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що майно зазначене в заповіті від 18 березня 2011 року, зареєстроване в реєстрі №10 чітко не визначене, не вказані його точні реквізити, зміст тлумачиться неоднозначно. Заповіт складений неконткретно, оскільки не можна зясувати ? частка якої саме земельної ділянки заповідалась спадкодавцю та яка доля ? часток даної земельної ділянки. До складу спадкового майна, згідно заповіту, входить ? частка земельної ділянки, що розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Первомайського району Миколаївської області, не є можливим визначити, яка саме це земельна ділянка та до якого правовстановлюючого документу вона відноситься, тобто цей факт не є безспірним.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 12.09.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_5 .В. до ОСОБА_1, ОСОБА_4 сільської ради Первомайського району Миколаївської області про встановлення нікчемності заповіту ОСОБА_6, посвідченого 25.08.2009 року за реєстром №34 відмовлено.

Предметом спору в даній справі є визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: час і місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину.

Законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Отже, за змістом цієї норми ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

У постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року (справа № 6-692цс16) викладено правовий висновок про те, що при вирішенні спорів про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно суди встановлюють належне спадкодавцю на час його смерті майно, яке входить до складу спадщини, а також з'ясовують чи не порушуються права та інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Здійснення права на спадкування урегульовано главою 87 ЦК України. За загальним правилом оформлення прав на спадкове майно здійснюється відповідно до передбаченої законом процедури нотаріусом, якого не може підміняти суд.

Якщо зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача за наявності спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту вони виходячи із положень ч. 2ст. 1256 ЦК України, не позбавлені можливості звернутися до суду із вимогами про тлумачення заповіту.

Між тим, позовних вимог про тлумачення правочину у відповідності до ст. 1256 ЦК України позивач не заявляв.

Оскільки, позивачкою невірно обрано спосіб захисту своїх прав, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на земельні ділянку за заповітом задоволенню не підлягають.

Щодо зустрічного позову про скасування заповіту, то такі вимоги також задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2,3 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

На момент складання заповіту 18 березня 2011 року за яким ОСОБА_6 заповіла своєму синові ОСОБА_5 ? частину земельної ділянки, розташовану на території ОСОБА_4 сільської ради Первомайського району Миколаївської області, спадкодавець мала право на обовязкову частку у спадщині після смерті свого чоловіка ОСОБА_8, якому належала земельна ділянка площею 5.72 га., передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_4 сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

В подальшому ОСОБА_6 04 квітня 2012 року до Першої Первомайської державної нотаріальної контори надала заяву в якій відмовилась від обовязкової частки на спадщину на користь сина ОСОБА_8

22 червня 2012 року ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5.72 га., що розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Первомайського району Миколаївської області, після смерті свого батька ОСОБА_8

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Положеннями ч. 4ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Оскільки відповідач та його представник в судовому засіданні не довели того, що в заповіті складеному ОСОБА_6 18 березня 2011 року за яким вона заповіла ? частину земельної ділянки належну їй за законом та розташовану на території ОСОБА_4 сільської ради Первомайського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва йде мова саме про саме земельну ділянку прощею 5.7169 га. на не про земельну ділянку площею 5.7229 га. розташовану на території ОСОБА_4 сільської ради Первомайського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на частку якої вона мала право на момент складання заповіту в задоволенні позову слід відмовити.

керуючись ст..ст.10,60,212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської Ради Первомайського району Миколаївської області, ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку площею 5.7169 га., яка розташована в межах ОСОБА_4 сільської ради Первомайського району Миколаївської області - відмовити.

в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання заповіту посвідченого секретарем Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області 25.08.2009 року,зареєстрованого в реєстрі за №34 повністю скасованим - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду протягом 10-ти днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: