Справа № 323/667/17
№ провадження 2/323/319/17
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

14.12.2017 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі судді Плечищевої О.В. при секретарі Якуніной О.В. за участю адвоката Лобаченко О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Студенцов Олександр Володимирович про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дід ОСОБА_6. Після його смерті, у встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, так як являється спадкоємицею за правом представлення. Від нотаріуса дізналася, що частина майна, яка належала дідусю, а саме житловий будинок в АДРЕСА_1 відчужено.

Довідавшись про дату складання договору дарування житлового будинку, має підстави стверджувати, що обдарований ОСОБА_3, скориставшись безпорадним станом, змусив ОСОБА_6 скласти договір дарування житлового будинку по АДРЕСА_1 на свою користь і посвідчений 23.06.2014 року приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Студенцовим О.В.

В кінці квітня 2014 року ОСОБА_6 переніс тяжкий інсульт та тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні Оріхівської ЦРЛ. Наслідком перенесеного захворювання став його обмежений психічний стан, розлад мовних функцій та неадекватне сприйняття оточуючого світу.

Позивач вважає, що договір дарування був укладений в той момент, коли ОСОБА_6 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, тому може бути визнаний судом недійсним.

Прохає визнати договір дарування № 594 від 23.06.2014 року, житлового будинку АДРЕСА_1, укладений ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Студенцовим Олександром Володимировичем недійсним з моменту його укладення, а також стягнути судові витрати.

В судовому засіданні позивач, її представник на позовних вимогах наполягають, прохають їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечує проти позовних вимог, прохає відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши сторони по справі, допитавши свідків, доводи третьої сторони, вивчивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.6), являється батьком позивача ОСОБА_2 ( а.с.5), а ОСОБА_6 дідусем, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.9, 10)

Відповідно до договору дарування від 23.06.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Студенцовим О.В. ОСОБА_6 подарував ОСОБА_3 житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 44,1 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м., розташований на земельній ділянці, площею 0,0614 га ( а.с.12-13).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 483 від 19.09.2017 року «Обласної клінічної психіатричної лікарні» Запорізької обласної ради, проведеного на підставі ухвали суду від 02.08.2017 року ОСОБА_6, 1948 року народження на період укладання договору дарування 23.06.2014 року виявляв ознаки психічного розладу у вигляді не уточненого органічного розладу особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку ( гіпертонічна хвороба, ішемічний інсульт), психоорганічний синдром з вираженою сенсорно-моторною афазією. Тому він не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними у період укладання договору дарування 23.06.2014 року( а.с 106-112).

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що правочин вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона мала місце, а також, що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року встановлено, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивача ОСОБА_7, ОСОБА_8, та ОСОБА_9 підтверджували факт безпорадного стану ОСОБА_6 на час укладання договору дарування. Свідки зі сторони відповідача - ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 навпаки зазначали, що померлий ОСОБА_6 на час вчинення правочину мав добре здоров»я, розмовляв та навіть їздив на велосипеді.

В зв»язку з різними показами свідків судом було витребувані медичні карти стаціонарного

та амбулаторного хворого ОСОБА_6 та ухвалою суду призначена посмертна судова-психіатрична експертиза, висновки якої підтвердила в судовому засіданні лікар, судово-психіатричний експерт ОСОБА_14, а саме, що померлий ОСОБА_6 не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними у період укладання договору дарування 23.06.2014 року.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно до вимог ст. 216 ЦК України застосувати правові наслідки недійсності договору дарування від 23 червня 2014 року.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215-218 ЦПК України, ст.ст.202, 203, 207, 209, 215, 216, 236 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Студенцов Олександр Володимирович про визнання договору дарування недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування № 594 від 23 червня 2014 року житлового будинку АДРЕСА_1, укладений ОСОБА_6 на користь ОСОБА_15, посвідченого приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Студенцовим Олександром Володимировичем з моменту його вчинення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Плечищева О.В.