Єдиний унікальний номер 242/1522/17 Номер провадження 22-ц/775/2023/2017
Головуючий у 1 інстанції: Пирогова Л.В. Єдиний унікальний номер 242/1522/17
Суддя доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/2023/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Азевича В.Б., Новосьолової Г.Г.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області цивільну справу № 242/1522/17

за позовом ОСОБА_1 до Ганіної - ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 18 жовтня 2017 року,

(суддя Пирогова Л.В., заочне рішення ухвалене 18 жовтня 2017 року у м. Селидове Донецької області, повний текст рішення складено 18 жовтня 2017 року),

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ганіної - ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Посилався на те, що 16.06.2006 року між ним та відповідачкою укладений шлюб, зареєстрований у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції. Від шлюбу вони мають двох доньок ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим, сімейні стосунки вони припинили та проживають окремо один від одного. Причиною розпаду сімї стала несумісність їх характерів, внаслідок чого між ними виникало непорозуміння. Неодноразово вони намагались помиритися та змінити їх ставлення один до одного, але це не дало позитивних наслідків. Вважає недоцільним подальше перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, на примирення не згоден.

Позовна заява подана до Селидівського міського суду Донецької області на підставі розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року №27/0/38-14, згідно якого розгляд справ, підсудних Ворошиловському районному суду м. Донецька, здійснюється Селдидівським міським судом Донецької області, місце проживання відповідачки вказане у позовній заяві: АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 18 жовтня 2017 року позов задоволено, розірвано шлюб, зареєстрований 16.06.2006 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції за актовим записом №482 між ОСОБА_1 та Ганіною ОСОБА_2.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати заочне рішення та залишити шлюб між ним та відповідачкою чинним.

Посилається на невідповідність рішення нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам. Статтею 112 СК України встановлено, що суд, розглядаючи справу про розірвання шлюбу, з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. При постановленні рішення суд не взяв до уваги наявність двох малолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, не зясоване питання щодо того, з ким з подружжя будуть проживати діти після розірвання шлюбу та інші питання, що стосуються зазначених малолітніх дітей.

В засідання апеляційного суду сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено отриманням особисто позивачем 07 грудня 2017 року телефонограми із зазначенням часу та місця розгляду справи. Відповідачка проживає у м. Донецьку, у яке не здійснюється доставка поштових відправлень, про розгляд справи вона повідомлена шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті судової влади України.

Згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони зареєстрували шлюб 16 червня 2006 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів 16 червня 2016 року зроблено відповідний актовий запис за №482, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб (а.с.14).

Згідно з копіями свідоцтв про народження сторони є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15, 16).

У позовній заяві ОСОБА_1 просив розірвати шлюб з відповідачкою, посилаючись на те, що одруження виявилось невдалим, сімейні стосунки між ними припинені та вони проживають окремо один від одного, причиною розпаду сімї є несумісність характерів, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння, неодноразові намагання помиритися та змінити їх ставлення одне до одного не дали позитивних наслідків, тому він вважає недоцільним подальше перебування у шлюбі та на примирення не згоден.

Адреса відповідачки у позовній заяві зазначена у м. Донецьку, у яке не здійснюється доставка поштової кореспонденції, тому відповідачка повідомлялась судом першої інстанції про час та місце розгляду справи шляхом розміщення повідомлень на офіційному сайті судової влади України. В судові засідання, що призначались судом, вона не зявилась та свою думку щодо позовної заяви не висловила.

Позивач також не зявився у жодне із призначених судом пяти судових засідань, двічі подавав клопотання про розгляд справи без його присутності, у яких зазначав, що позов підтримує (а.с.25, 39).

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Статтею 112 СК України визначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Задовольняючи позов суд виходив із того, що шлюбні відносини між сторонами припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення та залишити шлюб між ним та відповідачкою чинним, посилаючись на те, що суд не взяв до уваги наявність двох малолітніх дітей, не зясоване питання про те, з ким з подружжя будуть проживати діти після розірвання шлюбу та інші питання, що стосуються малолітніх дітей.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 06 грудня 2017 року відкладено розгляд справи за клопотанням позивача та розяснено його право відмовитись від позову у апеляційному суді.

Згідно ч.1 ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Позивач не скористався своїм правом подати заяву про відмову від позову.

Підстави для скасування рішення у апеляційному порядку відсутні, оскільки апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На час ухвалення заочного рішення позивач наполягав на задоволенні його позову про розірвання шлюбу, будь яких вимог про те, з ким з подружжя будуть проживати діти після розірвання шлюбу та з інших питань, що стосуються малолітніх дітей, не заявляв.

Питання щодо виховання дітей, щодо місця їх проживання вирішуються судом у разі наявності відповідного спору між батьками та за наявності відповідних позовних вимог, які не були заявлені у даній справі.

Всупереч доводам апеляційної скарги у рішенні зазначені обставини, визначені ст. 112 ЦПК України, зокрема, фактичні взаємини подружжя та дійсні причини розірвання шлюбу, виходячи з інформації, викладеної позивачем у позовній заяві. Суд також взяв до уваги наявність двох малолітніх дітей та, оскільки позивач зазначив про те, що він вважає недоцільним подальше перебування у зареєстрованому шлюбі, на примирення не згоден і подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності і підтримання позову у повному обсязі, ухвалив заочне рішення про задоволення позову.

По суті апеляційної скарги позивач просить залишити його шлюб чинним, тобто відмовити йому у позові.

Підстави для скасування рішення, визначені статтею 376 ЦПК України, відсутні. Посилання позивача у апеляційній скарзі на невідповідність рішення вимогам матеріального і процесуального права носять загальний характер та не конкретизовані. Доводи про невідповідність рішення вимогам статті 112 СК України не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки є необґрунтованими з підстав, викладених вище.

Позивач не позбавлений можливості, у разі недосягнення згоди з відповідачкою у питаннях щодо місця проживання дітей та щодо їх виховання, звернутись із відповідним позовом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідачки в порядку ст.ст. 284 288 ЦПК України.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги висновків не спростовують.

Підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення про відмову у позові, як про це просить позивач, не встановлено.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: В.Б. Азевич

ОСОБА_5