Справа № 200/9663/15-ц
Провадження № 2/200/2564/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про скасування заяви та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Вищевказана цивільна справа з 18.05.2015 року знаходилась в провадженні судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Яковлева Д.О.

Згідно автоматичному розподілу справ між суддями зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Женеску Е.В.

Ухвалою від 04.01.2016 року судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позовна заява обгрунтована наступним.

Позивач 15 грудня 2014 року року поштою отримав супровідний лист за підписом приватного нотаріуса ОСОБА_2, в якому було зазначено, що вона на підставі ст.84 Закону України «Про нотаріат» передає заяву ОСОБА_3, в якій остання повідомляє про намір продати свою частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок, розташований за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгороднє, вул. Янтарна,5. Разом з супровідним листом надійшла на фірмовому бланку завірена відповідачем заява ОСОБА_3 про її намір продати належну їй 46/100 частину будинку за вказаною адресою. Із діями нотаріуса позивач не згоден, вважає, що нотаріус повинен був відмовити у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не було подано документів на підтвердження введення вказаної будівлі в експлуатацію. 28 лютого 2015 року позивач отримав поштою другу заяву за підписом приватного нотаріуса ОСОБА_2 У звязку з отриманням заяв позивач був змушений звертатися за допомогою до юристів, після отримання юридичної консультації усвідомив протиправний характер заяви та відчув певний стрес, внаслідок чого у нього погіршилося самопочуття. Він вимушений був звертатися за юридичною допомогою для складання позовної заяви, що порушило його звичайний спосіб життя.

З огляду на викладене, позивач просить суд скасувати як незаконні передані приватним нотаріусом ОСОБА_2 заяви від 15.12.2014 та від 24.02.2015 року ОСОБА_3 про її намір продати належну їй 46/100 частину будинку за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгороднє, вул. Янтарна,5, зареєстровану в реєстрі за № 2387. Стягнути з відповідача 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В судове засідання позивач не зявився надав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутності, просив задовольнити позов в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.3).

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено наступне.

Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на підставі ст. 84 Закону України «Про нотаріат» листом № 223/02-24 від 15.12.2014 року передала ОСОБА_1 нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_3, в якій остання повідомляє його як співвласника житлового будинку, що має намір продати належну їй 46/100 частину будинку за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгороднє, вул. Янтарна,5.

Листом від 24.02.2015 року Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на підставі ст. 84 Закону України «Про нотаріат» передала ОСОБА_1 нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_3 аналогічного змісту.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат»право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до ст. 84 Закону України «Про нотаріат» Нотаріус передає заяви громадян, підприємств, установ та організацій іншим громадянам, підприємствам, установам і організаціям, якщо вони не суперечать закону та не містять відомостей, що порочать честь і гідність людини. Заяви передаються поштою із зворотним повідомленням або особисто адресатам під розписку. Заяви можуть передаватися також з використанням технічних засобів.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до Глави 20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 Нотаріус передає заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам на підставі усного звернення заінтересованих осіб. Нотаріус передає заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам, якщо вони не суперечать закону і не містять відомостей, що порочать честь і гідність людини. Заяви подаються нотаріусу належним чином оформлені і не менше ніж у двох примірниках, один з яких пересилається поштою зі зворотним повідомленням або особисто передається адресатам під розписку.

Відповідно до ч.1,2 ст.362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.

Таким чином, заяви ОСОБА_3 про її намір продати належну їй 46/100 частину будинку за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгороднє, вул. Янтарна,5 не суперечать чинному законодавству, а такожне містять відомостей, що порочать честь і гідність людини. Відповідно, вчинення приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 нотаріальної дії щодо передачі вказаних заяв позивачу не суперечить вимогам Закону України «Про нотаріат» та не порушує прав позивача.

Доказів про те, що будинок за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгороднє, вул. Янтарна,5 не прийнятий в експлуатацію на час вчинення нотаріальних дій грудень 2014 року та лютий 2015 року позивачем не надано. Крім того, передача заяви про намір продати будівлю не тотожна правочину купівлі-продажу будівлі.

З урахуванням зазначеного, у вимогах позивача щодо скасування переданих відповідачем заяв слід відмовити.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Оскільки в судовому засіданні не встановлено протиправних дій відповідача, суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди є безпідставними, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про скасування заяви та стягнення моральної шкоди- відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску