Справа №573/1822/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/635/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Шевченка В. А. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 01 березня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до директора комунального закладу Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Білопільська музична школа» ОСОБА_3, Сектора культури Білопільської районної державної адміністрації Сумської області

про скасування наказу про відсторонення від роботи, встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобовязання укласти трудові угоди,

в с т а н о в и л а :

15 вересня 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зазначеним позовом, який 25 жовтня 2016 року остаточно уточнила та просила: скасувати як незаконне розпорядження директора КЗ Білопільської районної ради «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» ОСОБА_3 без номера та назви від 01 вересня 2016 року про відсторонення її від роботи; встановити факт її перебування в трудових відносинах з 01 вересня 2015 року з КЗ Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад Білопільська музична школа» на посаді заступника директора з навчально виховної роботи за основним місцем роботи та викладача сольфеджіо і музичної літератури за сумісництвом, а також зобовязати директора КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» ОСОБА_3 укласти з нею трудові угоди (видати накази) про роботу на посаді заступника директора з навчально виховної роботи за основним місцем роботи та викладача сольфеджіо і музичної літератури за сумісництвом (а.с.44,45 том 1).

02 листопада 2016 року ОСОБА_5 уточнила заявлені вимоги до директора КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» ОСОБА_3, які стосуються зобовязання укласти трудову угоду (видати наказ) про роботу на посаді заступника директора з навчально виховної роботи за основним місцем роботи, предявивши їх до Сектора культури Білопільської районної державної адміністрації Сумської області (а.с. 96 том 1).

Свої вимоги мотивувала тим, що з моменту працевлаштування до музичної школи вона працювала викладачем та заступником директора з навчально виховної роботи. Однак, 01 вересня 2016 року розпорядженням директора ОСОБА_3 групи із сольфеджіо та музичної літератури, які фактично вела вона, передані іншим викладачам. Вважає, що даним розпорядженням її фактично відсторонено від виконуваної роботи, про що під підпис ознайомлено не було, чим, на її думку, порушено вимоги ст.46 КЗпП України.

Ухвалою Білопільського районного суду від 01 березня 2017 року позовні вимоги до Сектора культури Білопільської районної державної адміністрації Сумської області про зобовязання укласти трудову угоду (видати наказ) про роботу на посаді заступника директора з навчально виховної роботи за основним місцем роботи залишені без розгляду за заявою позивачки.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 01 березня 2017 року позов ОСОБА_5 задоволений частково.

Встановлений факт перебування ОСОБА_5 у трудових відносинах з КЗ Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Білопільська музична школа» на посаді заступника директора з навчально виховної роботи за основним місцем роботи з 14 вересня 2015 року по день ухвалення рішення.

Встановлений факт перебування ОСОБА_5 у трудових відносинах з КЗ Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Білопільська музична школа» на посаді викладача сольфеджіо та музичної літератури за сумісництвом з 14 вересня 2015 року по серпень 2016 року включно.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 до директора КЗ Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Білопільська музична школа» ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 275 грн. 61 коп. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 2 504 грн. 29 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким ОСОБА_5 в задоволенні позову відмовити повністю.

При цьому зазначають, що суд розглянувши позов не взяв до уваги тієї обставини, що позов заявлено до посадової особи ОСОБА_3, а не до комунального закладу БРР ПСМНЗ «Білопільська музична школа», однак рішенням встановлений факт перебування у трудових відносинах з юридичною особою. Відносно КЗ Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Білопільська музична школа» провадження у справі не відкривалося. Крім того, не було залучено до участі у справі Білопільську районну раду Сумської області, оскільки Сектор культури не є уповноваженим органом, якому делегуються повноваження в обємі управління вищевказаним комунальним закладом. Також вказують на те, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення застосована норма ч.4 ст.24 КЗпП України, яка втратила чинність з 28 грудня 2014 року, внаслідок чого не підлягають застосуванню й положення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, оскільки стосуються лише застосування норм діючого законодавства. Судом встановлений факт перебування в трудових відносинах у період, коли вищезазначена норма вже була виключена (з 14 вересня 2015 року по день ухвалення рішення). Також не підлягає встановленню і факт перебування у трудових відносинах з моменту винесення наказу про призначення на посаду ОСОБА_5 від 11 квітня 2016 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, його представника адвоката ОСОБА_4, які апеляційну скаргу підтримали з мотивів у ній викладених, заперечення на скаргу позивачки ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

З частини 3 статті 309 ЦПК України вбачається, що порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції вважав доведеним факт перебування позивача у трудових відносинах з КЗ Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Білопільська музична школа» з моменту його створення, яким у відповідності з положеннями ч. 4 ст. 87 ЦК України є день державної реєстрації закладу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, тобто з 14 вересня 2015 року по день ухвалення даного рішення на посаді заступника директора з навчально виховної роботи за основним місцем та з 14 вересня 2015 року по серпень 2016 року включно на посаді викладача сольфеджіо і музичної літератури за сумісництвом, а відтак, позовні вимоги ОСОБА_5 в цій частині підлягають задоволенню. В іншій частині позову ОСОБА_5 не довела належними та допустимими доказами обставин, на які посилалася у позові.

Проте, суд першої інстанції прийшов до такого висновку з порушенням вимог процесуального закону, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Згідно частин 1, 2 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Ними можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом ст. ст. 33, 36, 119 ЦПК України на позивача покладено обов'язок визначати коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Водночас він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача, залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Норми процесуального закону не передбачають можливості заміни позивача за ініціативою суду, тому за відсутності зазначеного клопотання, суд зобов'язаний вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_5 звернулася до суду з вказаним позовом до директора комунального закладу Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Білопільська музична школа» ОСОБА_3, який є посадовою особою зазначеної установи, а не до самої установи.

Таким чином директор комунального закладу Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Білопільська музична школа» ОСОБА_3 згідно з ч. 2 ст. 30 ЦПК України не може бути стороною у справі. З клопотанням про заміну цього відповідача на належного, позивачка до суду не зверталася.

Проте, суд як державний орган, на який покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов'язаний визначити суб'єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів (ст. 33 ЦПК України).

Про вказаний обов'язок суду йдеться в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду".

В порушення вимог процесуального закону суд першої інстанції не визначив суб'єктний склад спору, оскільки не звернув увагу, що позов предявлений до неналежного відповідача, і відповідно до вимог частини четвертої статті 10 ЦПК не розяснив позивачу право на заміну первісного відповідача належним відповідачем чи залучення останнього як співвідповідача та наслідки не вчинення цих процесуальних дій.

Зазначені порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, оскільки суд першої інстанції вирішив спір по суті та частково задовольнив позов, у той час як позов, предявлений до директора, як посадової особи установи, який не має відповідати за позовом, тобто до неналежного відповідача, в звязку з чим, саме з цих підстав, позов не підлягає задоволенню.

За таких обставин рішення суду першої інстанції відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 01 березня 2017 року

скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до директора комунального закладу Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Білопільська музична школа» ОСОБА_3, Сектора культури Білопільської районної державної адміністрації Сумської області про скасування наказу про відсторонення від роботи, встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобовязання укласти трудові угоди, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: