Справа № 465/3289/16 Головуючий у 1 інстанції: Масендич В.В.
Провадження № 22-ц/783/1740/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2,

при секретарі Куцик І.Б.

з участю позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Пустомитівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на частину квартири,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, Пустомитівської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на частину квартири, який мотивує тим, що 05.08.1993 року Бюро приватизації житла Львівської залізниці видано ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 І. в м.Львові.

Після смерті ОСОБА_9 в 2000 році, згідно довідки Обласного комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" №3/4502 від 12.04.2016 року квартира АДРЕСА_1 І. в м.Львові станом на 29.12.2012 р. була зареєстрована за:

- ОСОБА_8, ОСОБА_5, 2/3 частини квартири, на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.08.1993 року, видане Бюро приватизації Львівської залізниці, згідно з розпорядженням від 28.07.1993 року №241;

- ОСОБА_8, 1/6 частина квартири, на праві приватної спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Пятою Львівською державною нотаріальною конторою, 23.05.2006 року, та зареєстровано в реєстрі за №1088;

- ОСОБА_5, 1/6 частина квартири, на праві приватної спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Пятою Львівською державною нотаріальною конторою, 23.05.2006 року, та зареєстровано в реєстрі за №1088.

15.03.2014 року померла ОСОБА_8. Після смерті залишила заповіт за яким належну їй частку квартири АДРЕСА_1 І. в м.Львові заповіла сину ОСОБА_10, який 29.10.2014 року помер.

Позивач, ОСОБА_3 є дружиною померлого ОСОБА_10, як спадкоємець першої черги за законом, звернулась до Пустомитівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що відкрилась після смерті її чоловіка на спадкове майно, яке складається з:

- 1/6 частки квартири №34 по вул. ОСОБА_11, 19 в м.Львові;

- частки цієї квартири, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, та померлій ОСОБА_8 в розмірі 2/3 часток, спадщину після якої прийняв за заповітом її син, чоловік позивача ОСОБА_10, який не встиг оформити своїх спадкових прав.

На вищевказану заяву від Пустомитівської державної нотаріальної контори позивачем отримано лист вих. №180/02-14 від 24.05.2016 року, в якому вказано, що 2/3 частки квартири, що належать на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, та померлій ОСОБА_8, можуть бути поділені із згоди співвласника ОСОБА_5, який був запрошений з цього приводу до нотаріальної контори, та такої згоди не дав, документ, що підтверджує право власності на ці частки квартири, надати відмовився. Тому за вирішенням питання спадкування частики квартири, належної на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 необхідно звернутися до суду.

Відтак, враховуючи наведене, позивач просить визначити ідеальну частку, що належала померлій ОСОБА_8 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 І. в м.Львові.

В подальшому позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, якою змінила позовні вимоги, вказавши, що відповідач не зявляється на запрошення до Пустомитівської державної нотаріальної контори, згоди співвласника не дає, відтак 2/3 частки квартири №19 по вул. ОСОБА_11 у м.Львові у передбачений законом спосіб поділеними бути не можуть. Крім цього, відповідач відмовляється надати наявні у нього правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на квартиру. Таким чином, ОСОБА_5 не визнавав прав на частину квартири покійного брата ОСОБА_10, та не визнає таких прав його дружини ОСОБА_3 За таких умов, позивач не може реалізувати своє право на частину квартири через не визнання такого права співвласником, та через відсутність доступу до оригіналів правовстановлюючих документів.

Просить визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частину квартири АДРЕСА_1 І. в м.Львові у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10, померлого 29.10.2014 року.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 ідеальну частину квартири АДРЕСА_2 І., в м. Львові у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_12, померлого 29.10.2014 року.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_5. Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим. Звертає увагу, що судом не взято до уваги його доводи щодо відсутності фактів невизнання чи оспорення ним права власності позивача на 1/6 частину квартири АДРЕСА_3. Стверджує, що позивачем не подано жодного доказу на підтвердження факту втрати документа, який засвідчує його право власності. В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що згідно ОСОБА_13 з реєстру прав власності на нерухоме майно №10156864 від 21.03.2006 року квартира №34 по вул. ОСОБА_11, 19 в м. Львові зареєстрована за ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності.

ОСОБА_9 помер 09.11.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №197489 від 09.11.2000 року.

ОСОБА_13 свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.05.2006 року, ОСОБА_5, після смерті його батька, ОСОБА_9, отримав спадкове майно, яке складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 І. в м.Львові, що також стверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №5124826 від 25.05.2006 року.

ОСОБА_13 свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_8, після смерті її чоловіка, ОСОБА_9, отримала спадкове майно, яке складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 І. в м.Львові, що також стверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №5124733 від 25.05.2006 року.

Відповідно до довідки виданої ОКП "БТІ та ЕО" №3/4502 від 12.04.2016 року станом на 29.12.2012 р. квартира АДРЕСА_1 І., в м.Львові зареєстрована за:

- ОСОБА_8, ОСОБА_5, 2/3 частини квартири, на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.08.1993 року, видане Бюро приватизації Львівської залізниці, згідно з розпорядженням від 28.07.1993 року №241;

- ОСОБА_8, 1/6 частина квартири, на праві приватної спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Пятою Львівською державною нотаріальною конторою, 23.05.2006 року та зареєстровано в реєстрі за №1088;

- ОСОБА_5, 1/6 частина квартири, на праві приватної спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Пятою Львівською державною нотаріальною конторою, 23.05.2006 року та зареєстровано в реєстрі за №1088.

ОСОБА_13 свідоцтва про смерть серії І-СГ №348269 від 15.03.2014 року, ОСОБА_8 померла 15 березня 2014 року.

ОСОБА_13 про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11820518 від 13.09.2006 року, ОСОБА_8 належить на праві приватної спільної часткової власності 1/6 частина квартири №34 по вул. ОСОБА_11, 19 в м.Львові.

Також встановлено, що ОСОБА_8 заповіла належну їй на праві особистої власності частку квартири АДРЕСА_1 І. в м.Львові а також все інше майно, яке буде належати їй на день її смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і, взагалі, все те, на що вона за законом матиме право, її сину ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується заповітом від 18.04.2008 року серії ВКЕ №636386, реєстровий номер 1-714.

ОСОБА_13 матеріалів спадкової справи №252/2014, до майна померлої 15.03.2014 року ОСОБА_8, копія якої знаходиться в матеріалах справи, син померлої, ОСОБА_5, 06.05.2014 року у встановлений законом строк подав в Пяту Львівську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини за законом, а саме 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 І. в м.Львові. ОСОБА_10, також, 06.05.2014 року, тобто у встановлений законом строк, подав в Пяту Львівські державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини за заповітом.

ОСОБА_10 помер 29.10.2014 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №371056 від 30.10.2014р.

В звязку із смертю, ОСОБА_10 хоч і подав в державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини за заповітом, проте не встиг оформити спадкові права на належне йому за заповітом майно.

ОСОБА_13 матеріалів спадкової справи №36/2015 заведеної на померлого 29.10.2014 року ОСОБА_10, копія якої знаходиться в матеріалах справи, син ОСОБА_10 ОСОБА_14, 12.02.2015 року подав в Пустомитівську державну нотаріальну контору заяву про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його батька.

Дружина померлого ОСОБА_10 ОСОБА_3, 06.05.2015 року, тобто в установлений законом строк, подала в Пустомитівську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті її чоловіка, ОСОБА_10, а саме 1/3 частка квартири №28 в будинку №7 який розташований в с.Муроване, вул. Шевченка Пустомитівського району Львівської області та легкового автомобіля ГАЗ, 1967 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. В подальшому, 22.09.2015 року ОСОБА_3 видано свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_10, на вказане майно.

21.01.2016 року ОСОБА_3 подала в Пустомитівську державну нотаріальну контору заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка складається з 1/6 частки квартири №34 в будинку №19 в м.Львові по вул. Боберського І., належної ОСОБА_8, матері померлого, яка померла 15.03.2014 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Пятою Львівською держнотконторою 23.05.2006 року за реєстровим номером 1088, та частки в 2/3 частках, що належать померлій та співвласнику ОСОБА_5 у спільній сумісній власності.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд виходив з тих обставин, що оскільки ОСОБА_10 подав у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини, що залишилась після смерті його матері ОСОБА_8, проте не встиг оформити спадкові права на таке майно, оскільки 29.10.2014 року помер, а відтак, його дружина, ОСОБА_3 має право визнати за собою право власності на 1/2 частину квартири №34 по вул. ОСОБА_11, 19 у м.Львові, що перейшла по заповіту до її покійного чоловіка ОСОБА_10

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, однак не погоджується з рішенням в частині визнання за ОСОБА_3 право власності на 1/2 ідеальну частину квартири АДРЕСА_2 І., в м. Львові у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_12, померлого 29.10.2014 року з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. За змістом ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом та законом.

ОСОБА_13 із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

ОСОБА_13 із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Пунктом 4. 15. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (надалі Порядок) передбачено, що, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 4.18. глави 10 розділу ІІ Порядку, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виник спір з приводу 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 І. в м.Львові, яка на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.08.1993 року, видане Бюро приватизації Львівської залізниці, згідно з розпорядженням від 28.07.1993 року №241 належить ОСОБА_8 та ОСОБА_5.

Спору з приводу того, що 1/6 частина квартири АДРЕСА_1 І. в м.Львові, на праві приватної спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Пятою Львівською державною нотаріальною конторою, 23.05.2006 року та зареєстровано в реєстрі за №1088 належить -ОСОБА_8 не існує, так само як не існує спору з приводу того, що і ОСОБА_5 належить 1/6 частина квартири АДРЕСА_1 І. в м.Львові, на праві приватної спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Пятою Львівською державною нотаріальною конторою, 23.05.2006 року та зареєстровано в реєстрі за №1088.

У ОСОБА_3 не існує перешкод з приводу спадкування 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 І. в м.Львові, після смерті ОСОБА_15, яку ОСОБА_10 не встиг успадкувати у зв"язку з його смертю, однак таким у передбачений строк було подано заяву при прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_8.

Оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_5, 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 І. в м.Львові належить на праві спільної сумісної власності, такі частки є рівними і кожному з них з 2/3 належить по 1/3 частці.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 ідеальну частину квартири АДРЕСА_2 І. в м.Львові у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_12, померлого 29.10.2014 року.

Право власності на іншу частку квартири №34 в будинку №19, по вул ОСОБА_11 в м.Львові - 1/6 ОСОБА_3 спадкує за законом після смерті ОСОБА_12, померлого 29.10.2014 року та своє право на неї оформляє в нотаріуса чи іншої уповноваженого на це особи органу.

Оскільки суд першої інстанції на згадані факти уваги не звернув, ним допущено помилку з приводу визнання в судовому порядку за ОСОБА_3 права власності на 1/2 ідеальну частину квартири АДРЕСА_1 І. в м. Львові, що включило в себе 1/6 частину квартири з приводу якої між сторонами не існує спору, в зв"язку з чим рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2016 року слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково та визнати за нею право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 І., в м. Львові у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_12, померлого 29.10.2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст. ст.316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Пустомитівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на частину квартири задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 І. в м. Львові у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_12, померлого 29.10.2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2