1Справа № 335/717/17 2/335/759/2017
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2017 року місто Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Бойка О.Ю., при секретарі Крижко Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про позбавлення батьківських прав,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, вказавши, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після народження дитини ОСОБА_2 залишив родину та сторони припинили шлюбні стосунки та мешкають окремо. З того часу відповідач ОСОБА_2В, не виконує свої батьківські обов'язки, не спілкується з дочкою, не піклується про її життя та розвиток, не надає матеріальної допомоги. Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки у звязку з невиконанням ОСОБА_2 своїх батьківських обовязків.
Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність позивача, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила.
представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, надав висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.
Відповідач у судове засідання не зявився про час та місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення у пресі.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, в тому числі і визнання таким порядку ч.5 ст.74 ЦПК України, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
Зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що зазначено у свідоцтві про народження (а.с. 5).
Неповнолітня ОСОБА_3 зареєстрована проживаючию разом із матірю позивачем по справі ОСОБА_1, що підтверджено довідкою (а.с. 6).
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний.

Також за рішенням суду з ОСОБА_2 В,В. на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 стягнуті аліменти.(а.с. 4).

З довідки ДНЗ «Калинка», де виховується ОСОБА_3, (а.с. 7) вбачається, що батько ОСОБА_2 до виховного закладу не звертався, батьківські збори не відвідує, участі у вихованні дитини в межах закладу не приймає.

Відповідно до висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 20.03.2017 року визнано доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_3

Згідно ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як зазначено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини.

Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789 від 27.02.1991 року, вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 27 Конвенції визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Досліджені судом письмові докази у своїй сукупності підтверджують підстави, на які посилалась позивач як на підставу для позбавлення відповідача батьківських прав, а саме ОСОБА_2 не цікавиться життям ОСОБА_3 не прагне спілкування із донькою, не приймає участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, не надає їй матеріальної допомоги.

Проаналізувавши вивчені по справі докази, заслухавши учасників провадження, враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 батьківські обов'язки належним чином не виконує, долею дитини не цікавиться, участі в утриманні та вихованні доньки не приймає, тому є передбачені законом підстави для позбавлення його батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Одеса, (ІПН), батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі неподання заяви про перегляд рішення набирає законної сили в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.Ю.Бойко