30 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Євграфової Є.П., МостовоїГ.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Ганна Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», подану представником Виговською Аліною Костянтинівною, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 січня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся суду із вказаним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. 29 січня 2016 року та зареєстрований в реєстрі за № 96, про стягнення із заставодавця ОСОБА_4 на користь заставодержателя Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») предмета застави: автомобіль марки «SEAT» модель «IBIZA 1.4 І», номер шасі (кузова) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, рік випуску: 2013, колір білий.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27 травня 2013 року між сторонами було укладено кредитний договір, на підставі якого позивач отримав основний кредит в сумі 113 868,40 гривень та додатковий кредит в сумі 33 688, 90 гривень, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою 9,90% річних. Цільове призначення кредиту: придбання автомобіля марки «SEAT», модель «IBIZA», об'єм двигуна 1 390, рік випуску 2013 року. Цільове призначення додаткового кредиту: оплата страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору. Крім того, 31 травня 2013 року між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу предметом застави за яким є вищевказаний автомобіль. 06 квітня 2016 року, належний позивачу йому автомобіль описано, арештовано та вилучено державним виконавцем Залізничного ВДВС Львівського МУЮ, про що винесена відповідна постанова та складено акт. В подальшому, позивачу стало відомо про те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. 29 січня 2016 року вчинено виконавчий напис про стягнення з нього на користь ТОВ «Порше Мобіліті» предмета застави.
ОСОБА_4 вважає, що вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості, при цьому відповідач приховав від нотаріуса факт наявності судового спору між сторонами, так як на момент вчинення виконавчого напису у провадженні Сихівського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання недійсними окремих положень кредитного договору.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24 січня 2017 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. 29 січня 2016 року та зареєстрований в реєстрі за №96, про стягнення із заставодавця ОСОБА_4 на користь заставодержателя ТОВ «Порше Мобіліті» предмета застави: автомобіля марки «SEAT», модель «IBIZA 1.4 І», тип транспортного засобу - легковий універсал «В», номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_2, рік випуску 2013, колір - білий, реєстраційний номер НОМЕР_1. Вирішено питання про удові витрати.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Порше Мобіліті» - ВиговськаА.К. просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 січня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК) від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що виконавчий напис нотаріуса належить визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки його виконання вчинено з порушенням встановленого порядку та стосовно заборгованості, яка була спірною.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 27 травня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язувався надати позичальнику кредит у розмірі 113 868,40 гривень, суму додаткового кредиту у розмірі 33 688,90 гривень, із застосуванням процентної ставки в розмірі 9,90 % річних на придбання автомобіля, а позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом. Строк кредиту: 60 місяців. В подальшому, між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 50009111 від 27 травня 2013 року, якою було визначено обов'язок позичальника сплатити вартість послуг, пов'язаних з погашенням та обслуговуванням кредиту, у розмірі 8000 гривень з урахуванням ПДВ. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 31 травня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та позивачем був укладений договір застави транспортного засобу, відповідно до умов якого заставодавець з метою забезпечення виконання зобов'язань заставляє майно, а саме автомобіль з наступними характеристиками: марка: «SEAT», модель «IBIZA 1.4 І», номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2, об'єм двигуна: 1390, державний номер: НОМЕР_1, рік виробництва 2013, колір - білий.

Як вбачаться з матеріалів справи, 05 жовтня 2015 року ТОВ «Порше Мобілі» направило на адресу позивача вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, згідно якої станом на 05 жовтня 2015 року сума заборгованості позичальника становить 234 024 грн 52 коп., в той же час, вказана сума заборгованості є відмінною, ніж та що вказана у виконавчому написі та значно перевищує суму кредиту, наданого позичальнику, при цьому доказів в підтвердження вказаного розміру заборгованості суду надано не було, як і не було надано відомостей, що підтверджують відсутність платежів по кредиту з боку позичальника.

29 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. було вчинено виконавчий напис про стягнення із заставодавця - ОСОБА_4 на користь заставо держателя - Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» предмета застави: автомобіля марки «SEAT», модель «IB1ZA 1.4 І», тип транспортного засобу - легковий універсал «В», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, об'єм двигуна: 1390, державний номер: НОМЕР_1, рік виробництва 2013, колір - білий.

Також, з матеріалів справи вбачається, що вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором було направлено за адресою фактичного місця проживання позичальника, вказаного останнім у кредитному договорі станом на 27 травня 2013 року, не було отримано позивачем. Будь-яких вимог про дострокове стягнення за зареєстрованим місцем проживання позивача відповідачем направлено не було, що не заперечувалося стороною відповідача в судовому засіданні.

Крім того, встановлено, що станом на 12 листопада 2015 року у провадженні Сихівського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання недійсним умов кредитного договору, у зв'язку з чим позивачем на адресу Департаменту нотаріату та фінансового моніторингу Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного територіального управління юстиції у Київській області були направлені відповідні повідомлення про наявність спору.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Разом з тим встановлено, що вимога-повідомлення про погашення заборгованості, позивачу в даній справі не надсилалась за місцем його постійного проживання, внаслідок чого отримана не була. Також матеріали справи не містять доказів про отримання позивачем вимоги і за адресою, яку останній повідомляв відповідачу, як адресу листування. Крім того, відповідач не повідомив нотаріуса, що в суді розглядався спір, щодо його недійсності в частині тих положень договору, (а саме погашення заборгованості виходячи з курсу долара США) які прямо впливають на визначення розміру боргу, погашення якої здійснювалось, шляхом звернення стягнення.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно виходив із того, що подані ТОВ «Порше Мобіліті» нотаріусу документи не підтверджують безспірність заборгованості ОСОБА_4 та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, оскільки нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису не було перевірено безспірність вимог ТОВ «Порше Мобіліті», порушено вимоги Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про заставу», вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада

2016 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 24 січня 2017 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», подану представником Виговською Аліною Костянтинівною, відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Ганна Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Г.І. Мостова