Справа № 314/3739/17
Провадження № 2/314/1527/2017
06.12.2017 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі
головуючого судді Кіяшко В.О.,
секретар судового засідання Павлівська І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
за участю: позивача ОСОБА_1,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, вказавши в позовній заяві, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Зі згоди, в її житловому будинку, був прописаний її чоловік, відповідач по справі.
Відповідач з жовтня 2011 року в спірному будинку не проживає. Наявність зазначеної реєстрації відповідача в житловому будинку створює позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні своїм житлом на власний розсуд, зокрема така реєстрація створює додаткові витрати при сплаті комунальних платежів та впливає на нарахування субсидії, адже відповідач в даному будинку обліковується, але не надає ніяких коштів на його утримання.
У зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити на тих підставах, що в ньому зазначені, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст. ст. 74, 76 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень не надав. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У судовому засіданні в якості свідка була допитана ОСОБА_3, яка пояснила, що вона є сусідкою позивача та знає як позивача ОСОБА_1 так і відповідача ОСОБА_2, при цьому зазначила, що останній в будинку АДРЕСА_1 давно не проживає та не з'являється за вказаною за адресою.
Суд, вислухавши позивача, свідка, вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено наступне.
ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1(а.с. 7).
У вказаному будинку зареєстрований, але не проживає: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження(а.с. 4, 17).
В судовому засіданні було з'ясовано, що відповідач є зареєстрованим в будинку позивача, але не проживає в ньому з жовтня 2011 року по теперішній час, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї сільської ради Вільнянського району Запорізької області (а.с. 5).
Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які не проживають разом з ним в будинку (квартири), що йому належить, користується жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житловим приміщенням, відповідно до закону житлове приміщення, яке вони мають право займати визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Враховуючи, що відповідач понад рік у зазначеному будинку не проживає без поважних причин, суд приходить до висновку, що він втратив право на користування житловим приміщенням.
На підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку, що реєстрація місця проживання відповідача в будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, створює для позивача перешкоди у здійсненні нею права власності, користування і розпорядження належним їй житловим будинком, а тому порушене право підлягає захисту.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 224-228 ЦПК України, суд -
Цивільний ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення суду є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання(ст. 217 ЦПК України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про переглядання заочного рішення може бути подане протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

06.12.2017