22-ц/775/131/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Томілін О.М.
Доповідач Пономарьова О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Кочегарової Л.М.,

секретар судового засідання Гаркуша О.С.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

представників заявника ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Маріупольської міської Ради про встановлення факту проживання однією сім?єю зі спадкодавцем не менше п?яти років до часу відкриття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 квітня 2016 року

в с т а н о в и в:

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 квітня 2016 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_4 до Маріупольської міської Ради про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Встановлений факт сумісного проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з січня 2004 року до дня смерті останнього, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

На вказане рішення суду подана апеляційна скарга ОСОБА_6, який, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 ОСОБА_6 вважає, що рішення суду ухвалене при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що померлий ОСОБА_7 з 1993 року проживав однією сімєю з його матірью і з 20 січня 1996 року він та матір були зареєстровані в однокімнатній квартирі ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1. 21 липня 2001 року ОСОБА_7 зареєстрував шлюб з його матірью, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Після смерті матері він постійно проживав з відчимом, який займався його вихованням та утриманням, оскільки він був неповнолітньою дитиною. Ніякі інші особи за цією адресою з ними не мешкали. ОСОБА_7 завжди казав, що його квартира та автомобіль повинні належати ОСОБА_6 Позивач не надала доказів на підтвердження своїх вимог і, на йому думку, обманним шляхом умовила ОСОБА_7 скласти заповіт на її ім?я на земельну ділянку. Вважає, що суд порушив правила підсудності, оскільки ОСОБА_7 постійно мешкав в Приморькому районі м. Маріуполя, де знаходиться спірне спадкове майно.

В судовому засідання апеляційної інстанції представники ОСОБА_8 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду без змін.

Інші учасники процесу в судове засідання апеляційної інстанції не з?явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення позивачу ОСОБА_4 та відповідачу Маріупольській міській раді повісток про явку до суду 28 березня 2017 року (форма № 119), заявою ОСОБА_4 про розгляд справи у її відсутність. Маріупольська міська рада причини неявки свого представника суду не повідомила і відповідно до частини 2 ст. 77 ЦПК України вважається, що відповідач не з'явився у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз?яснено, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Матеріалами справи встановлено, що позовні вимоги до ОСОБА_6 не заявлялися, участі в даній справі він не брав, питання про встановлення, зміни або припинення його прав та обов'язків судом не вирішувалося.

ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 квітня 2016 року з покликанням на те, що суд незаконно, необгрунтовано та неправомірно встановив факт сумісного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з січня 2004 року до дня смерті останнього, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки померлий ОСОБА_7 був зареєстрований та проживав разом з ним в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 і ніякі інші особи за цією адресою з ними не мешкали. ОСОБА_7 завжди казав, що його квартира та автомобіль повинні належати йому, тобто ОСОБА_6

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданого 27 травня 2015 року виконкомом Урзуфської сільської ради Першотравневого району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 75 років помер ОСОБА_7, актовий запис № 25.

Згідно з довідкою від 24 листопада 2015 року № 1737, виданою виконкомом Урзуфської селищної ради Першотравневого району Донецької області, ОСОБА_4 проживала разом з чоловіком ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_4, по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3, подружжя вело спільне господарство.

З довідок від 30 листопада 2015 року № 815 та від 07 грудня 2015 року № 800, які видані КСН «Центральний 1», вбачається, що ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 проживала разом з ОСОБА_7 по день його смерті.

Відповідно до заповіту від 22 червня 2011 року, який посвідчений нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_9, ОСОБА_7 заповів ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1005 га, розташовану у АДРЕСА_4, яку вони придбали 17 березня 2006 року, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах, проживаючи однією сімєю на сумісні гроші, що відображено в заяві до нотаріальної контори, де укладався договір, та всі будівлі і споруди, які на ній знаходяться, в тому числі і недобудовані (а.с. 12, 15).

Відповідно до заповіту від 07 лютого 2012 року, що посвідчений державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори Костецькою Н.Г., ОСОБА_7 заповів ОСОБА_4 депозитний вклад з відсотками на рахунку, який знаходиться в ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім?єю зі спадкодавцем ОСОБА_7 з січня 2004 року до дня смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто не менше п?яти років до часу відкриття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач Маріупольська міська Рада позовні вимоги визнав, і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, зазначений факт знайшов своє підтвердження представленими доказами, ніким не оспорюється, має для позивача юридичне значення.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 20,21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», спадкування за законом здійснюється почергово.

За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Посилання заявника на те, що він зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем ОСОБА_7 в квартирі, яка належала на праві власності останньому, не може свідчити про те, що у заявника виникли спадкові права на майно ОСОБА_7, оскільки, як вбачається з апеляційної скарги ОСОБА_6, ОСОБА_7 перебував в зареєстрованому шлюбі з його матір'ю, тобто був йому відчимом, а тому він не є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7

З пояснень його представника в судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що з вимогами про встановлення факту проживання однією сім?єю зі спадкодавцем ОСОБА_7 не менше п?яти років до часу відкриття спадщини, ОСОБА_11 не звертався, заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 не подавав.

Відомостей, що за життя ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 складав заповіт, заявник ОСОБА_6 суду апеляційної інстанції не надав і такі відомості були відсутні у суду першої інстанції.

За таких обставин у суду першої інстанції відсутні були підстави для залучення до участі в справі заявника ОСОБА_6, оскільки питання про встановлення, зміну або припинення його прав та обов'язків судом першої інстанції не вирішувалося, а тому з урахуванням положень ч. 1 ст. 292 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року N 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», апеляційний суд дійшов висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6

Керуючись ч. 1 ст. 292, ст.315 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області

у х в а л и в:

Апеляційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Маріупольської міської Ради про встановлення факту проживання однією сім?єю зі спадкодавцем не менше п?яти років до часу відкриття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 квітня 2016 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: О.М. Пономарьова

Судді: С.А. Зайцева

Л.М. Кочегарова С.А.