Справа № 569/9874/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 від 31 березня 2017 року ВП №47728851 про повернення виконавчого документа стягувачу,

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 від 31 березня 2017 року ВП №47728851 про повернення виконавчого документа стягувачу.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на те, що 26 липня 2011 року Рівненським міським судом Рівненської області видано виконавчий лист №2-2973/2011 про стягнення з кредитної спілки «Альянс Україна» на її користь 25 000 грн. заборгованості по договору №19/10 ДР про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 15 січня 2010 року, 4 719,17 грн. несплачених процентів за цим договором та 1 396,48 грн. судових витрат по справі. Виконавчий лист був направлений на виконання до Відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції де було відкрито виконавче провадження. 31 березня 2017 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м.Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З вказаною постановою на згідна, оскільки державний виконавець виніс її передчасно, всіх заходів щодо примусового виконання рішення в повному обсязі не вжив.

Враховуючи вказане, просила скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 від 31 березня 2017 року ВП №47728851 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Заявник в судове засідання не з»явилася, однак подала заяву в якій просила розгляд скарги проводити за її відсутності, вимоги скарги підтримує, просить її задовольнити.

Державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м.Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак в судове засіданні не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Оглянувши матеріали скарги, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст.55, ст.129-1 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи (ч.2 ст.387 ЦПК України).

Судом встановлено, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебувало виконавче провадження №47728851 з примусового виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області по цивільній справі №2-2973/2011 про стягнення з кредитної спілки «Альянс Україна» на користь ОСОБА_1 25 000 грн. заборгованості по договору №19/10 ДР про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 15 січня 2010 року, 4 719,17 грн. несплачених процентів за цим договором та 1 396,48 грн. судових витрат по справі.

31 березня 2017 року державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м.Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №47728851 виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року набрав чинності 05 жовтня 2016 року. До 04 жовтня 2016 року діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 № 606-XIV із змінами та доповненнями.

Відповідно до п.7 Розділу ХІІІ «Перехідні та прикінцеві положення» Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно з п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIIІ виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 цієї статті передбачено значний обсяг прав, які може використовувати державний виконавець у процесі виконавчого провадження, зокрема: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звязку з виконавчим провадженням; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною 3 цієї статті передбачено значний обсяг прав, які може використовувати державний виконавець у процесі виконавчого провадження.

Відповідно до ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIIІ виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Таку ж періодичність проведення перевірки майнового стану боржника було передбачено частиною 8 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV.

Доказами відсутності майна та коштів у боржника можуть бути наступні документи: акт перевірки майнового стану боржника за місцем проживання останнього (складеного державним виконавцем за участю понятих), довідки з органів, які проводять реєстрацію нерухомості та автотранспортних засобів про відсутність у боржника відповідно майна, довідка банківських установ про відсутність відповідного майна, довідки банківських установ про відсутність у боржникам відкритих рахунків або відсутність коштів на цих рахунках, копія трудової книжки боржника, з якої випливає, що боржник не працює, довідка органів соціального забезпечення та зайнятості населення про неотримання боржником доходів, довідка податкових органів про відсутність реєстрації боржника як суб'єкта підприємницької діяльності тощо.

Вищевказаних документів в матеріалах скарги не має, матеріали виконавчого провадження №47728851 суду не надано.

Отже, державним виконавцем суду не надано жодного доказу, що до моменту винесення оскаржуваної постанови, державний виконавець вживав будь-які заходи для перевірки інформації про майновий стан боржника; інформації про наявність у власності нерухомого майна, рухомого майна чи грошових коштів.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не вчинено достатньо заходів для примусового виконання рішення. Таким чином у суду є підстави вважати, що оскаржувана постанова була винесена передчасно.

Державний виконавець станом на 31 березня 2017 року не вжив достатніх заходів щодо примусового виконання судового рішення по цивільній справі №2-2973/2011, не використав всіх передбачених ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» прав під час здійснення виконавчого провадження.

Встановлені судом обставини є підставами для задоволення скарги, а тому слід скасувати постанову від 31 березня 2017 року, оскільки дії державного виконавця у звязку із винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не відповідають чинному законодавству та порушують права заявника на одержання від боржника стягнутих з нього за судовим рішенням коштів.

Керуючись ст.ст.383,386,387 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 від 31 березня 2017 року ВП №47728851 про повернення виконавчого документа стягувачу - задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 від 31 березня 2017 року у виконавчому провадженні №47728851 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.О. Першко