РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дорошинської В.Е.

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря Лисенко К.М.

представників лікарні ОСОБА_3, ОСОБА_4

прокурора Смирнової Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за заявою головного лікаря Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня» Херсонської обласної ради про госпіталізацію недієздатної особи ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку, -

в с т а н о в и в :

20.12.2017 року головний лікар Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня» Херсонської обласної ради ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою, в якій просив госпіталізувати до психіатричного закладу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до психіатричного закладу у примусовому порядку.

В судовому засіданні представники заявника та лікар-психіатр підтримали вимоги заяви в повному обсязі та дали пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам.

Прокурор у судовому засіданні підтримала заяву, як обґрунтовану, не заперечувала проти її задоволення.

В судове засідання опікун недієздатного не зявилася, надала заяву про проведення розгляду справи без її участі.

Суд, розглянувши заяву, заслухавши сторони, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 339 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізації особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 27.11.2008 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатним та призначено ОСОБА_7 опікуном.

Відповідно до заяви від 17.12.2017 року опікун недієздатного ОСОБА_7 звернулася до головного лікаря Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня» із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_5.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

У відповідності до ч. 2 зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР від 19.12.2017 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає на глибоку розумову відсталість (різко виражена імбецильність) ускладнена алалією та вираженим психопатоподібним синдромом, тому рекомендована госпіталізація ОСОБА_5 у психіатричний стаціонар у примусовому порядку.

Відповідно до заяви КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР від 19.12.2017 року № 6881 ОСОБА_5 страждає на глибоку розумову відсталість (різко виражена імбецильність) ускладнена алалією та вираженим психопатоподібним синдромом, який супроводжується напруженням, злобою, агресивною поведінкою до оточуючих, руйнівними діями. За психічним станом не може бути присутнім на судовому засіданні у приміщенні суду.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано у встановленому порядку недієздатним та згідно висновку комісії лікарів-психіатрів він страждає на глибоку розумову відсталість (різко виражена імбецильність) ускладнена алалією та вираженим психопатоподібним синдромом.

Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

На підставі ст.ст. 13, 14, 16-19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», керуючись ст.ст. 339-342 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву головного лікаря Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня» Херсонської обласної ради про госпіталізацію недієздатної особи ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку задовольнити.

Дозволити госпіталізацію недієздатного ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня» Херсонської обласної ради.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Е. Дорошинська

ОСОБА_8 ОСОБА_1

ОСОБА_2