АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/5831/16-ц Головуючий суддя І інстанції Шрамко Л. Л.
Провадження № 22-ц/790/1559/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: відшкодування шкоди
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубний Р.М.

суддів: Гуцал Л.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря:Пашнєвої Ю.Є. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, -

встановила:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи який зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1. 12 травня 2016 року внаслідок протікання шлангу системи постачання холодної води в квартирі № 100, що знаходиться поверхом вище та належить ОСОБА_2, сталося залиття приміщень його квартири, про що 14 травня 2016 року комісією обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім 83» було складено відповідний акт. Згідно звіту про оцінку від 05 вересня 2016 року розмір матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, становить 4643 грн. Посилаючись на те, що залиття сталося з вини власника квартири № 100, з урахуванням уточнених у вересні 2016 року позовних вимог, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на відшкодування завданої йому залиттям квартири матеріальної шкоди 4 643 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1Б, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування скарги зазначив, що відповідно до ст. 1166 ЦК України саме відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні шкоди, жодних належних доказів про це відповідачем не надано, а тому суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення його позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем акт про обстеження його квартири складений з порушенням вимог закону, а тому не є належним доказом, позивачем не доведено, що залиття сталося саме з вини відповідача, клопотань про призначення експертиз з метою визначення причин залиття та розміру матеріальної шкоди позивачем заявлено не було, а тому відсутні підстави для відшкодування шкоди.

Проте повністю погодитися з такими висновками не можна з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

Квартира № № 100 цього ж будинку, що частково розташованої над квартирою позивача, належить ОСОБА_2

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 N 76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт.

Додатком 4 до вказаних Правил встановлено форму акта, з якої вбачається, що в ньому повинно бути відображено: дату складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Для управління, утримання, обслуговування, ремонту та реконструкції будинку № 83 по вул. Котлова (після перейменування ОСОБА_3) в м. Харкові створено . обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім 83» (п. 1.4 статуту ОСББ «Наш дім 83»).

14 травня 2016 рокуголовою та членом правління ОСББ «Наш дім 83»та за участю позивача було складено акт, з якого вбачається, що внаслідок протікання шлангу системи постачання холодної води в квартирі № 100 сталося залиття квартири, що належить ОСОБА_1, в результаті чого пошкоджені шпалери на стелі площею 5 кв.м., на стінах 10 кв.м., ламінований паркет площею 15 кв.м. ОСОБА_2 від підпису відмовилася.

Отже, зазначений акт, складений представниками організації, до повноважень якої належить управління, утримання, обслуговування та ремонт будинку № 83 по вул. Котлова (після перейменування ОСОБА_3) в м. Харкові, містить інформацію, яка дозволяє визначити характер залиття та його причини, завдану матеріальну шкоду (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей, особу, винну у завданні шкоди.

13 травня 2016 року комісією в тому ж складі було складено акт обстеження квартири № 99, яка також частково розташована над квартирою позивача, з якого вбачається, що протікання води відсутнє, сантехніка знаходиться в робочому стані, підлога в квартирі суха.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із зазначеними нормами обов'язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте це загальне правило діє, якщо в нормах матеріального права відсутня вказівка про перерозподіл обов'язків доказування.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

ОСОБА_2 не довела відсутність своєї вини у завданні позивачу майнової шкоди, що є її процесуальним обовязком відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України.

Відповідно до звіту про оцінку від 05 вересня 2016 року розмір матеріального збитку, завданого залиттям, що сталося 12 травня 2015 року, власнику квартири АДРЕСА_2, становить без урахування ПДВ 4 643 грн.

Жодних доказів, які б свідчили про інший розмір завданої залиттям квартири матеріальної шкоди, відповідачем не надано.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, повязані з оплатою останнім судового збору, у розмірі 1157 грн. 52 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, 4 643 грн., а також судові витрати у розмірі 1157 грн. 52 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді