У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення інфляційних нарахувань, трьох процентів річних та неустойки, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на рішення апеляційного суду Волинської області від 14 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка сталася 13 січня 2014 року, його автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1, зазнав технічних пошкоджень. Винним у ДТП визнано ОСОБА_5, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Універсальна» (далі - ПАТ «СК «Універсальна») згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вартість відновлювального ремонту його автомобіля після ДТП, з урахуванням зносу та раніше проведених виплат, та сума заборгованості з виплати належного йому страхового відшкодування з боку ПАТ «СК «Універсальна» становила 21 421 грн 41 коп.

Позивач вказував, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 жовтня 2014 року у справі за його позовом до ПАТ «СК «Універсальна», яке набрало законної сили, було стягнуто з ПАТ «СК «Універсальна» на його користь 25 011 грн 77 коп. заборгованості зі страхового відшкодування, у тому числі 21 421 грн 41 коп. суми належного страхового відшкодування, а також за прострочення виплати страхового відшкодування 2 115 грн 55 коп. інфляційних нарахувань за період квітень-червень (включно) 2014 року, 201 грн 11 коп. 3 % річних та 1 273 грн 70 коп. пені за період з 15 квітня 2014 року по 10 липня 2014 року включно, тобто по день пред'явлення позову.

Позивач зазначав, що вказане рішення було виконане лише 03 липня 2015 року, проте згідно з вищевказаним рішенням страхове відшкодування повинно було бути виплачено до 15 квітня 2014 року, тому мало місце прострочення виконання зобов'язань відповідачем.

Посилаючись на вказані обставини, позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з ПАТ «СК «Універсальна» на свою користь інфляційні втрати у розмірі 12 317 грн 31 коп., 3 % річних у розмірі 628 грн 56 коп., пеню у розмірі 7 323 грн 77 коп., а разом 20 269 грн 64 коп., що нараховані з 11 липня 2014 року по 02 липня 2015 року.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 04 лютого 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_4 інфляційні втрати - 12 317 грн 31 коп.; 3 % річних - 628 грн 56 коп.; пеню - 7 323 грн 77 коп., а всього 20 269 грн 64 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року касаційну скаргу ПАТ «СК «Універсальна» задоволено частково, рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 04 лютого 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У липні 2016 року указану справу у зв'язку з неможливістю автоматизованого розподілу між суддями Іваничівського районного суду Волинської області направлено на розгляд до Локачинського районного суду Волинської області.

Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 08 вересня 2016 року у задоволені позову в даній справі відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 14 листопада 2016 року рішення Локачинського районного суду Волинської області від 08 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Стягнуто з ПАТ «СК «Універсальна» в користь ОСОБА_4 інфляційні витрати в розмірі 12 317 грн 31 коп., 3% річних в розмірі 628 грн 56 коп., пеню в розмірі 7 323 грн 77 коп., а всього - 20 269 грн 64 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «СК «Універсальна» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належить автомобіль, державний номерний знак НОМЕР_1.

13 січня 2014 року об 11 год. у м. Ковелі Волинської області ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Opel Omega», державний номерний знак НОМЕР_2, по вул. Луцькій, не врахувавши дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та останнього піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29 квітня 2013 року № АС/2274552 між страховиком ПАТ «СК «Універсальна» та страхувальником - ОСОБА_5 було укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності.

ПАТ «СК «Універсальна» в добровільному позасудовому порядку взяті на себе за договором зобов'язання не виконала та не виплатила позивачу суму страхового відшкодування.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ СК «Універсальна» було стягнуто з відповідача на користь позивача 25 011 грн 77 коп. заборгованості зі сплати страхового відшкодування, у тому числі 21 421 грн 41 коп. суми належного страхового відшкодування, а також за прострочення виплати страхового відшкодування 2 115 грн 55 коп. інфляційних нарахувань за період квітень-червень (включно) 2014 року, 201 грн 11 коп. 3 % річних та 1 273 грн 70 коп. пені за період з 15 квітня 2014 року по 10 липня 2014 року включно (дата подання позову).

29 грудня 2014 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області був виданий виконавчий лист на виконання рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 жовтня 2014 року.

Страхове відшкодування в сумі 21 421 грн 41 коп. разом з нарахуваннями на суму заборгованості по виплаті, були виплачені позивачу ПАТ СК «Універсальна» лише 03 липня 2015 року, що підтверджується банківською випискою з рахунку.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав, які б надавали позивачу право на стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування, оскільки дані правовідносини виникли у зв'язку з невиконанням рішення суду, а не з грошового зобов'язання.

Відмовляючи у задоволені вимоги позивача про стягнення пені у розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення, суд першої інстанції вважав, що позивачем в цій частині вимог пропущена позовна давність.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, правильно виходив із того, що наявність судового рішення про задоволення вимог позивача, яке не виконане відповідачем, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє позивача права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Крім того, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі подвійної ставки НБУ підлягає задоволенню.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне, справедливе й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Висновки апеляційного суду відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 06 липня 2016 року по справі № 6-1946 цс 15.

Доводи касаційної скарги про те, що ПАТ «СК «Універсальна» виконало рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 жовтня 2014 року у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження»; позовні вимоги про стягнення 3 % річних та втрат від інфляції є невірно розраховані та не підлягають задоволенню; дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди; нарахування пені строком по 02 липня 2015 року є незаконними і задоволенню не підлягає, висновків апеляційного суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 14 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г. Іваненко

А.О.Леванчук