Справа №442/7153/17
Провадження №2/442/2483/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах недієздатних осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що позбавлена права користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним вище позовом в обґрунтування якого посилається на те, що він, на підставі рішень Дрогобицького міськрайонного суду від 30.04.2010р. та від 11.05.2010р. є опікуном недієздатних ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2.н. та ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3

Його підопічним належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.

На підставі договору найму квартири від 01.08.2017 року, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_4. У відповідності до п. 3.4. Договору найму квартири, відповідач зобов'язаний був сплачувати комунальні послуги, утримувати квартиру в належних умовах та знятись з реєстрації впродовж 2-х днів після закінчення терміну дії договору. При цьому, строк дії договору закінчився 31.08.2017р., отже відповідач по справі зобов'язаний був знятись з реєстрації до 31.08.2017 року.

З цього часу, ОСОБА_4 ухиляється від виконання умов Договору найму квартири і не вчиняє жодних дій щодо зняття з реєстрації у вказаній квартирі. Він неодноразово в телефонному режимі намагався зв'язатись з відповідачем по справі, однак на телефонні дзвінки він не відповідає, а за місцем реєстрації не проживає.

ОСОБА_5 не приймав та не приймає жодної участі, пов'язаної з утриманням квартири, оплаті за комунальні послуги тощо. Разом з тим, реєстрація відповідача в квартирі його підопічних перешкоджає йому оформити субсидії на комунальні послуги, що суттєво впливає на його фінансовий стан.

ОСОБА_1, який діє в інтересах недієздатних осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, не повідомивши причин неявки, хоч повідомлявся належним чином про час та місце судового засідання рекомендованою кореспонденцією та через оголошення в пресі, керуючись п. 9 ст. 74 ЦПК України, суд вважає цих осіб повідомленими про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України - не здійснюється

Суд беручи до уваги клопотання позивача про розгляд справи у його відсутності, дослідивши письмові докази, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є опікуном недієздатних ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2.н. та ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3, яким на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.

На підставі договору найму квартири від 01.08.2017 року, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_4. У відповідності до п. 3.4. Договору найму квартири, відповідач зобов'язаний був сплачувати комунальні послуги, утримувати квартиру в належних умовах та знятись з реєстрації впродовж 2-х днів після закінчення терміну дії договору. При цьому, строк дії договору закінчився 31.08.2017р., отже відповідач по справі зобов'язаний був знятись з реєстрації, однак цього не зробив.

Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Тобто відповідач, без згоди позивача (власника), використовує належну позивачу власність для свого реєстраційного обліку. Така реєстрація відповідача є перешкодою для позивача у повному розпорядженні і користуванні належною йому власністю, тобто ця реєстрація порушує його право власності.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, "власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном".

При розгляді спорів про право користування жилим приміщенням слід керуватися роз'ясненнями абзацу 2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 р. №9.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом, таких підстав, судом не встановлено.

Відповідно до роз'яснень наведених у п.2 Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.09.2012 року зазначене у ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, наприклад, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов'язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше).

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог, оскільки відповідач без згоди власника житла, використовує належну йому власність для свого реєстраційного обліку.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 10, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя О.В. Крамар