Справа № 336/5879/16-ц
Пр. № 2/336/208/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, ОСОБА_1 5 жовтня 2016 року звернулися до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок № 16 по вул. Володимирській в м. Запоріжжі.

В заяві зазначили, що право власності на земельну ділянку під вказаним будинком належить ОСОБА_2 на підставі рішення Запорізької міської ради від 25.05.2016 року № 54/22. Зазначене право зареєстроване в реєстрі речових прав на нерухоме майно. На вказаній земельній ділянці позивачі побудували житловий будинок у 1986 році. Між тим в реєстрації права власності рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради було відмовлено з посиланням на необхідність надання рішення суду про визнання права власності. Відповідно до п. 42 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, що розташовані на території сільських, селищних, міських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований обєкт нерухомого майна; виписка з по господарської книги, надана виконавчим органом міської ради або відповідною архівною установою. На підставі наведених положень законодавства формально позивачі мають право на визнання права власності, оскільки житло зведено до вказаної в «Порядку…» дати, проте надати виписку з погосподарської книги як необхідний при реєстрації документ їм не вбачається можливим через те, що будинок не включений до погосподарського обліку. Зазначені обставини зумовили звернення до суду за захистом права.

У звязку з викладеним позивачі просять про визнання за кожним з них права власності на ? частину вказаного нерухомого майна.

13 грудня 2016 року сталася смерть ОСОБА_2, у звязку з чим до участі в справі залучений її правонаступник ОСОБА_1

В судове засідання позивач не зявився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, вирішення спору у його відсутність, згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

З аналогічною заявою, яка містить повне визнання позову, звернувся представник відповідача.

За вказаних обставин суд у відповідності до ст. ст. 158, 169 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу у відсутність сторін.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі рішення Запорізької міської ради від 25.05.2016 року № 54/22 належить право власності на земельну ділянку площею 0,0685 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 22). Зазначене право зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 23). На вказаній земельній ділянці у 1986 році ОСОБА_2 побудувала житловий будинок (а. с. 19-20). В реєстрації права власності на нерухоме майно на належній ОСОБА_2 земельній ділянці рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 3-0.06.2016 року відмовлено (а. с. 21).

13 грудня 2016 року сталася смерть ОСОБА_2 (а. с. 49). З заявою про прийняття спадщини після її смерті до нотаріальної контори 13 червня 2017 року звернувся ОСОБА_1 (а. с. 60).

Згідно із ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Відповідно до п. 42 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, що розташовані на території сільських, селищних, міських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований обєкт нерухомого майна; виписка з по господарської книги, надана виконавчим органом міської ради або відповідною архівною установою.

З урахуванням викладеного суд вважає, що ОСОБА_2 набула право власності на побудоване нею на належній їй земельній ділянці нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого законом строку він не заявив про відмову від неї, а відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

За змістом ст. 1266 ЦК України внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері або батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Зважаючи на наведені правові норми суд доходить висновку, що ОСОБА_1 як онук ОСОБА_2, який постійно проживав із спадкодавцем на момент смерті, а до того ж звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини протягом встановленого законом шестимісячного строку, здійснив дії з прийняття спадщини за правом представлення, оскільки на момент відкриття спадщини не було в живих батька ОСОБА_2 ОСОБА_3, який доводився спадкодавці сином і чия смерть сталася 6 вересня 2010 року.

Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних, що дає суду всі підстави для ухвалення рішення на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 331, 375, 1217, 1266, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст.10, 59, 61, 212, 213, 215, 224, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Запорізької міської ради задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок № 16 по вул. Володимирській в м. Запоріжжі в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_2, яка сталася 13 грудня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя О.В. Щаслива