Справа № 419/3112/16-ц
Провадження № 2/419/80/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого - Іванової О. М.,

при секретарі - Логвиновій О. А.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно як на частку в сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно як на частку в сумісній власності.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з квітня 1990 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 він проживав з ОСОБА_4, однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Весь цей час вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька - ОСОБА_2, батьками якої є позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4, крім того, з ними однією сім'єю проживала донька ОСОБА_4 - ОСОБА_6, яку позивач вважав та вважає своєю донькою, хоча офіційно не удочерив її.

Однією сім'єю позивач з ОСОБА_4 проживали в домоволодінні по АДРЕСА_1, який був власністю Новоайдарського ОП «Плодородіє».

28 травня 1992 року, позивач з померлою ОСОБА_4 придбали зазначений будинок, але оскільки вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, вирішили оформити договір купівлі-продажу на ОСОБА_4 В будинку вони мешкали разом до грудня 2007 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, їх спільні діти одружилися, донька ОСОБА_6 мешкає окремо, а позивач та донька ОСОБА_2, прописані та мешкають за адресою АДРЕСА_1. Діти спадкодавця мають право на спадкування.

Оскільки зазначене домоволодіння, придбане позивачем та померлою ОСОБА_4 у спільному проживанні, на їх кошти, позивач вважав, що цей будинок є їх спільною власністю, будь-яких питань або спорів щодо належності будинку в них ніколи не виникало.

В серпні 2006 року, позивач з померлою ОСОБА_4 отримали кредит та передали в іпотеку свій будинок, однак ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, та позивач самостійно виконував зобов'язання за договором.

Через викладені обставини позивач не може претендувати на спільно набуте майно, яке набуто в період спільного проживання з ОСОБА_4, та звернувся до суду з позовом встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно як на частку в сумісній власності за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заперечень щодо позовних вимог суду не надала.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що з квітня 1990 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач ОСОБА_1 проживав з ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вели спільне господарство, мали спільний бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька - ОСОБА_2, батьками якої є позивач ОСОБА_1 та померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 13) Також, з ними однією сім'єю проживала донька ОСОБА_4 - ОСОБА_6, яку позивач вважав та вважає своєю донькою, хоча офіційно не удочерив її. Факт зміни ОСОБА_2 прізвища з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 14).

З наказу Новоайдарської районної організації орендодаторів «Плодородіє» від 11.05.1992 року № 16 «Про продаж житлового будинку в особисту власність» вбачається, що ОСОБА_4 наказано продати житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 74), в якому позивач ОСОБА_1 та померла ОСОБА_4 проживали однією сім'єю.

З договору купівлі-продажу від 28 травня 1992 року, вбачається, що власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_4 (а.с. 81-82). Позивач з померлою ОСОБА_4 придбали зазначений будинок, але оскільки вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, вирішили оформити договір купівлі-продажу тільки на ОСОБА_4

У вищезазначеному будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мешкали разом до грудня 2007 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). Їх спільні діти одружилися, донька ОСОБА_6 мешкає окремо, а позивач та донька ОСОБА_2, прописані та мешкають за адресою АДРЕСА_1. Діти спадкодавця мають право на спадкування.

Оскільки зазначене домоволодіння, придбане позивачем та померлою ОСОБА_4 у спільному проживанні, на їх кошти, позивач вважав, що цей будинок є їх спільною власністю, будь-яких питань або спорів щодо належності будинку в них ніколи не виникало.

В серпні 2006 року, позивач ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_4 отримали кредит та передали в іпотеку житловий будинок. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, та позивач самостійно виконував зобов'язання за договором, що підтверджується копією договору іпотеки від 04.08.2006 р. (а.с. 15-17), копіями квитанцій (а.с. 18-27), копією акта № 7272 від 05.07.2016 р. остаточного розрахунку за кредитним договором (а.с. 28).

Через викладені обставини позивач не може претендувати на спільно набуте майно, яке набуто в період спільного проживання з ОСОБА_4, та звернувся до суду з позовом встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно як на частку в сумісній власності за захистом своїх прав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надала суду пояснення про те, що з померлою ОСОБА_4 була знайома приблизно з 1977 року, працювали разом на підприємстві «Сільхозтехніка». Також на цьому підприємстві працював з 1980 року позивач ОСОБА_1 В 1987 році помер перший чоловік ОСОБА_4 Через рік, після смерті першого чоловіка, померла ОСОБА_4 почала зустрічатися з позивачем ОСОБА_1 Приблизно з 1989 року вони почали проживати разом. Потім підприємство почало будівництво житлових будинків для своїх працівників, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були в черзі на житло. Житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 був наданий на двох - ОСОБА_4 та ОСОБА_1, але правовстановлюючі документи видані на ім'я ОСОБА_4 З 1990 року позивач та померла ОСОБА_4 почали проживати у вищезазначеному будинку. У 1991 році в них народилася спільна донька - ОСОБА_2. Також з ними проживала донька ОСОБА_4 від першого шлюбу - ОСОБА_6.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком ОСОБА_7 Даних про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її показання об'єктивно підтверджують і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Разом із тим, згідно з ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або будь якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше майно не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 СК України.

Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України, слід виходити з того що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь якому іншому шлюбі та між ними склалися установлені відносини, які притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, у продовж якого було придбане спірне майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися установлені відносини, що притаманні подружжю.

Таким чином, з наведеного положення випливає головна ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпеченні життєдіяльності сім'ї.

Виходячи з норм СК України суд вважає, що сім'я складається з чоловіка та жінки, їхніх дітей (власних або прийомних) і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. Тобто лише при підтвердженні належними достатніми доказами існування усіх вищезазначених притаманних сім'ї зв'язків між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в період з квітня 1990 р. по час смерті ОСОБА_4 та не перебування цих осіб в зареєстрованому шлюбі, може бути встановлений факт проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Вважається що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування з об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб, без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Крім того, згідно ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, підтверджені в судовому засіданні, а також підтверджені письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 3, 21, 36, 60, 61, 63, 70, 74 Сімейного кодексу України, ст. 368 ЦК України, постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», керуючись ст. ст. 11, 209, 213-215, 256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно як на частку в сумісній власності - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, без реєстрації шлюбу у період з 01 квітня 1990 року по ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати домоволодіння АДРЕСА_1, загальною площею 81,50 кв. м., житловою площею 45,00 кв. м., з комунікаціями, господарськими будівлями та спорудами спільною сумісною власністю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частину домоволодіння, з комунікаціями, господарськими будівлями та спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 81,50 кв. м., житловою площею 45,00 кв. м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий О.М. Іванова