АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 318/2289/15 Суддя першої інстанції Комишня Н.І.
Номер провадження 22-ц/778/2657/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Гончар М.С.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 11 квітня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання припиненим зобовязання ОСОБА_3 перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за кредитним договором, зарахуванням зустрічних однорідних вимог за Договорами банківського вкладу (депозиту),-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3.О. про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що між Відкритим акціонерним товарсивтом «Сведбанк» (далі ВАТ «Сведбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_3 05.09.2008 року був укладений кредитний договір №0709/0908/55-064, за яким останній як Позичальник, отримав в Банку споживчий кредит у розмірі 75900,00 доларів США строком до 05.09.2018 року.

05.09.2008 року між ними укладений іпотечний договір №0709/0908/55-064-Z-1, де предмет іпотеки є житловий будинок загальною площею 134,2 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, який знаходяться за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Іванівка, вул. Набережна, 98, земельна ділянка площею 0,0600 га, кадастровий номер :01:002:0052, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Іванівка, вул. Набережна, 98.

З 2012 року погашення кредиту здійснював на користь ПАТ «Дельта Банк». Заборгованість за кредитом станом на 29.07.2015 рік становить 1640176,47 грн., з яких: тіло кредиту 1265451,60 грн., відсотки 296484,95 грн., пеня 75605,33 грн., сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу 344,37 грн., сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по процентам 2290,22 грн.

На підставі викладеного, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки № 0709/0908/55-064-Z-1 від 05.09.2008 року, а саме: зазначений житловий будинок, що належить Іпотекодавцю на праві приватної власності, на підставі Свідоцтва № 397 на праві власності на жилий будинок, виданного 16 березня 2001 року Іванківською сільською Радою Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, зареєстрованого Орендним підприємством № 2 Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 16.03.2001 року, номер запису 618 в книзі 3 за реєстровим номером 23541273, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.06.2008 року, номер витягу 19103151, номер запису 618 в книзі 3, виданого Орендним підприємством № 2 Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації;

земельну ділянку, загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер :01:002:0052, що знаходиться за адресою: с. Іванівка, Камянсько-Дніпровського району, Запорізької області, вул. Набережна, 98 та є власністю Іпотекодавця на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія № ЯЕ 235504, виданого Іванівською сільською радою, Камянсько-Дніпровського району, Запорізької області, 08.08.2008 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Енергодарською міською державною нотаріальною конторою Запорізької області, 05.07.2000 року за реєстровим номером 3908, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 37. Цільове призначення земельної ділянки: будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), шляхом визнання права власності на неї за ПАТ «Дельта Банк» .

Визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку. Всі судові витрати покласти на відповідача.

В грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк» про визнання припиненим з 28.01.2015 року зобовязання ОСОБА_3 перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором, зарахуванням зустрічних однорідних вимог за Договорами банківського вкладу (депозиту).

В обгрунтування позову зазначав, що між ним та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого, є ПАТ «Дельта Банк», 05.09.2008 року був укладений кредитний договір №0709/0908/55-064, за яким він, як Позичальник, отримав в Банку споживчий кредит у розмірі 75900,00 доларів США під заставу житлової нерухомості. З 2012 року погашення кредиту здійснював на користь ПАТ «Дельта-банк».

10.06.2014 року ОСОБА_4, укладені з ПАТ «Дельта Банк» договори банківського вкладу (депозиту) №5279 на суму 443653,00 грн. та №5284 на суму 20960,00 доларів США.

26.01.2015 року між ОСОБА_4 (первісний кредитор) та ним (новим кредитором) укладений Договір відступлення права вимоги за Договорами банківського вкладу (депозиту) з ПАТ «Дельта Банк» №5279 на суму 443653,00 грн. та №5284 на суму 20960,00 доларів США, згідно якого до нього перейшли права первісного кредитора (ОСОБА_4С.) до ПАТ «Дельта Банк», у т.ч. право вимоги за Договорами банківського вкладу (депозиту) №5279 від 10.06.2014 року на суму 443653,00 грн. та №5284 від 10.06.2014 року на суму 20960,00 доларів США первісного кредитора.

27.01.2015 року між ним та ОСОБА_4 складений та підписаний Акт прийому-передачі документів за Договором відступлення права вимоги. 27.01.2015 року ОСОБА_4 повідомив ПАТ «Дельта Банк» про здійснення з 26.01.2015 року заміну кредитора у зобовязаннях, що діють на підставі Договорів банківського вкладу (депозиту) №5279 від 10.06.2014 року на суму 443653,00 грн. та №5284 від 10.06.2014 року на суму 20960,00 доларів США., направив на адресу ПАТ «Дельта Банк» копію договору про відступлення права вимоги.

На підставі викладеного позивач за зустрічним позовом просив суд визнати припиненими з 28.01.2015 року зобовязання ОСОБА_3 перед ПАТ «Дельта Банк», за кредитним договором №0709/0908/55-064 від 05.09.2008 року, зарахуванням зустрічних однорідних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта Банк», за Договорами банківського вкладу (депозиту) від 10.06.2014 року №5279 та №5284, право вимоги за якими передано ОСОБА_3 за Договором відступлення права вимоги від 26.01.2015 року; та у звязку з припиненням основного зобовязання визнати припиненою іпотеку житлового домовладіння загальною площею 134,2 кв.м, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Іванівка, вул. Набережна, 98, земельної ділянки площею 600 кв.м, кадастровий номер :01:002:0052, що знаходиться також за зазначеною адресою.

Рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 11 квітня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність відмовлено.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 задоволено.

Визнано припиненими з 28.01.2015 року зобовязання ОСОБА_3 перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №0709/0908/55-064 від 05.09.2008 року, зарахуванням зустрічних однорідних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта Банк» за Договорами банківського вкладу (депозиту) від 10.06.2014 року №5279 та №5284, право вимоги за якими передано ОСОБА_3 за Договором відступлення права вимоги від 26.01.2015 року; та у звязку з припиненням основного зобовязання визнано припиненою іпотеку житлового домоволодіння загальною площею 134,2 кв.м, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Іванівка, вул. Набережна, 98, земельної ділянки площею 600 кв.м., кадастровий номер :01:002:0052, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Іванівка, вул. Набережна, 98, згідно з іпотечним договором №0709/0908/55-064-Z-1 від 05.09.2008 року.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь держави судовий збір в сумі 2756 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задовольнити. У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга піддягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є : неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України « Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно вз статтею 5 Закону України « Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) як споживачами кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Оскільки нерухоме майно, яке було предметом застави по вищезазначеному кредитному договору підпадає під дію цього Закону, тому не має підстав для задоволення вимог Банку.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність, передбачених ст. 601 ЦК України, підстав для задоволення вимог, зарахувавши зустрічні однорідні вимоги, що існують між Позивачем і Відповідачем на підставі кредитного договору та договорів банківського рахунку, і як наслідок - припинення зобов'язальних правовідносин між сторонами.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується, оскільки вони не відповідають встановленим по справі обставинам та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, між ОСОБА_3 та ВАТ «Сведбанк» правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» 05.09.2008 року був укладений кредитний договір №0709/0908/55-064, за яким ОСОБА_3, як Позичальник, отримав в Банку споживчий кредит у розмірі 75900,00 доларів США строком до 05.09.2018 року під заставу житлової нерухомості

05.09.2008 року між ними також укладений іпотечний договір №0709/0908/55-064-Z-1, де предмет іпотеки є житловий будинок загальною площею 134,2 кв.м, , який знаходяться за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Іванівка, вул. Набережна, 98, земельна ділянка площею 0,0600 га, кадастровий номер :01:002:0052, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Іванівка, вул. Набережна, 98.

Заборгованість ОСОБА_3 за кредитом перед ПАТ «Дельта Банк» станом на 29.07.2015 року становить 1 640 176,47 грн.

Згідно виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, ПАТ «Сведбанк» прав (відступив) права вимоги ПАТ «Дельта Банк» за всіма Договорами застави, поруки, кредитними договорами.

За положеннями частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У частинах першій, третій статті 36 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

При цьому згідно із частиною першою статті 37 Закону України "Про іпотеку" правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України "Про іпотеку", якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України "Про іпотеку", статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України "Про іпотеку").

Врахувавши зазначені вимоги Законів, фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що в частині вирішення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності слід відмовити із вищезазначених підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 10.06.2014 року ОСОБА_4 укладені з ПАТ «Дельта Банк» договори банківського вкладу (депозиту) №5279 на суму 443653,00 грн. та №5284 на суму 20960,00 доларів США (а.с. 214, 215).

26.01.2015 року між ОСОБА_4 (первісний кредитор) та ОСОБА_3 (новим кредитором) укладений Договір відступлення права вимоги за Договорами банківського вкладу (депозиту) з ПАТ «Дельта Банк» №5279 на суму 443653,00 грн. та №5284 на суму 20960,00 доларів США, згідно якого до ОСОБА_3 перейшли права первісного кредитора (ОСОБА_4С.) до ПАТ «Дельта Банк», зокрема, право вимоги за Договорами банківського вкладу (депозиту) №5279 від 10.06.2014 року на суму 443653,00 грн. та №5284 від 10.06.2014 року на суму 20960,00 доларів США первісного кредитора (а.с. 216).

27.01.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складений та підписаний Акт прийому-передачі документів за Договором відступлення права вимоги (а.с. 217).

27.01.2015 року ОСОБА_4 направив на адресу ПАТ «Дельта Банк» повідомлення про здійснення з 26.01.2015 року заміни кредитора у зобовязаннях, що діють на підставі Договорів банківського вкладу (депозиту) №5279 від 10.06.2014 року на суму 443653,00 грн. та №5284 від 10.06.2014 року на суму 20960,00 доларів США. Також він направив на адресу ПАТ «Дельта Банк» копію договору про відступлення права вимоги. (а.с. 218).

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачена можливість заміни кредитора у зобовязанні іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

На підставі ст. 512 ЦК України відбулася зміна кредитора у зобовязаннях Банку перед третіми особами.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 512-519 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції вірно зробив висновок про те, що до ОСОБА_3, 26.01.2015 року перейшли права первісного кредитора (ОСОБА_4С.) до ПАТ «Дельта Банк» за Договорами банківського вкладу (депозиту) №5279 від 10.06.2014 року на суму 443653,00 грн. та №5284 від 10.06.2014 року на суму 20960,00 доларів США.

Так, згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов'язання сформульовані в главі 50 "Припинення зобов'язання" розділу І книги п'ятої "Зобов'язальне право" ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).

Спливу позовної давності як підстави для припинення зобов'язання норми глави 50 "Припинення зобов'язання" ЦК України не передбачають.

Статтею 601 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї зі сторін.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, повинні бути: зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку із чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань з передачі родових речей, зокрема грошей).

Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог.

Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав; строк виконання таких вимог не настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення.

Шляхом зарахування можуть припинятися зобов'язання на будь-якій стадії їх існування, навіть після порушення виконавчого провадження щодо виконання одного із зустрічних зобов'язань.

Відповідно до вищезазначених договорів банківського вкладу ( депозиту) станом на 28.01.2015 року їх сума становить 443653.00 грн. та 20960.00 доларів США, що еквівалентно 331388.08грн. (станом на 26.01.2015 року 100 дол. США становить 1581.005 грн.), загалом сума депозитних вкладів становить 775041.08 грн (443653+331388.08). Станом на день ухвалення судового рішення сума депозитних вкладів становить 1008173.73136 грн. (20960.00 доларів США еквівалентно 564520.73136 грн.) ( 443653.00+564520.73136).

Заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором № 0709/0908/55-064 від 05.09.2008 року станом на 29.07.2015 року становить 1640176,47 грн., з яких: тіло кредиту 1265451,60 грн., відсотки 296484,95 грн., пеня 75605,33 грн., сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу 344,37 грн., сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по процентам 2290,22 грн.

Таким чином, станом на 28.01.2015 року, та станом на 11.04.2017 року сума заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором значно більше, ніж сума депозитних вкладів, оскільки тільки заборгованість за тілом кредиту ОСОБА_3 становить 1265451,60 грн.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, якість участь у справі.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 зводяться до припинення зобовязання ОСОБА_3 перед ПАТ « Дельта Банк» за кредитним договором № 0709/0908/55-064 від 05.09.2008 року, зарахуванням зустрічних однорідних вимог ОСОБА_3 за договорами банківського вкладу ( депозиту) від 10.06.2014 року № 5279, № 5284 та припинення іпотеки житлового домоволодіння.

Натомість, суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що сума заборгованостя ОСОБА_3 за кредитним договором значно перевищує суму депозитних вкладів, тому на думку колегії суддів прийшов до помилкового висновк задовольнивши зустрічний позов ОСОБА_3, припинивши зобовязання зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Крім того, за приписами п. 4-1 ч. 1 ст. 602 ЦК України зарахування зустрічних вимог є недопустимим за зобов'язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, встановлених законом.

Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальним законом, який має пріоритет перед іншими нормами законодавства під час тимчасової адміністрації та ліквідації банків та в питаннях регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб. Цим законом передбачено особливий порядок задоволення вимог кредиторів згідно з встановленою черговістю та неприпустимістю задоволення вимог кредиторів поза межами ліквідаційної процедури та не передбачено способу задоволення вимог кредиторів до банку шляхом поєднання боржника та кредитора в одній особі.

Згідно з роз'ясненнями, наданими Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних у п. 22 постанови від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні спорів про зарахування зустрічних вимог, коли боржник банку одночасно є кредитором банку, під час процедури ліквідації банку суди повинні виходити із вимог ст. ст. 601-602 ЦПК України, ст. ст. 92-96 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та враховувати, що цим законом встановлено чіткий порядок задоволення вимог кредиторів, визнаних ліквідатором, який не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Відповідно до вимог вищевказаних норм матеріального права та положень ст. ст. 91, 93, 96 Закону України "Про банки і банківську діяльність", згідно з якими у процесі ліквідаційної процедури банку визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість погашення вимог кредиторів, що унеможливлює індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора позачергово шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, а також зважаючи на передбачений Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" особливий порядок задоволення вимог кредиторів відповідно до встановленої черговості та неприпустимість кредиторських вимог поза межами ліквідаційної процедури.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого з 03.03.2015 року у Банку запроваджено тимчасову адміністрацію (а.с. 31, 176-177).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «ДельтаБанек» із заявою до Банку про проведення взаємозаліку зустрічних вимог 28.01.2015 року.

06.07.2015 року 1 ПАТ « Дельта Банк» повідомив ОСОБА_3 про неможливість задовольнити його звернення, оскільки у Банку запроваджено тимчасову адміністрацію, тому з 03.03.2015 року, ОСОБА_5 здійснює свою діяльність на підставі Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». ( а.с. 176).

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду не ґрунтуються на нормах матеріального права, тому рішення суду не можна вважати законним і обґрунтованим, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову як Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 з підстав, передбачених в мотивувальній частині рішення судової колегії так і зустрічного позову ОСОБА_3

Аргументи апеляційної скарги частково є виправданими.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити часково.

Рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 11 квітня 2017 року у цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність відмовити з підстав, передбачених в мотивувальній частині рішення судової колегії.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання припиненим зобовязання ОСОБА_3 перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за кредитним договором, зарахуванням зустрічних однорідних вимог за Договорами банківського вкладу (депозиту), визнання припиненою іпотеку житлового домоволодіння, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Іванівка, вул. Набережна, 98, земельної ділянки площею 600 кв.м, кадастровий номер :01:002:0052, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Іванівка, вул. Набережна, 98 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: Дата документу Справа №