Справа № 265/91/17
Провадження № 2/265/499/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 квітня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненко О.В.,

за участю секретаря Монтач А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року позивач звернув до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначив, що є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2, який приходиться йому дядьком, зареєстрований у квартирі, однак не проживає у ній з січня 2015 року, комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні майна не приймає. Наявність реєстрації відповідача у помешканні створює низку додаткових витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Вважаючи, що відповідач втратив право користування вказаним житлом, просить визнати його таким.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 у судове засідання не прибули, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, якими позовні вимоги підтримали у повному обсязі, а також зазначили про згоду на вирішення справи у заочному порядку

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув. Судові повістки відповідачеві надсилались рекомендованим листом за зареєстрованою адресою його проживання, однак адресат до поштового відділення для отримання кореспонденції не зявився та її повернуто на адресу суду за закінченням терміну зберігання.

За наведених обставин, зважаючи на наявність згоди позивача, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 від 07.02.2009 року за реєстровим № 312, квартира АДРЕСА_1 на праві особистої приватної власності належить позивачеві ОСОБА_1.

Згідно із довідкою, виданою ПП «Жилфонд-279» від 04.01.2017 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: власник ОСОБА_1, та його дядька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

З акту, складеного КСН «Азовець» від 05.01.2017 року, вбачається, що ОСОБА_2, будучи зареєстрованим у ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно не проживає за вказаною адресою з січня 2015 року.

Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів предявленого позову, і тим самим його не оспорює.

Отже, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши предявлений позов.

Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у розмірі 640,00 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 174, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 43 будинку № 84 по проспекту Перемоги в місті Маріуполі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору у сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя