Справа № 452/1501/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"09" серпня 2017 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі ПрАТ «Страхова компанія «Уніка») 13.06.2017 предявило позов до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в сумі 172 000,00 грн., заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 26 лютого 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, відповідно до якого було застраховано автомобіль марки «Мітсубісі, номерний знак НОМЕР_1, і 9 липня 2016 року на 76 км + 295 м автодороги Львів-Самбір-Ужгород сталася ДТП за участю вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «Мерседес», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, унаслідок чого страхувальнику позивачем було сплачено страхове відшкодування в розмірі 172 000,00 грн., згідно платіжного доручення № 030479 від 1 серпня 2016 року.

Відповідно до постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2016 року, вказана ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху і тому згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Крім цього, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Представник позивача у попереднє судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог.

ОСОБА_1 позов визнав повністю.

Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 130 ЦПК України у попередньому судовому засіданні для врегулювання спору до судового розгляду суд зясовує, зокрема, чи визнає позов відповідач.

Ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу.

У пункті четвертому Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», ухвалюючи в попередньому судовому засіданні рішення, зокрема, у звязку з визнанням відповідачем позову суди повинні враховувати положення статей 174, 175 ЦПК та до ухвалення відповідного судового рішення розяснювати сторонам наслідки вчинення відповідних процесуальних дій.

У разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Визнання позову повинно бути безумовним.

Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій.

Згідно ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву.

До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За правилами ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

ОСОБА_1 9 липня 2016 року на автодорозі Львів-Самбір-Ужгород, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Мерседес Бенц», номерний знак НОМЕР_2, порушив Правил дорожнього руху, унаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, у результаті чого вчинив зіткнення із автомобілем марки «МITSUBISHI OUTLANDER 2.0», номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, яким керував ОСОБА_3, у результаті автомобілі отримали механічні ушкодження.

Отже, ОСОБА_1 відповідає за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, котрий на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом і яка завдана з його, відповідача, вини.

Указаний автомобіль ОСОБА_2 застрахував у ПрАТ «Страхова група «Страхова компанія «Уніка» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту від 26 лютого 2016 року «КАСКО» і унаслідок зазначеного страхового випадку страховиком 1 вересня 2016 року страхувальнику було виплачено страхове відшкодування в сумі 172 000,00 грн.

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пунктом 38.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 повинен відшкодувати позивачу у порядку регресу 172 000,00 грн.

На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які у даній справі складають 2 580,00 грн., що повязані зі сплатою судового збору.

Наслідки визнання позову відповідачу розяснено.

Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 130, 208, 209, 212- 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (ідентифікаційний код 20033533, розрахунковий рахунок 255061822 в АТ «ОСОБА_4 Аваль» у м. Києві, МФО 380805) виплачене страхове відшкодування у розмірі 172 000,00 (сто сімдесят дві тисячі) грн., а також судові витрати в сумі 2 580,00 грн., повязані зі сплатою судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення, а особа, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя