справа № 208/7631/16-ц
№ провадження 2/208/238/17
РІШЕННЯ

Іменем України

16 листопада 2017 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Івченко Т.П.,

при секретарі Стомаченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч.2 ст.197 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення боргу», -

в с т а н о в и в:

До Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся позивач ОСОБА_1, у якому прохав суд стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором відсоткової позики та за умовами мирової угоди у розмірі 73803, 70 доларів США, що на час складання позову станом на 16 грудня 2016 року еквівалентно 1940931,10 гривень, які складаються з наступного:

- за договором відсоткової позики у розмірі 45000 доларів

США, що на час складання позову 16.12.2016 року еквівалентно 1183437 гривень;

- три проценти річних з простроченої суми боргу за період з 17 грудня 2014 року по 16 грудня 2016 року в розмірі 2703, 70 доларів США, що на час складання позову 16.12.2016 року еквівалентно 71103,25 гривень;

- процентів за користування чужими грошима в розмірі 26100 доларів США, що на час складання позову 16.12.2016 року еквівалентно 686390,85 гривень.

- заборгованість із сплати інфляційних виплат, в розмірі 45626,72 гривень.

- понесені судові витрати, пов'язані із сплатою судового збору в розмірі 7441,20 гривень, який складається з 6890 гривень - за подання позову, 551,20 гривень - за подання заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що 16 лютого 2014 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір відсоткової позики, згідно з яким відповідач позичив 45000 доларів США.

Відповідно до договору ОСОБА_2 зобов'язався повернути отриману ним грошову суму в розмірі 45000 гривень до 17 березня 2014 року та сплатити проценти за користування грошима в розмірі 2% від отриманої суми щомісячно до дня повернення позики.

Відповідач в обумовлений договором строк гроші не повернув, у зв'язку з чим був змушений звернутись до суду.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.06.2014 року закрите провадження у цивільній справі № 208/1007/14 за моїм позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу у зв'язку з визнанням мирової угоди. В пункті 6 резолютивної частини ухвали суд визнав мирову угоду наступного змісту: «Відповідач ОСОБА_2 зобовязується сплатити позивачу ОСОБА_1 у день підписання цієї угоди, тобто 30 травня 2014 року, 2 (два) % від суми позики за договором відсоткової позики з фізичною особою від 16.02.2014 року, укладеного між сторонами, за березень, квітень, травень 2014 року в сумі 2700 доларів США.

2. Сторони дійшли згоди, що сума позики у розмірі 45000 доларів США буде повернута відповідачем ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 одним платежем у іноземній валюті 16 грудня 2014 року з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних, розрахованих позивачем згідно ст. 625 Цивільного Кодексу України в сумі 47713,41 грн. індекс інфляції, 3423,31 грн. 3 % річних.

3. Сторони дійшли згоди, що з урахуванням наданої ОСОБА_2 відстрочки повернення ОСОБА_1 суми позики до грудня 2014 року, ОСОБА_2 щомісячно, до дня повернення позики в сумі 45000 доларів США, станом на 16-те число поточного місяця сплачує ОСОБА_1 2 % від вказаної суми позики шляхом передачі йому коштів готівкою чи перерахуванням безготівковим платежем на картковий рахунок ОСОБА_1 У випадку своєчасного виконання цього пункту угоди дата повернення коштів, зазначених в п.3 цієї угоди, може бути відстрочена сторонами до дня безумовного виконання п.3 угоди.

4. Сторони дійшли згоди, що визнані ОСОБА_2 у судовому засіданні 20 травня 2014 року в Заводському районному суді м. Дніпродзержинська 2 000 грн. завданої ним ОСОБА_1 моральної шкоди, ОСОБА_2 сплачує ОСОБА_1 одним платежем 30 травня 2014 року.

5. Сторони дійшли згоди щодо розподілу судових витрат по сплаті та розподілили їх наступним чином: визнані ОСОБА_2 у судовому засіданні 20 травня 2014 року в Заводському районному суді м. Дніпродзержинська понесені ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн., сплачений ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3622,18 грн., ОСОБА_2 сплачує ОСОБА_1 одним платежем 30 травня 2014 року.

6. Сторони дійшли згоди, що питання заходів забезпечення позову, вжиті Заводським районним судом м. Дніпродзержинська шляхом накладення арешту та заборони відповідачу ОСОБА_2 та будь-яким третім особам відчужувати та розпоряджатися:

- адміністративно-виробничою будівлею № 21, розташованою за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Москворецька, загальною площею 2555,5 кв.м.;

- автомобілем ВАЗ 21099, 2006 р.в., д/№ 46889АА;

- автомобілем MITSUBIHI PAJERO, 2007 р.в., д/№ НОМЕР_1;

- автобусом БАЗ А079.14, 2006 р.в., д/№ НОМЕР_2, вирішується наступним шляхом:

6.1. Накладений арешт та заборона відповідачу ОСОБА_2 та будь-яким третім особам відчужувати та розпоряджатися адміністративно-виробничою будівлею № 21, розташованою за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Москворецька, загальною площею 2555,5 кв.м. скасовується судом за заявою однієї із сторін справи лише за умови повного виконання ОСОБА_2 пунктів 1-5 цієї угоди. Підтвердженням прийняття ОСОБА_1 грошових коштів від ОСОБА_2: готівкою є власноруч написана ним розписка, безготівковим платежем квитанція банківської установи про перерахування коштів на картковий рахунок ОСОБА_1

6.2. При виконанні відповідачем ОСОБА_2 п. 1,4-5 цієї угоди у повному обсязі одним платежем позивач ОСОБА_1 гарантує відповідачу, що на протязі 3-х робочих днів з дня набрання законної сили ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська про затвердження цієї угоди, подасть до суду заяву про скасування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відповідачу ОСОБА_2 та будь-яким третім особам відчужувати та розпоряджатися:

- автомобілем ВАЗ 21099, 2006 р.в., д/№ 46889АА;

- автомобілем MITSUBIHI PAJERO, 2007 р.в., д/№ НОМЕР_1;

- автобусом БАЗ А079.14, 2006 р.в., д/№ НОМЕР_2.

Закрити провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про стягнення суми боргу».

Передбачені пунктами 1, 4, 5 мирової угоди зобов'язання відповідач ОСОБА_2 виконав вже на час визнання цієї угоди ухвалою суду від 03.06.2014 року про закриття провадження у справі, а також сплатив 3% річних в розмірі 3423, 31 гривень, передбачені пунктом 2 мирової угоди. Всі інші зобов'язання, передбачені пунктами 2,3 мирової угоди, які відповідач мав виконати в подальшому, у строк до 16 грудня 2014 року, ОСОБА_2 не виконав по цей час. Так, ОСОБА_2 не сплатив суму позики у розмірі 45000 доларів США; проценти за користування чужими грошима в розмірі 2% від суми боргу щомісячно, починаючи з червня 2014 року по день повернення позики; і лише частково, в розмірі 2076,69 гривень, сплатив обумовлені п. 2 мирової угоди, визнаної судом, інфляційні виплати, визначені в мировій угоді в загальній сумі 47713,41 гривень.

Намагаючись захистити свої майнові права шляхом примусового виконання виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з відповідача вищезазначених грошових сум на підставі ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.06.2014 року про закриття провадження у цивільній справі № 208/1007/14 у зв'язку з визнанням мирової угоди.

Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Дніпродзержинська ОСОБА_4 від 25.08.2016 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 208/1007/14, виданого 13.02.2015 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення із ОСОБА_2 на його користь вищезазначених грошових сум у зв'язку з тим, що виконавчий лист видано на підставі ухвали суду про визнання мирової угоди, яка не відноситься до судових рішень.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання подав до суду заяву в якій прохав провести розгляд справи за його відсутності, на підставі поданих доказів, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 подали до суду заперечення, в яких посилались на те, що жодних належних та допустимих доказів позивачем не доведено щодо розміру доходу від підприємницької діяльності ОСОБА_2 за вказаний період у договору. Крім того, враховуючи умови договору позики в частині строку користування відповідачем грошовими коштами позивача з відповідним нарахуванням відсотків за цей період, безпідставними є вимоги щодо стягнення процентів за користування чужими грошима в розмірі 26100 доларів США, що на час складання позову станом на 16.12.2016 року еквівалентно 686390,85 гривень. Незаконними є вимоги щодо стягнення суми боргу за договором відсоткової позики в розмірі 45000 доларів США, що на час складання позову станом на 16.12.2016 року еквівалентно 1183 437 гривень, оскільки відповідач виконує умови мирової угоди, укладеної між сторонами 30.05.2014 року, визнаною ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.06.2014 року.

Відповідач ОСОБА_2 щомісячно сплачує у безготівковому розрахунку на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 500,00 гривень в рахунок виконання зобовязань встановлених мировою угодою. Враховуючи з закриттям ОСОБА_1 рахунку у АКБ «Новий» починаючи з травня 2017 року ОСОБА_2 здійснює перерахування грошових переказів на імя позивача через ЦПЗ №5 Укрпошта, а позивач приймає виконання грошового зобовязання у даний спосіб відповідачем, що підтверджено копіями фіскальних чеків за період з травня по жовтень 2017 року.

Враховуючи розмір доходу відповідача у розмірі 1500 гривень, що підтверджено відомостями наданими Камянською ОДПІ від 08.02.2017 року №46910/Ш/04-03-08-01, виконувати грошове зобовязання у більшій сумі не має можливості.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані, та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Ухвали заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.06.2014 року, визнана мирова угода затверджена між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. (а.с.10-12).

Відповідно до виконавчого листа від 03.06.2014 року за справою №208/1007/14 виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, шляхом примусового виконання про стягнення з ОСОБА_2 вищезазначених грошових сум на підставі ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.06.2014 року про закриття провадження у цивільній справі № 208/1007/14 у зв'язку з визнанням мирової угоди. (а.с.13-14).

Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Дніпродзержинська ОСОБА_4 від 25.08.2016 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 208/1007/14, виданого 13.02.2015 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових сум у зв'язку з тим, що виконавчий лист видано на підставі ухвали суду про визнання мирової угоди, яка не відноситься до судових рішень. (а.с.16).

Ухвалою Колегії суддів судового палат у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.07.2016 року, апеляційну скаргу заводського районного відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, задоволено. У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_6, - відмовлено. (а.с.17-19).

Враховуючи, що ОСОБА_2 вчасно не повернуто грошові кошти, які отримані ним за договором позики та відображені в затвердженій судом мировій угоді в розмірі 45000 доларів США, що на час складання позову 16.12.2016 року еквівалентно: 45000 дол. США х 26,2985 гривень = 1183437 гривень.

Сума боргу з урахуванням 3% річних за період з 17.12.2014 року по 16.12.2016 року розраховується за формулою: С (3%) = С(б) х (Д:365) х (3:100), де С(3%) - сума трьох процентів річних; С(б) - сума боргу, Д - кількість днів прострочення повернення боргу (за період з 17.12.2014 року по 16.12.20016 року, це 7 31 день,С(3%) = 45000 доларів США х (731: 365) х (3:100) = 2703, 70 доларів США, що на час складання позову 16.12.2016 року еквівалентно: 71103,25 гривень.

Сума процентів за користування чужими грошима визначена пунктом 3 договору позики від 16.02.2014 року, а також пунктом 3 визнаної судом 03.06.2014 року мирової угоди, згідно з яким ОСОБА_2 щомісячно до дня повернення позики в сумі 45000 доларів СЛІА станом на 16-те число поточного місяця має сплачувати мені 2% віл суми позики шляхом передачі коштів готівкою чи перерахуванням безготівковим платежем на ОСОБА_1 картковий рахунок.

За період, що сплив з часу затвердження мирової угоди за період з 16.06.14 року по 16 грудня 2016 року 2% проценти щомісячне за користування чужими грошима складають: 900 доларів СІЛА (2% від 45000 доларів) х 29 місяців = 26100 доларів США, що на час складання позову 16.12.2016 року еквівалентно 68 6390,85 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно інформаційного листа № 01-8/685 від 20.11.2008 року Верховний Суд України вказав, що діюче законодавство не виключає можливості звернення кредитора до суду з вимогою про стягнення з боржника суми, на яку заборгованість за грошовим зобов'язанням збільшилась в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за період після прийняття судом рішення про стягнення відповідної заборгованості. Право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнових прав та інтересів, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримані компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання доданий до позову зроблений з урахуванням Індексу інфляції, який щомісячно розраховуються Держкомстатом, згідно положень ст. 18 Закону України "Про інформацію" офіційна державна статистична інформація підлягає систематичному оприлюдненню. Держава гарантує суб'єктам інформаційних відносин відкритий доступ до офіційної державної статистичної інформації, за винятком інформації, доступ до якої обмежений згідно із законом, що також підтверджується листом Верховного Суду України N 62-97р від 03.04.97р. «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ».

Згідно ч. 1 ст. 57 Цивільного процесуального кодексу доказами України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню в сумі 73803, 70 доларів США, що на час складання позову станом на 16 грудня 2016 року еквівалентно 1940931,10 гривень.

Також суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 7441,20 копійок сплачений позивачем при подачі позову до суду (а.с.1,13).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.625, 526, 525 ЦК України, ст.ст.10, 11, 14, 15, 57, 59, 60, 88, 212, 213-215,217 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення боргу», задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_4):

73803, 70 доларів США, що на час складання позову станом на 16 грудня 2016 року еквівалентно 1940931,10 гривень, які складаються з наступного:

- за договором відсоткової позики у розмірі 45000 доларів

США, що на час складання позову 16.12.2016 року еквівалентно 1183437 гривень;

- три проценти річних з простроченої суми боргу за період з 17 грудня 2014 року по 16 грудня 2016 року в розмірі 2703,

70 доларів США, що на час складання позову 16.12.2016 року еквівалентно 71103,25 гривень;

- процентів за користування чужими грошима в розмірі 26100 доларів США, що на час складання позову 16.12.2016 року еквівалентно 686390,85 гривень.

- заборгованість із сплати інфляційних виплат, в розмірі 45626,72 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_4): понесені судові витрати, пов'язані із сплатою судового збору в розмірі:

7441,20 гривень, який складається з 6890 гривень - за подання позову, 551,20 гривень - за подання заяви про забезпечення позову.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Івченко Т. П.