Справа № 159/4704/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Денисюк Т.В.
Провадження № 22-ц/773/561/17 Категорія: 50 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Данилюк В.А.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та припинення права на аліменти на дитину, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2017 року позов ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у даній справі задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 6003,18 грн. за період з 20.03.2012 року по 12.12.2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та припинення права на аліменти на дитину відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду в частині розрахунку розміру неустойки скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визначити правильний розмір неустойки (пені). В іншій частині просила рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала та просила скаргу задовольнити, позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглядав справу у їх відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Так як апеляційна скарга подана на рішення суду щодо частини вирішених позовних вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не робить висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що неустойка (пеня) за один місяць обчислюється наступним чином: заборгованість по аліментах за місяць множиться на 1 % пені і множиться на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а оскільки позивачем неправильно обрахована неустойка суд частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Із матеріалів справи убачається, що заборгованість відповідача по сплаті в користь позивача аліментів на утримання їх спільної дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 13304,13 грн. Це підтверджується довідкою Ковельського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби за номером 1742/04-31/18 від 31.12.2016 року, з якої убачається, що за період з 20.03.2012 року по 16.03.2015 року начислено 14361,29 грн. аліментів, а сплачено платником аліментів ОСОБА_4 - 8115,00 грн., а тому заборгованість по сплаті аліментів становить 6246,29 грн.; за період з 17.03.2015 року по 12.12.2016 року начислено 13566,13 грн., а сплачено 262,00 грн., заборгованість складає 13304,13 грн. (а.с.13).

Судом також встановлено, що позивач в своїй позовній заяві неправильно обрахувала розмір неустойки (пені), так як нею невірно обрахована кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а саме: помилково додано кількість прострочених днів за наступні місяці при розрахунку пені за кожен місяць окремо, а також судом зауважено, що позивачем за окремі місяці не заявлено вимоги про стягнення пені, хоча така заборгованість за ці місяці виникла.

За таких обставин суд першої інстанції правильно вважав, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, в зв'язку з чим з відповідача в користь позивача слід стягнути неустойку (пеню) в розмірі 6003,18 грн.

Відповідно до статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

В пункті 22 своєї Постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами України окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З врахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

У зв'язку з цим доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом неправильно обчислена сума неустойки (пені) на увагу колегії суддів не заслуговують.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді