Справа № 610/4236/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2017 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Тімонової В.М.,

за участі: секретаря Косолапової Ю.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача Філіп»євої В.В.,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участі третьої особи Балаклійської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на частку у спадковому майні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання за ним права на 1/4 частку будинку №32 з надвірними будівлями по вул.. Центральній в м.Балаклія, Харківської області, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, померлого 01.12.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач ОСОБА_2 є його рідною сестрою, а ОСОБА_3 - племінником.

Він постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня Куйбишева), буд.32, де був зареєстрований разом із своїми батьками та сестрою (відповідачкою ОСОБА_2К.).

Цей будинок був придбаний його батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в період шлюбу за Договором купівлі-продажу 25.08.1970 року. 01.12.2014 року його батько ОСОБА_4 помер. Заповіту на випадок своєї смерті він не складав. На момент смерті батька в будинку були зареєстровані він, його мати ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2, яка з моменту укладення свого шлюбу в спірному будинку не проживала, а проживала разом із своєю родиною в с.Асіївка Балаклійського району, де має власний будинок і домашнє господарство.

Після смерті батька він разом із матір»ю фактично вступили в управління спадковим майном, що залишилося після померлого, але юридично свої спадкові права не оформили.

Відповідач ОСОБА_2 спадщину не приймала, бо в будинку не жила разом з ними. Вона також не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька.

28 вересня 2016 року померла мати ОСОБА_5 На випадок своєї смерті вона залишила заповіт, яким все належне їй майно залишила своєму онукові - відповідачеві ОСОБА_3 Позивач вказує, що про існування заповіту він довідався лише тоді, коли звернувся до Балаклійської державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав. При цьому відповідачі одразу ж після смерті матері почали вимагати, щоб він звільнив будинок.

Зазначає, що категорично не погоджуюся з таким діями відповідачів, які порушують його законні права як спадкоємця після батька, фактично позбавляють його житла, а тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідачі позов не визнали. В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що спірний будинок був оформлений на дівоче прізвище їх матері та придбаний нею за кошти надані її сестрою ОСОБА_6 Батько знав, що це особисте майно його дружини та претензій з цього приводу не заявляв. ОСОБА_3 заперечував проти позову та не погоджувався з розміром частки у спадщині, на яку претендує ОСОБА_1

Представник третьої особи Балаклійської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, доводи відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст.10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст.59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.2 статті 1223 Цивільного кодексу України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно ч.І ст. 1267 Цивільного кодексу України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно ч.1, ч.3, ч.5 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 статті 1296 Цивільного кодексу України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Ст.16 ЦК України дає перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом. Зокрема одним з них є визнання права. В даному випадку не визнається право позивача на частку в спадковому майні.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження, серії І-НР №235386, ОСОБА_1 народився 12.06.1960 року та є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.8).

З наданої копії свідоцтва про шлюб, серії ІІ-СИ №515285, виданого повторно 21.011.2017 року Байчуровською селищною радою Байчуровського району Воронезької області встановлено, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 укладений 15.02.1960 року. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4 (а.с.85).

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу, посвідченого Балаклійською держнотконторою 25.08.1970 року, реєстровий №2352, 25.08.1970 року ОСОБА_7 купила жилий будинок з надвірними господарчими побудовами, що за адресою: м.Балаклія, Харківської області, по вул. Куйбишева,32, який був зареєстрований в Балаклійському БТІ 23.11.1970 року на праві особистої власності за ОСОБА_7, що підтверджується довідкою Балаклійського бюро технічної інвентаризації № 352 від 07.12.2016 року (а.с.18).

З копії паспорта встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня Куйбишева), буд.32 (а.с.5-6).

Згідно довідки виконкому Балаклійської міської ради Харківської області № 1161 від 30.11.2016 року (а.с.16) станом на 01.12.2014 року за адресою: м.Балаклія Харківської області, вул.Центральна (колишня Куйбишева), буд.32 було зареєстровано місце проживання 4 осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

01.12.2014 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії І-ВЛ № 564540, виданого Балаклійським відділом РАЦС 25.10.2016 року (а.с. 9). Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_4 не складав, а отже, згідно статті 1223 ЦК України, має місце спадкування за законом.

28 вересня 2016 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-ВЛ № 564528, виданого відділом РАЦС Балаклійською РУЮ в Харківській області 18.10.2016 року (а.с.10).

На випадок своєї смерті ОСОБА_5 залишила заповіт, яким все належне їй майно залишила своєму онукові, відповідачеві ОСОБА_3, що підтверджується Витягом із спадкового реєстру (а.с.13-15).

Як вбачається з повідомлення Балаклійської державної нотаріальної контори №220 /01-16 від 23.02.2017 року, після смерті ОСОБА_4, померлого 01.12.2014 року ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини не звертався. Після смерті ОСОБА_5 03.11.2016 року із заявою про прийняття спадщини згідно заповіту, посвідченого 29.07.2015 року приватним нотаріусом ОСОБА_8, звернувся ОСОБА_3 та заведена спадкова справа №588/2016.

У відповідності до п. 4.4 Наказу правочин щодо розпорядження майном може бути посвідчений нотаріусом без згоди другого з подружжя у разі, якщо з документа, що посвідчує право власності, договору, укладеного між подружжям, акта цивільного стану про укладення шлюбу та інших документів випливає, що зазначене майно є особистою приватною власністю одного з подружжя, тобто набуте до реєстрації шлюбу, за час шлюбу, але на умовах, передбачених шлюбним або іншим договором, укладеним між подружжям, за договором дарування, або в порядку спадкування, або за кошти, які належали їй (йому) особисто, тощо.

Спірний будинок № 32 по вул.Центральній (колишня Куйбишева) в м. Балаклія Харківської області, хоча й був зареєстрований на дівоче матері позивача « Горбунова», однак був придбаний в період шлюбу.

Згідно положень діючого на той час цивільного законодавства та статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, спірний будинок є спільною власністю подружжя, а отже кожному з батьків належало на момент смерті ОСОБА_4 по ? частки будинку.

У відповідності до п. 3.21, 3.22 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Наказ) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Отже, спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_5, син ОСОБА_1 та донька ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) ОСОБА_9 частка у спадковому майні дорівнює : 1 /2 частка будинку : 3 = по 1/6 частки кожному.

Суд критично ставиться до доводів позивача, що ОСОБА_2 спадщину не приймала, бо не жила разом з ними, так як ОСОБА_2 була зареєстрована в спірному будинку, що підтверджується довідкою виконкому Балаклійської міськради Харківської області від 30.11.2016 року та не усунена від права на спадкування, отже, є спадкоємицею за законом.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про визнання права власності за позивачем на 1/6 частку спірного будинку.

Керуючись ст.ст. 3,10, 57, 60, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 316,321, 392, 1216, 1217, 1218, 1226, 1261, 1267, 1268 ЦК України,суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участі третьої особи Балаклійської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на частку у спадковому майні- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину будинку № 32 з надвірними будівлями по вулиці Центральній (колишня Куйбишева) в м. Балаклія Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 01 грудня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 28.03.2017 року.

СУДДЯ