Справа №336/3640/17
пр.№2/336/2009/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого - судді: Карабак Л.Г.,

при секретарі судового засідання: Аксьоновій О.А.,

за участі позивача ОСОБА_1, представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувшись до суду, просить стягнути з ОСОБА_3 різницю між фактичним розміром заподіяної внаслідок ДТП, майнової шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням в сумі 66413,17 грн., та моральну шкоду, спричинену внаслідок ДТП, в розмірі 30000,00 грн.

В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позову, представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 21.06.2016 року о 13-00 годині, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем моделі ВАЗ 21013, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Костянтина Великого у м. Запоріжжі, при зміні напрямку руху, виконуючи поворот ліворуч, не переконався в безпеці, внаслідок чого допустив зіткнення з мотоциклом «Yamaha YZF R1», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 Своїми діями Відповідач порушив п. п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП пошкоджено транспортні засоби, позивач отримав тілесні ушкодження, йому завдано матеріальних збитків.

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Антоненко М.В. від 03 жовтня 2016 року провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Свою провину у вчинені даного правопорушення відповідач повністю визнав.

Крім того, його вина повністю встановлена судом та підтверджена фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 385814 від 08.09.2016 року в сукупності зі схемою місця ДТП, постановою про закриття кримінального провадження від 01.09.2016 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3, письмовими поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_1 від 22.06.2016 року, доданими до матеріалів даної справи, копією полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5242497, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РСА № 301285, копією висновку експерта № 2909 від 28.07.2016 року, копією протоколу проведення слідчого експерименту від 31.08.2016 року, копіями пояснень свідків, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 331/6391/16-п Провадження № 3/331/1000/2016.

Відповідно до висновку про вартість майна №71-D/22/2/0816 від 17 серпня 2016 року, складеного ТОВ «Промислова компанія «СЕЛИМ», вартість відновлюваного ремонту майна мотоциклу «Yamaha YZF R1», державний реєстраційний номер НОМЕР_2. який належить ОСОБА_1 на праві власності, внаслідок його пошкодження складає 89388,83 грн. з урахуванням ПДВ.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована Страховою компанією «Альфа-Гарант».

01.02.2017 року згідно з страховим актом № ЦВ/6/2379 за договором страхування № АЕ- від 19.09.2016 року, СК «Альфа-Гарант», в межах ліміту відповідальності, здійснила на користь позивача страхову виплату в сумі 22975,66 грн.

Але, враховуючи, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу після вказаної дорожньо-транспортної пригоди оцінена і становить 89388,83 гривні, що значно перевищує розмір виплаченого позивачу страхового відшкодування. Різниця між фактичним розміром заподіяної відповідачем шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням становить 66 413,17 грн., яку відповідач у добровільному порядку відмовився відшкодувати.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ч.1, ч.2 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою відшкодовується на загальних підставах.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої я зазнав матеріальних збитків встановлена Постановою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Антоненко М.В. від 03 жовтня 2016 року, а тому вважаю, що саме Відповідач повинен відшкодовувати збитки, спричинені мені внаслідок події ДТП.

Частиною 1 статті 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Приписами ч.1 ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, визначені нормами ст. 1192 ЦК України, відповідно до яких особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Абз. 1 п. 14.Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпек» розяснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Отже, враховуючи, що вартість відновлювального ремонту автотранспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21.06.2016 року, становить 89388,83 гривні, а страхова виплата була здійснена в сумі 22975,66 грн., сума шкоди, яку повинен сплатити Відповідач на користь позивача, в якості робіт, необхідних для відновлення його автотранспортного засобу, складає 66413,17 грн. Позивач відновив свій мотоцикл, що сторонами визнано.

Окрім матеріальної шкоди, неправомірними діями відповідача позивачеві очевидно завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які потягли за собою негативні та травмуючи зміни у звичайному на звичному укладі життя позивача та його родини.

Не підлягає доказуванню той факт, що дорожньо транспортна пригода мала стресовий вплив на позивача, на певний час позивач був позбавлений нормальних життєвих звязків, планування сімейного бюджету. Перебував на лікуванні, відчував фізичні страждання, поніс матеріальні втрати на відновлення пошкодженого транспортного засобу, а також пережив негативні враження, тривогу, емоційні та тілесні реакції, ускладненість виконання повсякденних обов'язків, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасову відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційну напруга, нервозність, фіксованість на негативних переживання.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, або близьких родичів.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Верховний суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди.

У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховним судом України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Внаслідок суспільно-небезпечних дій відповідача позивачеві були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру немайнових втрат, становить 30 000 гривень 00 коп., які підлягають стягненню у повному обсязі.

Слід зазначити, що відповідач не відшкодував шкоду добровільно, доводи про те, що позивач відмовився від відшкодування не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 22.1, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3, адреса реєстрації за місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_4, адреса реєстрації за місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4:

- майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 66413,17 грн. (шістдесят шість тисяч чотириста тринадцять гривень 17 копійок);

- моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 30000,00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3, адреса реєстрації за місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, в дохід держави судовий збір в розмірі 1304,13 грн. (одна тисяча триста чотири гривні 13 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.Г. Карабак