Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/3113/17

Провадження № 2/126/1148/2017

"08" грудня 2017 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Гримальською С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Бершадського району про тлумачення заповіту та визнання права на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Бершадського району про тлумачення заповіту та визнання права на спадщину з тих підстав, що як стверджує 29.10.2004 року померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно: земельну ділянку, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 005550 налажала спадкодавцю, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Партизанська 62 в с. Партизанське Бершадського району Вінницької області. Вона являється спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців немає. В заповіті ОСОБА_3 розпорядилась належним їй на 22.03.1991 року майном, а саме житловим будинком, так як на той час іншого майна у неї не було. Розпаювання землі було розпочато в 1995 - 1996 роках і про майбутнє існування земельних часток, майнових паїв вона не могла знати. Державним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок та в зв'язку з тим, що в заповіті не зазначено про інше майно, належне спадкодавцю. Просить тлумачити заповіт слідуючим чином: ОСОБА_4 завіщано усе майно, де б воно не було і з чого не складалось, в тому числі все те, що належить ОСОБА_3 на день смерті; визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 право на спадщину, що складається з земельної ділянки, площею 3,04 га, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Бершадського раойну, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Партизанська 62 в с. Партизанське Бершадського району Вінницької області.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, позов підтримує.

Від представника відповідача ОСОБА_2 сільської ради Бершадського району сільського голови ОСОБА_5 надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позов визнає.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 29.10.2004 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОЛ № 211040. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно: земельну ділянку, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 005550 налажала спадкодавцю, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Партизанська 62 в с. Партизанське Бершадського району Вінницької області.

Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає, що підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради Бершадського району № 729 від 04.09.2017 року.

Судом встановлено, що навипадок своєї смерті ОСОБА_3 зробила заповіт від 22.03.1991 року, посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради, відповідно до якого вона житловий будинок з надвірними спорудами заповіла позивачці ОСОБА_1

Відповідно до ст. 202 ЦК України одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами, до яких належить і заповіт.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, її волевиявлення має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 213 ЦК України передбачає, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Відповідно до ч.4 ст. 1236 ЦК України, чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1236 ЦК України визначено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому можуть належати у майбутньому. Приписами частини 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Враховуючи те, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВН № 005550 ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 3,04 га в межах згідно з планом, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Бершадського району, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем на майно померлої ОСОБА_3, заповіт було вчинено до розпаювання земель, суд вважає, що ОСОБА_1 завіщано усе майно, де б воно не було і з чого не складалось, в тому числі все те, що належало ОСОБА_3 на день смерті, а тому дійсно тлумачення заповіту у формі, яку просить позивач не змінить змісту заповіту, однак надасть можливість позивачеві належним чином оформити спадкове майно.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Завідувачем Бершадською державною нотаріальною конторою ОСОБА_6, до якої звернулась спадкоємиця з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що належало ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що спадкоємець надав правовстановлюючий документ на спадкове майно (житловий будинок по вул. Партизанська 20 в с. Осіївка Бершадського району Вінницької області) у документі вказано право власності - колгоспний двір (право власності не визнавалось); а також спадкоємиця надала заповіт, в якому інше майно не зазначено та виник спір з приводу спадкового майна, яке не зазначено в заповіті, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно, що відповідає положенню ст.392 ЦК України.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 сільської ради Бершадського району № 827, згідно погосподарської книги № 10 особовий рахунок № 852, житловий будинок № 20 по вул. Партизанська в с. Партизанське Бершадського району Вінницької області відносився до категорії колгоспних дворів і станом на 15.04.1991 року склад двору слідуючий: ОСОБА_3

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що спадкодавець ОСОБА_3 у встановленому на час побудови порядку набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, на який відкрилась спадщина після її смерті.

А отже суд приходить до висновку, що зазначені перешкоди можуть бути усунуті в ході судового розгляду, оскільки вони перешкоджають спадкоємцеві оформити своє право на спадщину у встановленому законом порядку.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги позицію представника відповідача, який позов визнав, про що надав відповідну заяву.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.ст.392, 1258, 1261, 1268, 1269, 1273 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 215, 223, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Бершадського району про тлумачення заповіту та визнання права на спадщину задовольнити повністю.

Тлумачити заповіт від 22.03.1991 року, посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради, вказавши, що ОСОБА_4 завіщано усе майно, де б воно не було і з чого не складалось, в тому числі все те, що належить ОСОБА_3 на день смерті.

Визнати за ОСОБА_7 в порядку спадкування за заповітом після смерті 29.10.2004 року ОСОБА_3 право на спадщину, що складається з: земельної ділянки, розміром 3,04 га, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Бершадського району, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВН № 005550 налажала ОСОБА_3; житлового будинку - А, загальною площею 41,4 кв.м, житловою площею 18,1 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: а - сарай, Б - сарай, В - сарай, Впід - погріб, 1 - ворота, розташованого по вул. Партизанська 20 в селищі Партизанське Бершадського району Вінницької області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області на протязі 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя В. І. Гуцол