Провадження № 2/369/350/17
РІШЕННЯ

Іменем України

22.03.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Завойській В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еквітанс» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контракт Плюс», про виселення,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року позивач ТОВ «Еквітанс» звернувся з позовом до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контракт Плюс», про виселення.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12 липня 2007 року між ПАТ КБ «Даніель» та ОСОБА_1 був укладено кредитний договір № 1051-04-КН, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 119 000, 00 доларів США, з цільовим призначеним на купівлю нерухомості з кінцевим терміном повернення до 11 липня 2017 року та сплатою 13,5 % річних.

В рахунок забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 12 липня 2007 року між ПАТ «КБ «Даніель» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого в іпотеку було передано двокімнатну квартиру за АДРЕСА_1. На момент укладення договору іпотеки у вказаній квартирі, яка є предметом іпотеки, неповнолітніх, малолітніх дітей та інших осіб зареєстровано не було.

15 квітня 2016 року між ПАТ «КБ «Даніель» та ТОВ «Фінансова компанія «Контракт Плюс» був укладений договір про відступлення права вимоги № 117, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги за кредитним договором № 1051-01-КН від 12 липня 2007 року.

У відповідності до вимог ст. ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку» 09 червня 2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Контракт Плюс» було надіслано письмову вимогу щодо усунення порушення ст. 35 Закону України «Про іпотеку», однак на вказану вимогу боржник відповіді не надав.

18 вересня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Контракт Плюс» та ТОВ «Еквітанс» у відповідності до вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку» був укладений договір купівлі-продажу двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

15 вересня 2016 року ТОВ «Еквітанс» направляв на адресу ОСОБА_1 письмову вимогу про звільнення жилого приміщення, а саме двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Вказана вимога в добровільному порядку ОСОБА_1 виконана не була.

Враховуючи викладене, позивач ТОВ «Еквітанс» просив виселити ОСОБА_1 з двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача ТОВ «Еквітанс» позов підтримав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

У судовому засіданні представник третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Контракт Плюс» позов підтримав.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов ТОВ «Еквітанс» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 липня 2007 року між ПАТ КБ «Даніель» та ОСОБА_1 було укладено Договір про іпотечний кредит № 1051-04-КН, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредиту у сумі 119 000, 00 доларів США до 11 липня 2017 року включно зі сплатою за користування кредитом 13,5 % річних, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, сплатити одноразову комісію за управління кредитом у розмірі 1,9 % від суми наданого кредиту в строки та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до умов п. 1.2 договору кредит надається на купівлю нерухомості, а саме двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

З метою забезпечення кредитного договору між ПАТ КБ «Даніель» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір від 12 липня 2007 року, відповідно до умов п. 1.1 якого цей договір забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, як кредитора за умовами договору про іпотечний кредит № 1051-04-КН від 12 липня 2007 року, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем. За умовами кредитного договору іпотекодавець зобов'язаний в строк до 11 липня 2017 року включно повернути іпотекодержателю отриманий кредит у розмірі 11 900 доларів США, сплатити проценти за одноразову комісію за управління кредитом у розмірі 1,9 % від сум наданого кредиту, також штрафи та пеню у розмірі і випадках, передбачених кредитним та цим договорами, з врахуванням змін та доповнень до кредитного та цього договору, якщо такі будуть прийняті.

Відповідно до умов п. 2.1. іпотечного договору іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором передав в іпотеку нерухоме майно, яке стане його власністю у майбутньому, а саме двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з процедурою ліквідації ПАТ «КБ «Даніель», та відповідно до вимог ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», 15 квітня 2016 року між ПАТ «КБ «Даніель», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як первісний кредитор, та ТОВ «Фінансова компанія «Контракт Плюс», як новий кредитор був укладений Договір про відступлення прав вимоги № 111 за Кредитним договором № 1051-04-КН від 12.07.2007 року з додатками, додатковими угодами і договорами про внесення змін та доповнень до нього.

ТОВ «Фінансова компанія «Контракт Плюс», відповідно до п.п.2.2 Статуту має право займатися факторингом, факторинговим лізингом; надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; надання гарантій та поручительства; залучення фінансових активів юридичних осіб із зобов'язанням щодо наступного їх повернення; операції з іпотечними активами з метою емісії іпотечних цінних паперів.

Відповідно до умов п. 1.1. договору про відступлення права вимоги первісний кредитор відступає новому кредитору своє право вимагати, що випливає з договору про іпотечний кредит 1051-04-КН від 12.07.2007 року, укладений між первісним кредитором та ОСОБА_1.

25 квітня 2016 року ПАТ «Комерційний банк «Даніель», як первісний іпотекодержатель, та ТОВ «Фінансова компанія «Контракт Плюс», як новий іпотекодержатель, уклали Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 12 липня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 844.

Відповідно до п. 1.1 Договору про відступлення права вимоги, первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю своє право вимоги за іпотечним договором від 12 липня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Пономарьовим В.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 844, зі змінами та доповненнями внесеними до нього, укладеним між первісним іпотекодержателем ПАТ «Комерційний банк «Даніель», та ОСОБА_1.

09 червня 2016 року за вих. № 58 на адресу ОСОБА_1 ТОВ «Фінансовою компанією «Контракт Плюс» направила письмову вимогу про усунення порушень, у порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку». В даній вимозі ОСОБА_1 було повідомлено, що станом на 15 квітня 2016 року в нього наявна заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 949 744,32 грн.. Разом з тим, ОСОБА_1 було повідомлено про те, що на виконання приписів ст. ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання вимог кредитора щодо погашення заборгованості, кредитор має намір задовольнити забезпечити іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна з будь-якою особою-покупцем, що виявить бажання придбати предмет іпотеки, у відповідності до Іпотечного договору.

Відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у

порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи 05 жовтня 2016 року ОСОБА_1 отримував письмову вимогу про виселення, яка направлялась ТОВ «Еквітанс» 15 вересня 2016 року, про що свідчать долучені до матеріалів справи копії зворотніх поштових повідомлень та опис вкладень у цінний лист про направлення письмової вимоги. Дана вимога ТОВ «Еквітанс» 15 вересня 2016 року про виселення була залишена без задоволення.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта вбачається, що станом на 31 жовтня 2016 року право власності на квартиру загальною площею 60,8 кв.м., житловою 32,9 кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ТОВ «Еквітанс».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно вимог ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно вимог ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно вимог ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Відповідно до вимог ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Згідно умов п.п. 2.2.6 Договору про відступлення права вимоги за іпотченим договором від 12 липня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю. міститься застереження щодо продажу предмету іпотеки від свого імені третім особам в порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до умов п. 6.2.2 іпотечного договору у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває право від свого імені продавати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених в Законі України «Про іпотеку».

Відповідно до п. 6.3 іпотечного договору за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги по кредитному договору в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення включаючи суму кредиту, процентів, комісії, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, витрати, пов'язані з пред'явленням вимоги за кредитним договором і зверненням стягнення та реалізації предмета іпотеки, витрати на утримання і збереження предмета іпотеки, а також інших збитків, завданих порушенням умов кредитного договору або цього договору.

У відповідності до вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ОСОБА_1 було направлено письмову вимогу у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», з повідомлення про намір оформлення права власності на предмет іпотеки у порядку вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку», та повідомлення про намір укласти договір купівлі-продажу предмету іпотеки. Дана письмова вимога була надіслана ОСОБА_1 09 червня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1, та отримана ним 12 липня 2016 року, а також направлена за відомою адресою: АДРЕСА_2, та отримана ним 21 червня 2016 року.

У відповідності вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку» 18 серпня 2016 року між ТОВ «ФК «Контракт Плюс» та ТОВ «Еквітанс» був укладений договір купівлі-продажу квартири.

Так, згідно п. 1.1 договору купівлі-продажу продавець (як іпотекодержатель на підставі іпотечного договору від 12 липня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Пономарьовим В.Ю., за реєстровим № 844, та укладеного між ТОВ «Комерційний банк «Даніель» та фізичною особою ОСОБА_1, та на підставі договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 12 липня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Цукуровою С.С. 25 квітня 2016 року за № 218) відповідно до умов Іпотечного договору, діючи на підставі вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку», передає у власність покупцю предмет іпотеки, а покупець приймає це майно та сплачує за нього грошову суму відповідно до умов, визначених у цьому договорі. Предметом іпотеки за цим договором вважається нерухоме майно, а саме: квартира двокімнатна за АДРЕСА_1, загальною площею 60,8 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м.

Відповідно до умов п. 1.3 договору купівлі-продажу нерухомість, що відчужується, є предметом іпотеки на підставі іпотечного договору від 12 липня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю., реєстровий № 844, та укладеного між ТОВ «Комерційний банк «Даніель» та ОСОБА_1 Предметь іпотеки переданийв іпотеку в якості забезпечення зобовязань за догвоором про іпотечний кредит № 1051-04-КН від 12 липня 2007 року, з урахуванням всіх змін і доповнень до нього.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 109 Житлового кодексу України виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, які мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором

рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1, підтвердив, що ОСОБА_1 постійно проживає у квартирі, з якої його необхідно виселити, однак заперечував факт належного повідомлення відповідача про виселення із займаного ним приміщення.

Як вже було зазначено, до матеріалі справи позивачем долучена копія повідомлення про отримання ОСОБА_1 письмової вимоги про його виселення, з описом вкладень у цінний лист, копія квитанції про сплату за направлення цінного листа., що підтверджує належне повідомлення відповідача про його виселення з жилого приміщення, яке було передане в іпотеку.

Слід зазначити, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов, якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свій обов'язок та направив відповідачу письмові вимогу про добровільне звільнення жилого приміщення, яке було передане в іпотеку, однак у встановлений строк ОСОБА_1, добровільно не звільнив житлове приміщення, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1, у звязку з чим позовні вимоги ТОВ «Еквітанс» підлягають задоволенню.

Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була придбана відповідачем ОСОБА_1 за рахунок кредитних коштів, тому в даному випадку виселення проводиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно вимог ст. 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного судочинства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Еквітанс» до ОСОБА_1 про його виселення з двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись вимогами ст. ст. 1, 3, 5, 7, 17, 18, 33, 35, 37, 38, 40, 41 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 Житлового кодексу України, ст. ст. 10, 60, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 з двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еквітанс» понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн..

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.