АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Писанець В.А.
№22-ц/796/4625/2017 Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року в справі за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Державне управління справами, Державне підприємство «Укржитлосервіс», Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції м. Києві, про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання дій незаконними та усунення перешкод у користуванні спільною сумісною власністю,-

В С Т А Н О В И Л А

У грудні 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: Державне управління справами, Державне підприємство «Укржитлосервіс», Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції м. Києві, про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання дій незаконними та усунення перешкод у користуванні спільною сумісною власністю.

Також у грудні 2016 року позивачі подали заяву про забезпечення позову, в якій вказали, що предметом спору є самовільне, без затвердження проектної документації та згоди мешканців будинку здійснення відповідачем реконструкції в належній їй квартирі №14 та частині горища над вказаною квартирою, спрямовані на приєднання частини горища будинку до своєї квартири.

Факт самоправного захоплення частини горища будинку, знищення та пошкодження його конструктивних частин зафіксовано і підтверджується актом обстеження технічних приміщень житлового будинку по АДРЕСА_1 від 24.11.2016 року та актом №2 від 29.11.2016 року, згідно з яким виявлено несанкціоноване проникнення сторонніх осіб на горище будинку по АДРЕСА_1, всі входи до горища, у кількості 4 шт., заблоковані з середини, доступ до обслуговування загальнобудинкових інженерних мереж та даху будинку неможливий, а на горищі виявлено кладку перегородки з піноблоків над сходовою клітиною, проріз в перекритті до 1 кв. м з кв. №14 на горище, при цьому була порушена конструкція каналу системи опалення, а також зафіксовано складування будівельних матеріалів на горищі.

Відповідач наміру припинити протиправні дії не виявляє, а це в свою чергу може призвести до порушення прав інших мешканців будинку в користуванні спільним майном багатоквартирного будинку та призвести його до аварійного стану.

З урахуванням наведеного просили суд до набрання рішенням в справі законної сили заборонити ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам проведення будівельних робіт, пов'язаних із реконструкцією квартири АДРЕСА_1 шляхом переобладнання її у дворівневу за рахунок присвоєння приміщень загального користування (горища).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року в задоволенні заяви про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Державне управління справами, Державне підприємство «Укржитлосервіс», Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції м. Києві, про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання дій незаконними та усунення перешкод у користуванні спільною сумісною власністю відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою заяву задовольнити.

Зазначає, що заявляючи вимоги про забезпечення позову позивачі виходили із того, що предметом спору є самовільне, без затвердження проектної документації та згоди мешканців будинку здійснення відповідачем реконструкції в належній їй квартирі №14 та частині горища над вказаною квартирою, спрямовані на приєднання частини горища будинку до своєї квартири.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що саме з метою запобігання порушення права користування приміщеннями та спорудами загального користування у будинку по АДРЕСА_1, а також з метою запобігання доведення до аварійного стану вище вказаного будинку внаслідок незаконних дій ОСОБА_5, позивачі вимушені були звернутися до суду із даним позовом та заявою про забезпечення позову.

Вказує, що позивачами було обрано співмірний заявленим вимогам позову спосіб вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, вимоги про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру позивачами не заявлялися.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не доведено, що обраний ними спосіб вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру забезпечить виконання гіпотетичного рішення про задоволення позову, а також не навели обставин, які б вказували, що існує реальна загроза його невиконання.

Однак з таким висновком не можливо погодитися в повному обсязі з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову позивачі, посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, просили суд до набрання рішенням в справі законної сили заборонити ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам проведення будівельних робіт, пов'язаних із реконструкцією квартири АДРЕСА_1 шляхом переобладнання її у дворівневу за рахунок присвоєння приміщень загального користування (горища). (а.с. 12-13)

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до оскаржуваної ухвали суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачами не доведено, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру забезпечить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Із наведеного вище вбачається, що судом першої інстанції не вирішено заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам проводити будівельні роботи, пов'язані з реконструкцією квартири АДРЕСА_1.

Колегія судді погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що позивачі не порушували перед судом питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, а просили суд забезпечити позов у інший спосіб.

За таких обставин колегія суддів позбавлена можливості перевірити законність та обґрунтованість ухвали суду щодо можливого забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії як про те просили позивачі.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи наведе вище, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва