Справа № 459/2217/16 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/1624/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: представника відповідача ТОВ «АВТО-Просто» - Онищенка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Просто» про визнання договору недійсним та стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсним договір про надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі №709256, укладений 15.10.2013 року між ним та ТзОВ «Авто-Просто», стягнути з відповідача на його користь кошти у розмірі 22806,15 грн., сплачені на виконання договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 2013 року він знайшов оголошення про продаж автомобілів на вигідних умовах. Представник ТзОВ «Лізингова компанія «Авто Просто» повідомила, що автомобіль він зможе отримати через тиждень. Для того, щоб отримати автомобіль, йому потрібно укласти договір та за його умовами сплачувати щомісячні платежі приблизно 900 грн. протягом 5 років. 15.10.2013 року, після сплати перших внесків, він уклав договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі. В день укладення договору представник відповідача йому повідомила, що автомобіль він зможе отримати цього ж дня, йому потрібно оплатити кошти згідно наданого рахунку та укласти договір. У день укладення оспорюваного договору автомобіль він не отримав. Наступного дня він поїхав до представника відповідача з вимогою про передачу автомобіля, однак йому було повідомлено, що немає автомобіля з кольором, який він вибрав. Так продовжувалось кілька разів протягом двох років. За час дії договору ним було сплачено 22806,15 грн. Оскільки довгий час автомобіль відповідач не надавав, він припинив вносити кошти. 16.02.2015 р. йому повідомили, що право на отримання автомобіля анульовано і його усунуто від участі у трьох асигнаційних актах. Він неодноразово звертався із заявами до відповідача з вимогами повернути кошти, однак йому повідомили, що поверненню підлягають лише періодичні платежі і термін їх повернення не може перевищувати двох років. Вважав, що відповідач його обманув, оскільки перед укладенням договору йому повідомили інші умови договору, зокрема, про термін передачі автомобіля та умови його передачі. Крім того, у спірному договорі відсутня обов'язкова умова щодо індивідуальної визначеності предмета договору. Зазначив, що у договорі відсутні санкції за несвоєчасну передачу автомобіля, не передбачено право учасника відмовитись від збільшеної ціни автомобіля, учасник договору лише має право розірвати договір на невигідних для себе умовах. Вказані обставини вважає істотним порушенням принципу справедливості та добросовісності, що поставили його у невигідні фінансові умови. Крім того, визначення предмету договору не відповідає поняттю індивідуально визначеної речі (рік випуску, колір, об'єм двигуна, індивідуальних технічних характеристик, індивідуальної комплектації тощо), не містить вимог щодо якості предмета договору відповідно до ДСТУ, класифікаторів технічних умов тощо.

Оскаржуваним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 09 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Просто» про визнання договору недійсним та стягнення коштів - відмовлено.

Рішення оскаржив позивач ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі апелянт, зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено невідповідність висновків суду обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Апелянт(позивач) та його представник в судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Після розгляду справи, до Апеляційного суду поступило клопотання від позивача про відкладення розгляду справи у зв'язку із хворобою.(а.с. 107)

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ТОВ «АВТО-Просто» - Онищенка О.А., який заперечив щодо доводів апеляційної скарги позивача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону, є справедливим і обґрунтованим.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що останній не довів наявність підстав як для задоволення позовної вимоги про визнання оспорюваного договору недійсним, так і вимоги про стягнення коштів у розмірі 22806,15 грн., сплачених на його виконання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.10.2013 року між позивачем та ТзОВ «Авто Просто» був укладений договір № 709256 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі з додатками до договору № 1 та № 2.(а.с.9-15)

Згідно додатку № 1 до договору позивач отримав право на придбання автомобіля марки ЗАЗ моделі Сенс вартістю 57 900,00 грн.

На виконання умов договору позивач сплатив вступний внесок та щомісячні платежі у загальній сумі 22806,15 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями квитанції та визнано сторонами у справі.(а.с.16-20)

Згідно копії повідомлення ТзОВ «Авто Просто» від 16.02.2015 року, адресованого позивачеві, останнього повідомлено, що він не виконав умови угоди №709256, а саме ст.5, п.п. 5.5, ст.8, п.8.2 «Правил функціонування системи придбання в групах Авто Так». Згідно ст.13 п.13.8 зазначених правил право на отримання автомобіля анульовано, позивача усунуто від участі у трьох наступних асигнаційних актах.(а.с.22)

Відповідно до копії повідомлення ТзОВ «Авто Просто» від 13.08.2015 року, адресованого позивачеві, на заяву позивача від 30.07.2015 року повідомлено, що поверненню підлягають періодичні платежі, розраховані у відповідності до ст.12 п.12.1.1 Розділу ІІ договору. Відповідно до ст.12 п.12.1.2 розділу ІІ договору максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п.12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання Авто Просто заяви про дострокове розірвання договору.(а.с.21)

Пунктом 12.1.5 Договору учаснику надано право протягом 14 календарних днів з дати підписання Договору відмовитися в односторонньому порядку від цього Договору. При цьому Договір вважається розірваним і учасник звільняється від будь-яких зобов'язань за ним, а йому повертається вся сума коштів, сплачена за Договором (а.с. 9-13).

Однак, як установлено судом, позивач ОСОБА_3 із заявою про розірвання Договору у вище згаданий 14-ти денний термін до ТзОВ "АВТО ПРОСТО" не звертався, що свідчить про її розуміння та згоду з усіма умовами Договору, а відтак доводи апеляційної скарги з посиланням на недостовірність усної інформації, ніби-то наданої позивачем продавцем-консультантом ТзОВ "АВТО ПРОСТО" про умови цього договору, до уваги прийматися не можуть.

Оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них і різниця між споживачами-учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них (за умови виконання своїх зобов'язань), то в діяльності ТзОВ "АВТО ПРОСТО", передбаченої Договором, відсутні головні ознаки "пірамідальної схеми", які передбачені ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" - безтоварність та сплата компенсації одним учасником за рахунок інших.

Відтак у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для визнання Договору, укладеного між сторонами спору, недійсним з підстав, що передбачені ст.ст. 203 і 215 ЦК України, а саме - невідповідності його вимогам Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України (далі - ЦК) якщо одна із сторін правочину навмисно вела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно з абзацом другим ч. 1 ст. 229 ЦК істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Із врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність обману та помилки у діях ТзОВ "Авто Просто" під час укладення Договору і правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог останнього.

Така позиція суду першої інстанції узгоджується з правовими позиціями, які викладені у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року (справа №6-40 цс13), які у відповідності до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків оскаржуваного рішення, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета