Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Ставищенської районної державної адміністрації Київської області про зобов'язання виділити земельну ділянку (пай) в натурі, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 29 червня 2016 року,

встановила:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом до Ставищенської районної державної адміністрації Київської області про зобов'язання виділити земельну ділянку (пай) в натурі.

Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області

від 28 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 29 червня 2016 року, відмовлено у відкритті провадження з підстав, передбачених ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постановлені у справі ухвали, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 122 ЦПК України, апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про те, що ОСОБА_4 заявлено позовні вимоги до того самого відповідача, щодо того самого предмета позову та з тих же підстав.

Пред'являючи даний позов, ОСОБА_4 посилався на наявність права на виділення йому в натурі земельної частки (паю), однак відповідач відмовляється розглядати це питання.

Разом із тим судом установлено, що рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 10 вересня 2004 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 грудня 2004 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до Ставищенської РДА та СВК «Хлібороб» про видачу земельної частки (паю) в натурі, видачу майнового паю та стягнення моральної шкоди, позивачу виділено частину майнового паю в пайовому фонді майна СВК «Хлібороб» та стягнуто з СВК «Хлібороб» на його користь грошову компенсацію в сумі 2 951, 80 грн, як частину майнового паю.

При розгляді вказаної справи встановлено, що згідно розпорядження Ставищенської РДА Київської області від 14 червня 2004 року

ОСОБА_4 виділено в натурі земельну частку (пай) із земель, що належали КДСП «Хлібороб» на праві колективної власності та про замовлення власником земельної частки (паю) технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право приватної власності на землю та подання його на затвердження районній державній адміністрації.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Посилання заявника в касаційній скарзі на порушення апеляційним судом положень ст. 305 ЦПК України, а саме судом апеляційної інстанції не задоволено заяву представника позивача про відкладення розгляду справи не заслуговує на увагу з наступних підстав.

За положенням ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Як убачається з матеріалів справи, позивач був повідомлений про час і місце розгляду справи (а. с. 56, 63), а відтак суд апеляційної інстанції діяв у межах процесуального закону.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, ухвалу апеляційного суду Київської області від 29 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Умнова