Справа № 466/2309/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/5993/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третьої особи без самостійних вимог - Третьої Львівської державної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду є необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні посилається на ч. 5 ст. 1224 ЦК України, однак позивач ґрунтував свої позовні вимоги на підставі іншої норми - ч. 2 ст. 1224 ЦК України, де чітко зазначено, що не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Звертає увагу на те, що суд також посилався на п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, однак даний пункт стосується усунення від спадщини на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України та не є нормою права, а має лише рекомендаційний характер. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

26 вересня 2005 року ОСОБА_5 склала заповіт, серії НОМЕР_1, посвідчений нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося заповіла відповідачці по справі - ОСОБА_7.

Згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 71 рік померла ОСОБА_5, яка являлася матір'ю позивачки та бабцею відповідачки ОСОБА_4 Причиною смерті, згідно довідки про причини смерті № 45 від 06 березня 2013 року, був загальний атеросклероз.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме квартиру АДРЕСА_1. У передбачений законодавством шестимісячний термін, позивачка та відповідачка звернулись до Третьої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5

Крім ОСОБА_4, спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, на підставі ч.1 ст. 1241 ЦК України, є дочка спадкодавця - позивачка по справі - ОСОБА_2, яка претендує на оформлення своєї обов'язкової частки у майні померлої матері.

Як встановлено в судовому засіданні, 08.04.2015 року Шевченківським районним судом м. Львова ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном та вселення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

Зазначеним рішенням суду зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_4 в доступі до користування квартирою АДРЕСА_1, передати ОСОБА_4 ключі від вхідних дверей квартири та правовстановлюючі документи на вказане житло, вселити ОСОБА_4 у вказану квартиру. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту, посвідченого 26.09.05 р. від імені ОСОБА_5 відмовлено за безпідставністю. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова залишено без змін ухвалою суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 03.03.2016 р.

Вказаним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08.04.2015 року встановлено, що з долученої до матеріалів справи медичної документації ОСОБА_5 вбачається, що в період з 2001 по 2006 рр. спадкодавець взагалі не зверталась з приводу поганого самопочуття за отриманням медичної допомоги. Натомість, з показань допитаної в судовому засідання в якості свідка ОСОБА_8 вбачається, що вона була однією з трьох осіб, що засвідчили волю ОСОБА_5 у присутності нотаріуса при посвідченні заповіту. Вона тривалий час була знайома з спадкодавцем, яка фактично до смерті проживала сама, не потребувала жодної сторонньої допомоги, вела активний громадський спосіб життя, працювала в Львівській обласній організації УТОС та надавала допомогу незрячим. ОСОБА_5 зверталась у різні установи з приводу отримання субсидій, довідок, пенсії, сама розпоряджалась своїми коштами та вела господарство. Перенесена нею у 1959 році операція з приводу менінгіоми головного мозку вплинула лише на її зір. Зокрема внаслідок вказаного оперативного втручання ОСОБА_5 стала інвалідом по зору (незрячою). Вони часто спілкувались і тому свідкові було відомо, що в зв»язку з поганими стосунками, що були у ОСОБА_5 з дочкою із-за вживання останньою спиртних напоїв, діти ОСОБА_2 проживали з бабцею. Донька ніколи не допомагала своїй матері і лише два тижні до смерті ОСОБА_5 дочка забрала її до себе в квартиру. Проте до моменту смерті ОСОБА_5 розуміла значення своїх дій, була освіченою людиною.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, як встановлено судом, 21.11.2016 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08.04.2015 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном та вселення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним за ново виявленими обставинами - відмовлено. Ухвала набрала законної сили.

Як на підставу позову ОСОБА_2 покликалася, що відповідачка користуючись періодичними втратами пам»яті у ОСОБА_5, незаконно усунула її від володіння другим примірником заповіту, перешкодивши таким чином спадкодавцю в подальшому скласти інший заповіт, внести зміни або скасувати існуючий. (а.с.3-зворот)

Відповідно до ч.2 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню

Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Однак позивачкою не подано жодного доказу на підтвердження того, що відповідачка умисно перешкоджала спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт.

Єдине посилання на незаконне усунення від володіння другим примірником заповіту, не може прийматись до уваги, оскільки ст.57 Закону України «Про нотаріат» не встановлює будь-яких обмежень щодо складання заповіту, внесення до нього зміни або скасування заповіту у зв»язку з наявністю чи відсутністю другого примірника попереднього заповіту.

Крім того, в самій позовній заяві визнано факт відвідування ОСОБА_5 на початку березня 2013 року приватного нотаріусу для складання заповіту на користь ОСОБА_2 та відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії (а.с.3-зворот), в зв»язку з чим слід дійти висновку про відсутність діянь відповідачки, направлених на умисне перешкоджання спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт.

А відтак, колегія суддів вважає, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, а факти, які наводяться в позовній заяві не знайшли свого підтвердження.

Саме лише посилання в рішенні суду на підстави з якими ч. 3, 5 ст.1224 ЦК України пов'язує усунення відповідачки від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 не може бути підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

В зв»язу з викладеним колегія суддів вважає, що оскільки судом по суті правильно вирішено спір, та ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.