Справа № 127/7244/16-ц Провадження № 22-ц/772/102/2017Головуючий в суді першої інстанції Гриневич В. С.
Категорія 39 Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого судді Голоти Л.О.

суддів: Рибчинський В.П., Шемета Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Топольська В.О.,

та з участю: апелянта ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.11.2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Позов обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_8. Після його смерті відкрилася спадщина на все його майно. Звернувшись у встановлений законодавством строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вона довідалася, що 18.07.2000 року її чоловіком був складений заповіт, згідно з яким належну йому квартиру АДРЕСА_1 він заповів своїй племінниці ОСОБА_2 На думку позивача, вказаний заповіт має бути визнаний недійсним, оскільки як вбачається із заповіту підпис від імені ОСОБА_8 вчинений не ним, а іншою особою. Як зазначає позивач, волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, оскільки заповіт він не підписував.

Виходячи з наведеного, положень ст. 541 ЦК УРСР, ст. ст. 203 ч. 1, 215 ч. 1, 1247, 1257 ч. 2 ЦК України, ОСОБА_4 просила визнати недійсним заповіт від 18.07.2000 року, який був складений від імені ОСОБА_8

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.05.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.11.2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним заповіт від 18.07.2000 року, який був складений від імені ОСОБА_8 та посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 1841.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 551,20 грн..

Не погоджуючись із рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення відповідачки та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду не відповідає положенням ст. ст. 213, 214 ЦПК України.

У справі встановлено, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вінниці, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 25.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області.

Спадкодавець ОСОБА_8 перебував в зареєстрованому шлюбі із позивачем у справі та був дядьком відповідача у справі, що сторонами не заперечується.

Із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_4 уклали шлюб 25.04.1995 року, після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові ОСОБА_8, дружині - ОСОБА_4.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на все його майно, зокрема на належну йому квартиру АДРЕСА_1.

Позивач, як дружина померлого, належить до першої черги спадкоємців за законом.

Відповідно до заповіту ОСОБА_8, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_9 18.07.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1841 ОСОБА_8 належну йому квартиру АДРЕСА_1 заповів своїй племінниці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно виписки із реєстру № 3 для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_9 за номером нотаріальної дії 1841 зазначено: дата вчинення нотаріальної дії 18.07.2000 року; особа для якої вчинено нотаріальну дію - ОСОБА_8, 1947 р.н.; документ, що встановлює особу громадянина, який звернувся для вчинення нотаріальної дії - паспорт серії НОМЕР_3, виданий Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області 07.08.1998 року; зміст нотаріальної дії - посвідчення заповіту.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-технічної та почеркознавчої експертизи від 03.08.2016 року №1498/1499/16-21, яка була проведена відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 26.05.2016 року, вбачається, що підписи від імені ОСОБА_8 у двох примірниках заповіту від 18.07.2000 року, який був складений від імені ОСОБА_8 та посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі за № 1841, виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Підписи від імені ОСОБА_8 у двох примірниках заповіту від 18 липня 2000 року виконані не самим ОСОБА_8, а іншою особою (особами).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходи з того, що з урахуванням висновку судово-технічної та почеркознавчої експертизи від 03.08.2016 року № 1498/1499/16-21, якою встановлено, що досліджуванні підписи виконані не самим ОСОБА_8, а іншою особою (особами), показів допитаних у судовому засіданні сторін та судових експертів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання заповіту недійсним, так як в даному випадку відсутнє волевиявлення заповідача, який, як встановлено в судовому засіданні, заповіт не підписував.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Згідно зі ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Під час апеляційного розгляду справи ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 18.01.2017 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та призначено по справі повторну судову посмертну почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Відповідно до висновку № 333 від 24.04.2017 року повторної криміналістичної експертизи з дослідження почерку та підписів за матеріалами цивільної справи № 127/7244/16-ц Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, підписи від імені ОСОБА_8, розташовані після прізвища «ОСОБА_8» на двох примірниках Заповіту від його імені від 18.07.2000 р. та в графі «Розписка про одержання оформленого документу під № 1841 в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за 2000 рік, виконані однією особою, а саме ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 221-226).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14.06.2017 року було задоволено клопотання позивача ОСОБА_4 та призначено по справі судову комісійну посмертну почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного криміналістичного центру МВС України.

Відповідно до висновку експерта № 282-П від 18.10.2017 року Вінницького науково-дослідного криміналістичного центру МВС України підпис після прізвища ОСОБА_8 в середній частині заповіту від 18.07.2000 року, який був складений від імені ОСОБА_8 та посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 1841, підпис після прізвища ОСОБА_8 в середній частині другого примірника заповіту від 18.07.2000 року, що складений від імені ОСОБА_8 та посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 1841, підпис в графі «Розписка про одержання оформленого заповіту» на 33 аркуші Реєстру для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_9 за 2000 рік, том 3 справа №02-01 виконанні гр. ОСОБА_8. (т. 2 а.с. 47-53).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Пленум Верховного Суду України у роз'ясненнях, викладених у п. 6 постанови № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» звертає увагу судів на те, що при ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Висновок судово-технічної та почеркознавчої експертизи від 03.08.2016 року № 1498/1499/16-21, який був покладений в основу ухваленого рішення судом першої інстанції, спростований висновком № 333 від 24.04.2017 року повторної криміналістичної експертизи з дослідження почерку та підписів за матеріалами цивільної справи № 127/7244/16-ц Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз та висновком експерта №282-П від 18.10.2017 року Вінницького науково-дослідного криміналістичного центру МВС України, які судова колегія приймає до уваги та оцінює їх у сукупності з іншими доказами, які були надані сторонами.

Судова колегія вважає, що встановлені під час апеляційного розгляду справи обставини свідчать про те, що судом першої інстанції при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, адже позивачкою не доведено відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України позовні вимоги.

Ураховуючи положення ч. 5 ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_4 слід стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подану апеляційну скаргу в розмірі 606,34 грн. (т. 1 а.с. 144), витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн., витрати по проведенню судової експертизи в розмірі 7944,00 грн. (т. 2 а.с. 14-18).

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.11.2016 року задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.11.2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати: по сплаті судового збору за подану апеляційну скаргу в розмірі 606,34 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн., витрати по проведенню судової експертизи в розмірі 7944,00 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак воно може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Підпис Л. О. Голота

Судді Підпис В. П. Рибчинський

Підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий Л. О. Голота