Справа № 186/1644/16-ц
Провадження номер № 2/0186/54/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С. С.

при секретарі Кравченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Першотравенську Дніпропетровської області про встановлення факту перебування на утриманні,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Першотравенську Дніпропетровської області про встановлення факту перебування на утриманні.

В обґрунтування позову зазначає, що починаючи з 2006 року вона разом зі ОСОБА_3 мешкали однією сім'єю. Для цього у 2006 році ними, в рівних долях, була придбана квартира АДРЕСА_1, в якій вони зробили ремонт на суму більше 15 тисяч гривень. За час їхнього спільного проживання її цивільний чоловік постійно опікувався нею і утримував її, так як його дохід був у вісім разів вище, чим у неї. Так у 2008-2009 роках він допоміг їй оплатити операцію на очах у ТОВ «ОЦ Новий Зір» м. Дніпропетровська, яка коштувала більше 10 000 тисяч гривень за одне око, крім того вона перебуває на обліку у лікаря терапевта і неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні у Першотравенській ЦМЛ, та у Дніпропетровській обласній лікарні ім.Мечнікова. За своїм станом здоров'я, вона потребувала та потребує постійного медичного лікування, вартість якого перевищує отримані нею доходи, тому кошти на її лікування надавав її цивільний чоловік ОСОБА_4, з яким 06.04.2013 року вона офіційно зареєструвала свої шлюбні відносини. 24 листопада 2014 року її чоловік ОСОБА_4 помер. На час його смерті, вона була непрацездатною у зв'язку з досягненням пенсійного віку та отримувала пенсію в розмірі 1086,86 грн., в той час коли пенсія її чоловіка була значно вищою. Крім цього чоловік, на час смерті, отримував страхові виплати від ВД ФССНВУ у м. Першотравенську, в розмірі 4933,35 грн. Таким чином, вона перебувала на утриманні чоловіка, оскільки матеріальна допомога, яку він надавав їй, була постійним та основним джерелом її існування. Після смерті чоловіка, а саме з 01.12.2014 року, вона почала отримувати пенсію по втраті годувальника, яка складає 1983,96 грн. Під час свого життя ОСОБА_4 знаходився на обліку в ВД ФССНВУ у м. Першотравенську, у зв'язку з отриманим ним трудовим каліцтвом та професійного захворювання, за що отримував страхові виплати. Довідкою міжрайонної профпатологічної МСЕК № 7 було встановлено причинний зв'язок між смертю її чоловіка та отриманим ним професійним захворюванням. У зв'язку з цим, вона звернулась до органів ВД ФССНВУ в м. Першотравенську для отримання частини страхових виплат, згідно чинного законодавства України, але в усній формі їй було роз'яснено, що для отримання цих виплат треба встановити факт перебування її на утриманні померлого чоловіка на час його смерті. Саме встановлення факту перебування на утриманні необхідно їй для отримання частини страхових виплат, які її чоловік отримував за своє життя і змусило звернутись з даною заявою до суду.

З даним питанням вона вже зверталась до Першотравенського міського суду, в порядку окремого провадження, який своїм рішенням від 09 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2015 року, заявлені нею вимоги були задоволені у повному обсязі, та встановлено факт перебування її на утриманні чоловіка ОСОБА_4 Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року, рішення судів першої та апеляційної інстанції були скасовані та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Згідно Ухвали вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.01.2016 року основною та єдиною помилкою яку допустили суди першої та апеляційної інстанцій є те, що на думку суду при вирішенні цього питання треба розглядати справу в порядку позовного провадження а не окремого провадження, так як на думку суду є спір про право, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження, як передбачено ч.6 ст.235 ЦПК України.

Просить суд встановити факт перебування її на утримані померлого 24 листопада 2014 року чоловіка ОСОБА_4.

У ході судового розгляду позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_5 заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та прохали суд задовольнити позов.

У судове засідання 03 квітня 2017 року позивач та ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_5 не зявились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в місті Першотравенську Дніпропетровської області заявлені позовні вимоги не визнала, надала суду заперечення відповідно до яких, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Першотравенську Дніпропетровської області вважає, що на підставі обставин викладених у заяві ОСОБА_1 та наданих доказів не можливо визнати факт перебування позивачки на утриманні померлого 24.11.2014 чоловіка ОСОБА_4, для отримання страхових виплат у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 28.12.2014 № 77-19 (далі Закон).

ОСОБА_4 перебував на обліку у відділенні та отримував страхові виплати у зв'язку з травмою на виробництві та отриманим професійним захворюванням. На момент смерті 24.11.2014 року сума щомісячних страхових виплат, яку отримував померлий ОСОБА_4М становила 4933,35 грн. Також ОСОБА_4 отримував пенсію за віком.

Відповідно до статті 41 Закону у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Також надається перелік непрацездатних осіб, а саме: особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якщо вони не працюють; непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Також право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сімї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

Стаття 43 Закону визначає, що Фонд приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями у триденний строк з моменту звернення заявника:

1) копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;

2) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сімї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду;

3) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - виконавчого органу ради про батьків або іншого члена сімї померлого, який не працює та доглядає дітей, братів, сестер чи онуків померлого, які не досягли восьмирічного віку;

4) довідки навчального закладу про те, що член сімї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання;

5) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сімї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу.

Факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку.

Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У судове засідання 03 квітня 2017 року представник відповідача ОСОБА_2 виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Першотравенську не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Прохала суду винести рішення згідно чинного законодавства.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що вона працювала разом з ОСОБА_1 у дитячому садку приблизно 45 років. ОСОБА_1 виховувала двох дітей, у звязку з чим, постійно працювала. У 2005 році вони з ОСОБА_1 підробляли сторожами у магазині, в цей час вона познайомилась з ОСОБА_4. Після знайомства з ОСОБА_4, вона звільнилась з роботи, оскільки він наполягав на цьому, та говорив, що буде її утримувати. Сергій отримував пенсію та регресні виплати, тому його дохід був набагато вищій ніж її пенсія. Коли ОСОБА_4 захворів, вона постійно була разом з ним, їздила до лікарів, доглядала його. ОСОБА_1 була надійною опорою ОСОБА_4. Крім того, ОСОБА_1 теж хворіла. У неї було запалення щитовидної залози, травмована нога, захворювання очей. ОСОБА_1 лікувалась довгий час, якби не матеріальна підтримка ОСОБА_4, вона не змогла би отримати гідне лікування.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_1 вона знає дуже давно. Коли ОСОБА_1 працювала вихователем у дитячому садку, її діти ходили до неї у групу. Сергія, вона знає, оскільки її чоловік працював разом з ним на шабашках. Лідія та Сергій познайомились у 2005 році, після чого, почали жити разом. У 2013 році вони зареєстрували шлюб. У період з моменту знайомства до дня реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом, та вели спільне господарство. Вони дружили сімями. Завжди разом відпочивали, їздили на море, та дачу. Сергій дуже був хворий, у нього була онкологія. ОСОБА_8 до останнього часу піклувалась про ОСОБА_4. Основним доходом їх сімї були доходи ОСОБА_4. ОСОБА_8 отримувала пенсію, але вона була дуже мала. На її думку, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 разом розпоряджались грошовими коштами, як чоловік та дружина.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що з ОСОБА_4 він знайомий з 2003 року. Познайомились вони коли працювали на шабашках. У ОСОБА_4 була пенсія та регрес, їх розміру він не знає. Приблизно з 2005 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 почали разом жити. З того часу, вони дружити сімями. Разом їздили на море, та дачу. Коли ОСОБА_8 та ОСОБА_4 хворіли, вони піклувались один про одного. Ліки купував ОСОБА_4, оскільки його дохід був вищім ніж у ОСОБА_8.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу зі ОСОБА_4 з 2005 року, та вели спільне господарство, даний фак підтвердили суду свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9

06 квітня 2013 року позивач ОСОБА_1 зареєструвала шлюб зі ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого 06 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.5).

24 листопада 2014 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 604260 виданого 26 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.6).

Довідкою № 473/01-10 від 06 квітня 2015 року виданою відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Першотравенську Дніпропетровської області підтверджується, що загальний розмір страхових виплати ОСОБА_4 на момент смерті складав 4933,35 грн. (а.с.23).

Довідкою № 2741/05/14 від 15 травня 2015 року, виданою управлінням Пенсійного фонду України в місті Першотравенську Дніпропетровської області підтверджується, що ОСОБА_4 на момент смерті отримував пенсію в розмірі 4242,62 грн. (а.с.58).

Довідкою № 1633 від 07 квітня 2015 року, виданою управлінням Пенсійного фонду України в місті Першотравенську Дніпропетровської області підтверджується, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в управління Пенсійного фонду України в місті Першотравенську і отримує пенсію з 01 грудня 2014 року в разі втрати годувальника, по 30 листопада 2014 року отримувала пенсію за віком у розмірі 1086,86 грн. (а.с.22).

Відповідно до акту №155 від 15 травня 2015 року виданого Приватним підприємством «Комунальщик-2», ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на момент смерті чоловіка ОСОБА_4 (24 листопада 2014 року дата смерті) проживали разом у ІНФОРМАЦІЯ_2, та вели спільне господарство (а.с.47).

За час спільно проживання ОСОБА_4 надавав своїй дружині ОСОБА_1 грошову допомогу, на придбання продуктів харчування, одягу, сплату комунальних послуг, на придбання ліків та лікування. Так матеріалами справи підтверджується, що за час спільно проживання з померлим чоловіком у 2008 році, позивач ОСОБА_1, перенесла операцію на очах вартістю 22 490 гривень, що підтверджується випискою № 6749/08 від 19 березня 2008 року виданою офтальмологічною клінікою «Новий зір», та копіями товарних чеків №67 та №68 від 29 березня 2008 року виданих СПД Савенков (а.с.56,59).

Відповідно до довідки виданої 14 травня 2015 року лікарем ОСОБА_10, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуває на диспансерному обліку у КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Першотравенська» з діагнозом: "Стенокардія напруження 2 ф.кл. Кардіосклероз атеросклеротичний. СН 2А ст. Гіпертонічна хвороба ІІ гр., 2 ст. Ризик-2 (а.с.55).

Згідно епікризу виданого КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечнікова», ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділені ендокринної хірургії обласної клінічної лікарні імені Мечнікова з 21 листопада 2013 року по 29 листопада 2013 року, з діагнозом вузловий еутіреоїдний зоб (а.с.63).

Після смерті чоловіка УПФУ в м. Першотравенську, без рішення суду про встановлення факту перебування на утримані померлого чоловіка, заявниці з 30 листопада 2014 року призначена пенсія по втраті годувальника в розмірі 1986 гривень, призначену в порядку передбаченому ст.ст. 37-38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якого члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним основним джерелом засобів до існування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дохід ОСОБА_1 у вигляді пенсійних виплат був значно меншим, ніж пенсія та соціальні виплати, які отримував її померлий чоловік ОСОБА_4

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику з прав про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в редакції, що діяла на час смерті ОСОБА_4 у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання.

Такими непрацездатними особами є: діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є: діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якщо вони не працюють; інваліди - члени сімї потерпілого на час інвалідності; неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобовязаний виплачувати аліменти; непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сімї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

З системного аналізу норм цивільного законодавства та зважаючи на роз'яснення, викладенні у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, повне утримання означає відсутність у члена сім'ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов'язок щодо утримання цього члена сім'ї. Основне значення допомоги слід з'ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1, перебувала на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_4, адже отримувана нею пенсія становила лише незначну частку доходу сім`ї.

Доводів позовної заяви відповідачем по справі жодним чином спростовано не було. Посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_1 не надала жодного доказу, який би підтверджував той факт, що отримуваної пенсії, що перевищує встановлений державою розмір прожиткового мінімуму їй не вистачало на побутові потреби, а пенсія та щомісячні страхові виплати ОСОБА_4 за його життя були основним та постійним джерелом до існування позивачки, повністю спростовуються матеріалами справи.

Крім того, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом та ст. 48 Конституції України передбачено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

При таких обставинах суд вважає доведеним знаходження позивачки на повному утриманні померлого чоловіка, оскільки вона є непрацездатною за віком, була членом сім'ї померлого, а пенсія та соціальні виплати які отримував померлий, були для неї єдиним та основним джерелом засобів до існування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 208, 212, 214, 215 ЦПК України,- суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Першотравенську Дніпропетровської області про встановлення факту перебування на утриманні задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, на утриманні чоловіка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, на день його смерті - 24 листопада 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом десяти днів після його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С.С. Кривошея.