Справа № 127/4467/17
Провадження № 2/127/2518/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Луценко Л.В., ознайомившись із заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Заява мотивована тим, що 27 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладеного договір позики грошей в сумі 130 000,00 дол. США, відповідно до умов якого позивач передав останній визначену договором суму грошей, а відповідач зобовязалася повернути йому таку ж суму не пізніше 31 грудня 2016 року. На праві приватної власності відповідачу належить нерухоме майно по вул. Столярчука, 15 у м. Хмільнику, що складається зі скаду літ. В, магазину літ. В1 та льоху літ. Ж. Іношого рухомого та нерухомого майна в ОСОБА_3 немає. Оскільки відповідач здійснює свою господарську діяльність як фізична особа-підприємець, тому передбачити надходження коштів на її рахунок для здійснення з позивачем розрахунку є неможливим.

Ухвалою суду від 3 березня 2017 року було забезпечено даний позов та накладено арешт на ? частину нерухомого майна, що знаходиться по вул.. Столярчука, 15 в м. Хмільник. Проте Хмільницьким міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Вінницькій області подано заявку на реалізацію даного арештованого майна та зареєстровано на сайті систем електронних торгів. Дата проведення аукціону призначена на 3 травня 2017 року. Таким чином, на думку ОСОБА_2, невжиття заходів може призвести до примусової реалізації обєкту нерухомого майна, тому він звернувся до суду з даною заявою та просить на час розгляду справи зупинити проведення прилюдних торгів арештованим майном, що проводиться ДП «СЕТАМ» стосовно ? частини нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: м. Хмільник, вул.. Столярчука, 15 та складається зі складу літ. В, магазину літ. В1 та льоху літ. Ж.

Вивчивши доводи заяви про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову передбачені статтею 152 ЦПК України та не є вичерпними, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Так, згідно ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Той вид забезпечення позову, який просить вжити ОСОБА_2, вищевказаною статтею не передбачений.

Разом з тим, суддя звертає увагу на те, що позивач має право захистити своє право шляхом звернення до суду з позовом про оскарження прилюдних торгів.

Згідно преамбули Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»: забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

В п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наведено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

З аналізу наведених вище норм Цивільного процесуального кодексу України, а також роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України вбачається, що суд може забезпечити позов, у випадку реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також з врахуванням інших істотних обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, ухвалою судді від 3 березня 2017 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено та накладено арешт на 1/2 частку нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: вул. Столярчука, 15, м. Хмільник, Вінницька обл., та складається зі складу літ. В, магазину літ. В1, льоху літ. Ж, які належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованій за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 21).

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що задоволення заявиОСОБА_2 про забезпечення позову буде суперечити співмірності із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю. Так, як на 1/2 частку нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: вул. Столярчука, 15, м. Хмільник, Вінницька обл., вже було накладено арешт, вартість якого відповідає вартості предмета позову.

З огляду на викладене, в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Копію ухвали для відома направити заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: