АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

06 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Прокуратури м. Києва

на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 23 січня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа : ОСОБА_2 про визнання права власності ,-

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача. Просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 з огляду на те,що воно оспорюється прокурором. Зазначала,що вказана квартира придбана нею за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, укладеним 23.11.2012 року з ОСОБА_3 Цей договір у справі за позовом прокуратури рішенням суду від 05.07.2016 року, яке набрало законної сили, визнаний недійсним, як укладений від імені особи, яка на час здійснення угоди померла. Посилалася на те,що вона є добросовісним набувачем оскільки не знала про смерть продавця, сплатила 360 000 грн. за договором, зареєструвала своє право власності у БТІ, зробила ремонтні та опоряджувальні роботи і проживає в цій квартирі. Вважає ,що набула право власності на квартиру на законних підставах і спірна квартира не може бути витребувана від неї. До того ж вона передала спірну квартиру в іпотеку ОСОБА_2 на забепечення своїх зобов'язань щодо повернення боргу.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 23.01.2017 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2, як добросовісним набувачем нерухомого майна.

В апеляційній скарзі прокуратури м.Києва, поданій заступником прокурора м.Києва Репецьким С., ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову. Прокурор посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права,помилковість висновків суду ,не урахування того,що недійсний правочин не створює юридичних наслідків,крім тих ,що пов'язані з його недійсністю, а відтак позивачка у данному випадку має повернути квартиру. Вважає,що суд безпідставно послався на те ,що реєстрація права власності на квартиру за позивачкою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно свідчить про її незаперечне право власності на спірну квартиру. Зазначає,що позивач не може бути визнана добросовісним набувачем,виходячи з того,що договір купівлі-продажу квартири визнано недійсним оскільки він вчинений за відсутності продавця який помер майже за рік до укладення договору купівлі-продажу квартири, й що спірна квартира,за відсутності у померлого спадкоємців , є відумерлою спадщиною та власністю територіальної громади м.Києва.

В суді апеляційної інстанції прокурор апеляційну скаргу підтримав з підстав, наведених в ній.

Представник Київської міської ради Новаковський Р.Я. просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу відхилити,подав письмові заперечення.

Представник третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_7 просив апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного .

За правилами статті 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд вважав встановленим ,що позивач є добросовісним набувачем спірної квартири,яка не може бути витребувана в неї і за таких обставин за нею належить визнати право власності на цю квартиру.

Колегія суддів з такими висновками суду погодитися у повній мірі не може,оскільки вони зроблені із порушенням норм матеріального і процесуального права, не грунтуються на фактичних обставинах справи та наявних у справі доказах,що ,відповідно до положень ст.309 ЦПК України,є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового.

Як убачається з матеріалів справи 23.11.2012 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_3,яка належала ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 07.09.2007 року,укладеного ним з ОСОБА_9

Вказаний договір купівлі-продажу спірної квартири посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою І.Г. 23.11.2012 року і зареєстровано у реєстрі за № 3854,внесено до Державного реєстру правочинів за № 5331249 (а.с.9-12).

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 05.07.2016 року у справі за позовом заступника прокурора Оболонського району м.Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1, треті особи : Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м.Києві,ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,скасування рішення про державну реєстрацію прав та передачу відумерлої спадщини територіальній громаді,позов задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 ,укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою І.Г. 23.11.2012 року і зареєстровано у реєстрі за № 3854 .

При цьому судом встановлено,що ОСОБА_8 не був та не міг бути присутнім при укладенні данного договору,оскільки помер ще ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто за рік до відчужження вказаної квартири ( а.с.25-28).

За правилами ч.3 ст.61 ЦПК України обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, встановлено те, що ОСОБА_8, який на час своєї смерті був власником спірної квартири, за життя її не відчуджував і за будь яких обставин та будь в якому випадку не міг її продати позивачці через рік після своєї смерті та укласти з нею відповідний договір, а відтак позивач не набула право власності на спірну квартиру і слід вважати ,що квартира вибула з володіння власника поза його волею.

За викладених обставин колегія суддів приходить до висновку про те ,що позивач не набула право власності на спірну квартиру ,її не можна вважати добросовісним набувачем у якого майно не може бути витребуване,скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове про відмову у задоволенні позову .

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314,316,317ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Прокуратури м. Києва задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 23 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту : У задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 756/9332/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 3946 /2017

Головуючий у суді першої інстанції: Луценко О.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.