АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/4884/16-ц Номер провадження 22-ц/786/827/17Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів : Панченка О.О., Прядкіної О.В.,

при секретарі Кальник А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, посилаючись на те, що 16 січня 2008 року між ним та відповідачем було укладено угоду (попередній договір купівлі-продажу), відповідно до якої ОСОБА_3 зобовязався до кінця четвертого кварталу 2013 року укласти основний договір купівлі-продажу на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Льва Толстого, 9. Проте відповідач відмовляється виконувати умови та уникає зустрічей.

Просив визнати дійсним без нотаріального посвідчення договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Льва Толстого, 9, та розташований на земельній ділянці, загальною площею 585 кв.м., кадастровий номер :07:001:0231 укладеного 16 січня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Визнати за ним, ОСОБА_2 право власності на 1/2 части житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Льва Толстого, 9, та розташований на земельній ділянці, загальною площею 585 кв.м., кадастровий номер :07:001:0231.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору задоволено частково.

Визнано дійсним договір купівлі продажу 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 16 січня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3С, відповідно до якого ОСОБА_3зобовязувався укласти та належним чином оформити договір купівлі продажу1/2 частини нерухомого майна за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Льва Толстого, 9, та складається з житлового будинку літ. «Ж,жп,жм,жг» загальною площею 742,6 кв.м., огорожі №1-2, бруківки літ. «І», навісу літ. «Жн» та розташований на земельній ділянці загальної площею 585кв.м., кадастровий №:07:001:0231, а ОСОБА_2 передати гроші до підписання договору.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

З рішенням суду не погодилося Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» (далі ПАТ «ПУМБ»), в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки вважає, що оскаржуване рішення порушує його права та інтереси, суперечить вимогам закону, не ґрунтується на матеріалах справи та винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, надавши суду заяви, у яких заявляли клопотання про відкладення розгляду справи.

За змістом ч. 1 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки, у заявах про відкладення розгляду справи не наведено доказів поважності неявки в суд апеляційної інстанції, підстави для задоволення клопотання та відкладення розгляду справи відсутні.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ «ПУМБ», перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з апеляційної скарги та доданих до неї документів, між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_3 21 січня 2008 року був укладений іпотечний договір № 36-187/08, відповідно до якого предметом іпотеки є наступне нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Льва Толстого, 9, а також Предметом іпотеки є земельна ділянка, що знаходиться за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Льва Толстого, 9.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 17 жовтня 2016 року власником земельної ділянки та житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Толстого Льва, 9, є ПАТ «ПУМБ».

За правилами ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Таким чином, при постановленні рішення суд вирішив питання про право власності на 1/2 частину будинку за яким на час ухвалення рішення було зареєстровано право власності за ПАТ «ПУМБ», останній має право на оскарження цього рішення суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що сторонами 16 січня 2008 року в простій письмовій формі було укладено договір купівлі продажу , а саме 1/2 частини нерухомого майна за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук пров. Толстого Льва, 9, та складається з житлового будинку літ. «Ж,жп,жм,жг» загальною площею 742,6 кв.м., огорожі №1-2, бруківки літ. «І», навісу літ. «Жн» та розташований на земельній ділянці загальної площею 585кв.м., кадастровий №:07:001:0231. Договір підписаний обома сторонами договору. Договір від 16 січня 2008 року містить усі істотні умови договору купівлі продажу, зміст договору свідчить про повне виконання сторонами умов договору: позивачем передано1/2 домоволодіння відповідачу, а останній його прийняв. В свою чергу відповідач отримав від позивача відповідно до умов договору кошти.

Суд першої інстанції також зазначив, що у 2016 році позивач звернувся з вимогою до відповідача про нотаріальне посвідчення спірного договору купівлі продажу та отримав відмову, отже, можливість нотаріального посвідчення договору дарування від 16 січня 2008 року втрачена.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що порушення права позивача підлягає захисту шляхом визнання дійсним договору купівлі продажу від 16 січня 2008 року на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, матеріали справи не містять жодного договору купівлі-продажу спірного вищевказаного нерухомого майна.

Крім того, при укладенні 31 серпня 2008 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 іпотечного договору іпотекодавець підтвердив, що предмет іпотеки невідчуджений, тобто станом на 31 січня 2008 року ОСОБА_3 підтвердив при укладенні договору іпотеки, що житловий будинок за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Льва Толстого, 9, нікому не відчужений, що підтверджує відсутність укладеного між сторонами 16 січня 2008 року договору купівлі-продажу спірного будинку.

Наявний у справі попередній договір купівлі-продажу від 16 січня 2008 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про зобовязання в майбутньому укласти і належним чином оформити договір купівлі продажу 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Льва Толстого, 9, нотаріально не посвідчений та, крім того, не може вважатися договором купівлі-продажу.

Так згідно ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відтак, наявний у справі попередній договір купівлі-продажу від 16 січня 2008 року не можна вважати договором купівлі-продажу а крім того, він підлягав нотаріальному посвідченню, а тому, в силу ч. 1 ст. 220 ЦК України, є нікчемним і не може братися до уваги.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У позовних вимогах ОСОБА_2 просив визнати дійсним без належного посвідчення договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а не попередній договір купівлі-продажу.

Суд першої інстанції визнав дійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Льва Толстого, 9, однак, як уже зазначалося, жодні дані про укладення 16 січня 2008 року договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна відсутні, а іпотечний договір від 31 січня 2008 року, спростовує укладення договору купівлі продажу.

Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду України викладеної в постанові від 19 червня 2013 року по справі № 6-49 цс13, яку має враховуватися судами при застосуванні норм права (ч. 1 ст. 360 -7 ЦПК України), відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 розяснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України повязується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.

Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Однак, при розгляді справи суди першої, апеляційної та касаційної інстанцій на зазначені положення закону уваги не звернули та не врахували, що договір купівлі-продажу нежитлового будинку в силу ст. 657 ЦК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, підлягав і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, тому не міг бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, і, відповідно, відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Вирішуючи питання щодо клопотання про зняття арешту із спірного нерухомого майна колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи ухвалою суду від 12 жовтня 2016 року був накладений арешт на житловий будинок №9 з господарськими будівлями по про вул. Л.Толстого в м. Кременчуці, що знаходиться у власності ОСОБА_3 Заборонено відчуження будь-яким способом нерухомого майна: житлового будинку, загальною площею 742,6 кв.м. з господарськими будівлями за адресою: м. Кременчук, пров. Л.Толстого буд.9, що знаходиться у власності ОСОБА_3

Вказана ухвала сторонами не оскаржувалася, а тому вирішувати питання про її законність у колегії суддів відсутні.

Окрім того, суд апеляційної інстанції при скасуванні рішення першої інстанції, яким був позов задоволений і ухваленні нового рішення про відмову у задоволенні позову в силу ч. 6 ст. 154 ЦПК України вправі безпосередньо у своєму рішенні зазначити про скасування заходів забезпечення позову, якщо такі заходи були вжиті апеляційним судом при підготовці справи до апеляційного розгляду (п. 7 ч. 1 ст. 301 ЦПК України).

В іншому випадку вжиті заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом першої інстанції при зверненні до суду заінтересованої особи, оскільки оцінювати заходи вжиті судом першої інстанції, апеляційний суд може лише в порядку перевірки їх законності і обґрунтованості у порядку визначеному законодавством, главою 1 розділу V ЦПК України.

За таких обставин підстави для задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову суду апеляційної інстанції відсутні.

Разом з тим, колегія суддів розяснює, що зацікавлені особи можуть звернутися до суду першої інстанції із заявою про скасування заходів забезпечення позову чи оскаржити ухвалу суду в порядку визначеному законодавством.

З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги в розмірі 1212 грн. 65 коп.

Керуючись ст. 303, п.п.1,4 ч.1 ст. 309, 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» - задовольнити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу відмовити.

У задоволенні клопотання про зняття арешту відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» судовий збір в розмірі 1212 грн. 65 коп., сплачений останнім при подачі апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: О.О. Панченко

ОСОБА_4