Справа № 627/155/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - Вовк Л.В.,

з участю секретаря Солонецької Я.В.,

представника позивача- Букреєвої О.І.,

представника відповідача -ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю « Діна» про визнання додаткової угоди недійсною,

в с т а н о в и в :

В лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до СТОВ « Діна» про визнання додаткової угоди недійсною.

В позові ОСОБА_2 вказав , що є власником земельної ділянки на підставі державного акту на право приватної власності на землю та 01.03.2006 року уклав договір оренди землі з СТОВ « Діна» строком на 10 років. Строк дії договору сплив, однак відповідач заперечує повертати земельну ділянку , мотивуючи , що укладена додаткова угода від 04.05.2012 року та строк дії договору продовжено. Позивач вказану додаткову угоду не підписував та прохав її визнати недійсною та повернути земельну ділянку.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов , просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, прохав відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі , матеріали кримінального провадження ,дійшов до наступних висновків.

Правовідносини щодо оренди земельних ділянок, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються насамперед Законом України "Про оренду землі", Земельним кодексом України та Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Обєктом оренди є земельна ділянка.

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" визначені істотні умовами договору оренди землі.

Згідно до статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди припиняється в разі, зокрема закінчення строку на який його було укладено.

Ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. В подальшому укладається додаткова угода про поновлення договору оренди. Ця угода має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Згідно п.8 договору оренди землі ,договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк .У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі»

Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обовязки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Матеріалами справи встановлено , що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії РЗ № 782315 виданим 27.06.2003 року , ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 3,254 га , що знаходиться на території Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

01.03.2006 року між СТОВ « Діна» та ОСОБА_2 укладено договір оренди строком на 10 років , згідно якого ОСОБА_2 передав в строкове платне користування земельну ділянку СТОВ « Діна». Вказаний договір зареєстрований в Краснокутському РВ Харківською регіональною філією Центр ДЗК від 26.11.2007 року за № 12.

04.05.2012 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди землі , відповідно до умов якої продовжили термін дії договору до 10 років. .Перебіг строку дії договору починається з моменту його реєстрації. Вказана додаткова угода зареєстрована державним реєстратором 08.04.2016 року .

Згідно пункту 34 договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку.

Пунктом 35 Договору оренди землі визначено підстави припинення договору оренди землі, а саме: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря.

Оскільки договір оренди землі між сторонами укладено 01.03.2006 року строком на 10 років , то відповідно , до п.35 вказаного договору, строк оренди землі припинився 01.03.2016 року.

Відповідно до витягу з кримінального провадження встановлено , що ОСОБА_3 звернувся до органів поліції з заявою про підроблення документів , оскільки на його думу, представники СТОВ « Діна» підробили додаткову угоду. По вказаній заяві заведено кримінальне провадження від 30.01.2017 р. № 0000045 за ст.358 ч.1. Висновки судово-почеркознавчої та судово - технічної експертизи в матеріалах справи відсутні.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, девятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвненції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Судом встановлено , що орендар належно виконував свої обовязки за договором, письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди відсутнє . Позивач отримував орендну плату на протязі 2016 року , про що свідчать платіжні відомості за видачу орендної плати за користування земельною ділянкою від 10.08.2016 р., 10.10.2016 р., 05.12.2016 року. 29.03.2017 року позивач виніс земельну ділянку в натурі на місцевості та самостійно обробляє земельну ділянку , СТОВ « Діна» умови договору оренди з вказаного часу не виконує.

Як вбачається зі змісту ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи , оцінюючи належність, допустимість , достовірність кожного доказу окремо , а також достатність і взаємний зв»язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на всебічному , повному , об»єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку , що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні , доказів , що позивач не підписував додаткову угоду суду не надано.

Матеріали кримінального провадження не підтверджують , що додаткова угода від 04.05.2012 року підроблена та підпис ОСОБА_2 у вказаному документі, виконаний не позивачем. Підстав для зупинення провадження у вказаній справі до вирішення кримінальної справи суд не вбачає .

За таких підстав суд вважає , що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 31, 33 Закону України « Про оренду землі», ст.ст.10, 11, 60, 209, 212,215 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в :

В позові ОСОБА_2 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю « Діна» про повернення земельної ділянки та відшкодування збитків - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Вовк Л. В.