Номер провадження: 22-ц/785/4883/17
Номер справи місцевого суду: 523/7709/13-ц
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 червня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання правочину недійсним, скасування заборони відчуження,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання правочину недійсним, скасування заборони відчуження, посилаючись на те, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 знаходились в зареєстрованому шлюбі з 1990 року по 2004 рік. 28 липня 2004 року шлюб між сторонами розірвано, про що Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського управління юстиції м. Одеси зроблено актовий запис №160. Також позивачка зазначила, що вона та ОСОБА_4 поновили сімейні стосунки з травня 2005 року та почали проживати однією сім'єю, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, мають один сімейний бюджет, але свої фактичні шлюбні стосунки не реєстрували, хоча в даних стосунках народилась донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Тобто сторони виховують двох спільних дочок, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказані обставини підтверджуються відмітками, які зроблені в закордонних паспортах, відповідно до яких вбачається що перетин меж України здійснювався позивачкою та ОСОБА_4 в зазначений період разом. Також, позивачка вказує на те, що вона з ОСОБА_4 по сьогоднішній день зареєстровані за однією і тією ж адресою.

Також позивачка зазначила, що під час сумісного проживання, вона та ОСОБА_4 за сумісні грошові кошти придбали житловий будинок АДРЕСА_1, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4, на підставі договору купівлі - продажу від 21.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гончаровою С.Ю., зареєстрований в реєстрі №4414.

Однак, їй стало відомо, що 06 травня 2006 року, ОСОБА_4 уклав договір іпотеки з Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В., зареєстрований в реєстрі за №1699, предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1, придбаний під час сумісного проживання. При цьому, перебуваючи фактично у шлюбних відносинах з позивачкою, відповідач ОСОБА_4 не отримав згоди у позивачки на укладання договору іпотеки, тобто позивачка посилається на те, що відповідач ОСОБА_4 розпорядився їх спільним майном не взявши у позивачки на це згоду. Позивачка зазначила, що договір іпотеки є забезпеченням виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором №014/0014/81/51879, укладеним 27 квітня 2006 року з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Внаслідок укладання вказаного договору, позивачка вважає, що порушено її право власності на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя.

На підставі вищевикладеного, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з травня місяця 2005 року по сьогоднішній день; визнати житловий будинок під АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4; договір іпотеки від 06 травня 2006 року, укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 та всі договори про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 06 травня 2006 року визнати недійсними; скасувати заборону відчуження нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 3185408 про заборону відчуження даного житлового будинку №81; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №3185399 про іпотеку зазначеного будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач - ОСОБА_4, а також представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з'явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 червня 2013 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання правочину недійсним, скасування заборони відчуження задоволений. Встановлений факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з травня місяця 2005 року по сьогоднішній день. Визнаний житловий будинок під АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Договір іпотеки від 06 травня 2006 року, укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» правонаступник якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В., зареєстрований в реєстрі за №1699, відповідно до якого в іпотеку було передано житловий будинок АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_4 та всі договори про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 06 травня 2006 року визнати недійсними. Скасована заборона відчуження нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, накладена Джулай С.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 06 травня 2006 року за реєстровим № 97, у зв'язку з посвідченням нею договору іпотеки 06 травня 2006 року за реєстровим № 1699. Виключений з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 3185408 про заборону відчуження житлового будинку АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, внесений Джулай С.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 06 травня 2006 року, у зв'язку з посвідченням нею договору іпотеки 06 травня 2006 року за реєстровим № 1699. Виключений з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №3185399 про іпотеку житлового будинку АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, внесений Джулай С.В.,приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 06 травня 2006 року, у зв'язку з посвідченням договору іпотеки, Джулай С.В. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 06 травня 2006 року за реєстровим № 1699.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на те, що судом не повно з'ясовані всі обставини, які мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог частини другої ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Задовольняючи позовні вимоги, ОСОБА_3, суд виходив з того, що позивачем надані докази на підтвердження факту проживання однією сім'єю починаючи з травня 2005 року без реєстрації шлюбу, та під час спільного проживання сторонами був придбаний житловий будинок за АДРЕСА_1. За таких підстав, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що цей будинок є об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а оскільки на момент укладання спірного іпотечного договору ОСОБА_3 була співвласником на праві спільної сумісної власності, житлового будинку та не надавала письмової нотаріально посвідченої згоди на передачу вказаного майна в іпотеку, то договір іпотеки та всі договори про внесення змін та доповнень до договору іпотеки суд визнав недійсним з наступним застосуванням наслідків недійсності правочину.

Однак з такими висновками суду, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст.74 ст.1 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст.74 СК що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи, 28 липня 2004 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського равйонного відділу управління юстиції м. Одеси (а.с. 12).

21 вересня 2005 року ОСОБА_4 придбав житловий будинок за АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу, та зареєстрованим у реєстрі № 4414 (а.с. 21).

06 травня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки, який забезпечував вимогу, що випливає з договору про іпотечний кредит, укладений 27 квітня 2006 року між сторонами. Предметом іпотечного договору є житловий будинок за АДРЕСА_1 (а.с. 23-28).

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У зв`язку із цим, суду під час вирішення спору щодо майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Сам факт перебування у незареєстрованих шлюбних відносинах без встановлення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін.

Тільки в разі встановлення цих обставин положення частини першої

статті 17 Закону України «Про власність» будуть правильно застосовуватися.

В матеріалах справи містяться заяви ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, з яких вбачається, що родина ОСОБА_4 проживає разом з травня-квітня 2005 року.

Але, поза увагою суду, залишилась та обставина, що дані свідки не були попереджені про криминальну відповідальність, більш того їх заяви ніким не засвідчені, а тому вважати, що ці заяви мають бути належними доказами у суда першої інстанції не було.

Також матеріали справи містять фотокартки (а.с.14-17, 33), запрошення на весілля та вітальні листи (а.с.34-38), що також у відповідності до ст.. 59-61 ЦПК України не є належним доказом для встановлення того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вели спільне господарство, побут та бюджет.

З матеріалів справи не вбачається, що житловий будинок за № АДРЕСА_1 був придбаний ОСОБА_3 та ОСОБА_4 внаслідок спільної праці, також колегія суддів звертає увагу те, що в матеріалах справи відсутні докази ведення сторонами спільного господарства, побуту та бюджету.

Встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу є юридичним фактом від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Колегія суддів вважає, що оскільки не встановлено наявності спільного майна, то встановлення факту проживання однією сім'єю, є зайвим.

Справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Оскільки суд першої інстанції порушив вимоги матеріального і процесуального права при задоволені позовних вимог, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» підлягають стягненню судові витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 883 грн. 19 коп. (а.с. 90).

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» - задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 червня 2013 року - скасувати.

Ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимогах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання правочину недійсним, скасування заборони відчуження - відмовити.

Стягнути с ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» судові витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 883 гривні 19 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________Ю.І. Кравець