Справа № 473/3869/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"04" квітня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи без самостійних вимог - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Укрінтерпостача» до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне підприємство «Сільськогосподарське підприємство «Агро-Дар-Вознесенськ» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року Приватне підприємство «Укрінтерпостача»» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, Приватного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Агро-Дар-Вознесенськ» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.01.2008 року між ПП «Укрінтерпостача» та ОСОБА_3 у Вознесенському реєстраційному окрузі за № 29 було зареєстровано договір оренди належних останньому земельних ділянок загальною площею 4, 4154 га, які розташовані в межах території Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Строк дії договору - 10 років.

Між тим, в період дії даного договору, виконавчим комітетом Вознесенської міської ради Миколаївської області 23.11.2016 року було зареєстровано договір оренди земельної ділянки, площею 3,646 га між ОСОБА_4 та ПП «СП «Агро-Дар-Вознесенськ».

Вказуючи на те, що вищевказаний договір оренди порушує права позивача, як орендаря за первісним договором, а також норми діючого законодавства, зокрема, ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» останній просив про визнання укладено між ОСОБА_4 та ПП «СП «Агро-Дар-Вознесенськ» договору оренди земельної ділянки недійним.

Ухвалою суду від 05.01.2017 року в відкритті провадження в частині позовних вимог ПП «Укрінтерпостача» до ПП «СП «Агро-Дар-Вознесенськ» було відмовлено.

Ухвалою суду від 06.02.2017 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено ПП «СП «Агро-Дар-Вознесенськ».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Разом з тим, уточнила, що об'єктом спірного договору оренди є земельна ділянка 1, площею 3,6460 га, та земельна ділянка 2, площею 0,61 га. , які й на даний час перебувають у користуванні ПП «Укрінтерпостача».

Відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Представник третьої особи без самостійних вимог у судовому засіданні позовні вимоги ПП «Укрінтерпостача» не визнала. Вказувала на відсутність правових підстав для визнання договору оренди земельних ділянок, який був укладений між ОСОБА_3 та ПП «СП «Агро-Дар-Вознесенськ» недійсним, оскільки строк дії попереднього договору оренди, укладеного між сторонами по справі, закінчився 28.10.2016 року, тобто після спливу десяти років, які починають свій відлік з моменту його укладення. При цьому, будь - яких відомостей щодо наявності зареєстрованого речового права на земельні ділянки Державний земельний кадастр не містить.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема, судом встановлено, що на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку (серія НОМЕР_1, серія НОМЕР_2 серія НОМЕР_3 серія НОМЕР_4, виданих 23.11.2006 року Вознесенською райдержадміністрацією Миколаївської області, ОСОБА_3 належать земельні ділянки, площею 3,65 га та 0,61 га, 0,15 га, 0,0054га, які розташовані в межах території Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області та надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

28.10.2006 року ОСОБА_3 уклав з ПП «Укрінтерпостача» договір оренди земельної ділянки, загальною площею 4,4154 га (складається з земельних ділянок, які мали площі 0,15 га, 0,0054 га, 3,65 га, 0,61 га) строком на 10 років. Зазначений договір був зареєстрований у Вознесенському реєстраційному окрузі 09.01.2008 року за № 29.

Відповідно до умов даного договору орендар набув право на особисте використання об'єкта оренди для сільськогосподарських потреб та зобов'язався щорічно в грудні поточного року сплачувати орендну плату в розмірі 1,5 % від грошової вартості земельної ділянки, а після припинення дії договору - повернути ділянку орендодавцю.

В договорі узгоджені й інші умови.

Також з матеріалів справи вбачається, що 14.11.2016 року між ПП «СП «Агро-Дар-Вознесенськ» та ОСОБА_4 було укладено договір оренди належних останньому земельних ділянок площею 3,6460 га та 0,6100 га, строком на 10 років, який був зареєстрований 23.11.2016 року виконавчим комітетом Вознесенської міської ради.

Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання спірного договору оренди недійсними, суд виходить з наступного.

Так, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Ст. 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину, заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

В силу ч.1 ст. 14 даного закону договір оренди землі укладається в письмовій формі.

Так, як зазначалося вище 28.10.2006 року між сторонами по справі письмовій формі був укладений письмовий договір оренди належних відповідачу земельних ділянок, реєстрація якого була здійснена 09.01.2008 року. Сторони погодили строк дії договору 10 років.

Відповідно до ст.ст. 18,20 Закону «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

З урахуванням зазначених норм матеріального права строк дії вищевказаного договору спливає 09.01.2018 року.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18.01.2017 року у справі №6-2777цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що має місце порушення прав ПП «Укрінтерпостача», оскільки спірний договір оренди земельних ділянок бук укладений під час дії договору оренди, укладеного раніше між останнім та ОСОБА_3, отже позовні вимоги ПП «Укрінтерпостача» обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В силу ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належать до стягнення понесені останнім судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 218, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства «Укрінтерпостача» до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне підприємство «Сільськогосподарське підприємство «Агро-Дар-Вознесенськ» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки - задовольнити.

Договір оренди земельної ділянки, площею 3,6460 га, кадастровий номер НОМЕР_5 та площею 0,6100 га, кадастровий номер НОМЕР_6, що розташовані в межах території Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений між ОСОБА_3 та Приватним підприємством «Сільськогосподарське підприємство «Агро-Дар-Вознесенськ»», який зареєстрований 23.11.2016 року державним реєстратором виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області - визнати недійсним.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного підприємства «Укрінтерпостача» судові витрати в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В.Лузан