справа № 278/443/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2017 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Кушнір М.С., розглянув цивільну справу за заявою ПАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив ухвалити рішення про стягнення з відповідача в порядку регресу матеріальну шкоду у сумі 34 446,76 гривень, завдану у результаті дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позову вказано наступне. У серпні 2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У вересні 2016 року трапилась ДТП за участю відповідача, у вчинення якої останнього було визнано винним і за внаслідок чого потерпілій від такої пригоди стороні було виплачено страхове відшкодування. Відповідач письмово не повідомив позивача про настання страхового випадку у визначені строки, а тому має відшкодувати суму виплаченого позивачем третій особі страхового відшкодування.
Сторони у судове засідання не з'явились, проте від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а також останній не заперечував проти заочного розгляду справи. В свою чергу, підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча він був завчасно та належним чином повідомлений про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідача, належне його сповіщення про розгляд справи та беручи до уваги той факт, що представник позивача не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе проводити розгляд справи відповідно до положень ст.ст. 224-225 ЦПК України.
Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 1 серпня 2016 року між ПАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" та ОСОБА_1 укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4613070 за яким позивач взяв на себе зобов'язання відшкодувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що заподіяна за участю транспортного засобу автомобіля марки "Mercedes", реєстраційний номер "АМ 6223 ВІ" (а.с.5).
Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 27 вересня 2016 року, що набрала законної сили 10 жовтня 2016 року (а.с.27), відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме за вчинення ДТП, що мала місце 10 вересня 2016 року і внаслідок якої механічних пошкоджень зазнав, зокрема, автомобіль марки "Mercedes", реєстраційний номер "АС 4546 АІ", під керуванням ОСОБА_2 (а.с.29).
19 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок вищевказаної ДТП, яка 3 листопада 2016 року останньому була виплачена у сумі 34 446,76 гривень (а.с.31-32). Така сума була обрахована на підставі проведеної оцінки вартості матеріального збитку автомобіля марки "Mercedes", реєстраційний номер "АС 4546 АІ" (а.с.8-26) та з урахуванням 1 000 гривень франшизи за договором (а.с.28).
8 грудня 2016 року позивач звернувся до відповідача із письмовою претензією щодо сплати виплаченого ОСОБА_2 страхового відшкодування у вищевказаній сумі, мотивуючи це тим, що відповідач у визначені строки не повідомив позивача як страховика про настання згадуваної ДТП (а.с.33).
Правовідносини між сторонами регулюються та відповідають наступним нормам матеріального закону.
У відповідності до ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
За змістом пп. "ґ" п. 38.1.1 ч. 38.1. ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Відповідно до пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 названого Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення
Враховуючи встановлені в ході розгляду справи фактичні обставин норми закону, що їх регулюють, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено факт виплати позивачем страхового відшкодування внаслідок вчиненої відповідачем ДТП на користь потерпілої у ній сторони.
Правовою підставою заявлених вимог позивач вказав приписи пп. "ґ" п. 38.1.1 ч. 38.1. ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме те, що відповідач у встановлений цим Законом строк не повідомив позивача про настання страхового випадку.
Разом з тим, як зазначалось судом вище, згадувана норма закону передбачає обовязкову наявність двох чинників за яких страховик має право подати регресний позов до страхувальника після виплати страхового відшкодування на користь третьої особи. Такими чинниками є:
1) неповідомлення страхувальником страховика у встановлений законом строк про настання страхового випадку;
2) водій застрахованого транспортного засобу після настання страхового випадку не вжив заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди.
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
В свою чергу, позивачем не надано доказів факту невжиття відповідачем після настання страхового випадку (згадуваної вище ДТП) заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди, як одної з обовязкових умов, при яких заявник мав право регресної вимоги до відповідача. За таких фактичних обставин позов до задоволення не підлягає з огляду на його недоведеність.
Зважаючи на відмову у задоволенні позову, подальшому розподілу судові витрати у даній справі не підлягають.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10-11, ст.ст.60-61, ст.ст. 212-215, ст.ст. 224-226 ЦПК України, суд,
У задоволенні позову відмовити.
Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

суддя Є.О. Грубіян