Справа № 453/320/16-ц
№ провадження 2/453/40/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.04.2017 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Ясінського Ю.Є.
при секретарі Трембач М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області цивільну праву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою в якій просить поділити порівну майно подружжяжитловий будинок, розташований в м. Сколе по вул. Набережна, 9а Львівської області, визнавши за нею право власності на ? частину вищезгаданого будинку, як на майно подружжя, стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала в шлюбі з 12.02.1994 року. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 04.04.2013 року їх шлюб розірвано. Перебуваючи у шлюбі, вони з відповідачем збудували житловий будинок, розташований в м. Сколе по вул. Набережна, 9а Львівської області. Право власності на будинок оформлене на імя відповідача на підставі рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради №234 від 17.11.2011р., вона ж в даному будинку має зареєстроване місце проживання. Будівництво житлового будинку було розпочате її батьками в 2003 році для потреб їхньої з відповідачем сімї і за їх відсутності, оскільки в той час вони були за кордоном. Вважає, що даний будинок є майном подружжя, як майно набуте ними за час шлюбу за їхні спільні гроші та заощадження, відтак як обєкт права спільної сумісної власності подружжя повинен бути поділений порівну між сторонами. Відповідач добровільно не хоче поділити майно подружжя, не дає правовстановлюючих документів, перешкоджає провести огляд будинку працівникам бюро технічної інвентаризації для виготовлення довідки про його інвентаризаційну вартість. Просить на підставі ст.ст. 60, 61, 69, 70 Сімейного кодексу України позов задоволити.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_3 позов підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним у позові, просили такий задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовних вимог не визнав, подав суду декілька заперечень на позов, датованих 16.05.2016 року, 11.07.2016 року, 20.09.2016 року, 22.09.2016 року 07.12.2016 року, 04.04.2017 року в яких ствердив, що поданий позов є незаконним та необґрунтованим. Вважає, що позивач вводить суд в оману стверджуючи, що будинок побудований за їх спільні подружні кошти, оскільки земельна ділянка, на якій знаходиться будинок, була йому подарована матірю, що підтверджується договором дарування частини земельної ділянки від 16.01.2006 року в реєстрі №25, як і будинок з господарськими будівлями і спорудами, що є предметом позову, він набув у власність у порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_4 (свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія ААА №382361 від 22.11.1993 року). Також стверджує, що спірна будівля є в стані реконструкції, жодних коштів позивачем і її батьками не надавалось, а всі будівельні роботи і матеріали оплачувались його матірю. Вважає, що реконструйована будівля є його одноосібною власністю, натомість квартира АДРЕСА_1, є спільною сумісною власністю, оскільки хоч і придбана після розірвання шлюбу, однак за кошти набуті у шлюбі з ним. Просить суд в позові відмовити в повному обсязі за безпідставністю позовних вимог.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.
Частиною 1ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Судом встановлено, що 12.02.1994 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який розірвано 04.04.2013 року рішення Сколівського районного суду Львівської області.
За час спільного проживання сторони збудували будинок, що за адресою м. Сколе, вул. Набережна, 9а, Львівської області.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору дарування частини земельної ділянки відповідач ОСОБА_2 прийняв в дар від ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,036 га., що становить 38/100 ідеальних частин земельної ділянки, яка в цілому складається з 0,094 га., наданої для обслуговування житлового будинку без зміни її цільового призначення, яка знаходиться на території Сколівської міської ради Львівської області, вул. Набережна. Даний договір 16.01.2006 року посвідчений приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за №26.
В матеріалах справи наявна Декларація про готовність об»єкта до експлуатації індивідуального житлового будинку по вул. Набережна, 9а, у м. Сколе, Львівської області, яка видана замовнику ОСОБА_2 та, в якій зазначено початок будівництва березень 2007 року, закінчення будівництва жовтень 2007 року.
17.11.2011 року виконавчим комітетом Сколівської міської ради прийнято рішення за №234 «Про оформлення права власності та видачу свідоцтва про право власності на індивідуальний житловий будинок по вул. Набережна, 9 «а» в м. Сколе за ОСОБА_2.
З наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №62320620 від 29.06.2016 року вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок розташований у м. Сколе, вул. Набережна, 9а, Львівської області, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 16.12.2011 року, підстава виникнення права власності свідоцтво про право власності САС №909190 від 09.12.2011 року виданого Сколівською міською радою Львівської області.
Між сторонами виник спір з приводу поділу майна, спільно нажитого за час перебування у шлюбі. Зокрема таким майном є будинок, що знаходиться за адресою м. Сколе, вул. Набережна, 9а, Львівської області.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 69, ч. 1 ст. 71 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Поділ здійснюється за взаємною згодою подружжя, а в разі недосягнення згоди - судом.
За правилами ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Такі ж положення закріплено і в ст. 70 Сімейного кодексу України, оскільки у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Згідно із п. 24 цієї Постанови до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.
Згідно роз'яснень, викладених в п.30 зазначеної постанови, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.63, ч. 1 ст.65 СК України.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині поділу спільного майна подружжя підлягають до задоволення, оскільки спірний будинок збудований під час перебування у шлюбі, тому належить сторонам на праві спільної сумісної власності, що стверджується наведеними вище доказами, а саме декларацією про готовність об»єкта до експлуатації індивідуального житлового будинку по вул. Набережна, 9а, у м. Сколе, Львівської області, рішенням виконавчого комітету Сколівської міської ради за №234 від 17.11.2011 року, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №62320620 від 29.06.2016 року.
Крім того, відповідачем ОСОБА_2 не надано суду доказів про те, що спірний будинок збудований ним за його власні кошти, і судом такі не здобуто.
Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином, кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1
У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по справі у розмірі сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору, який, у даному випадку, складає 1000 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 гривень.
Керуючись ст. ст. 10-12, 60, 88, 213, 215, 218 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого в м. Сколе по вул. Набережна, 9а, Львівської області, як на майно подружжя.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) гривень сплаченого судового збору та 2000 (дві тисячі) гривень витрат на правову допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя Сколівського районного

суду Львівської області ОСОБА_7

Повний текст рішення виготовлено 10.04.2017 року