Провадження № 2/761/5729/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «ФІНБАНК» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги наступним. Між ПАТ «Фінбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір надання не відновлювальної кредитної лінії № 56/12/11-К від 29.12.2011 р. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.12.2013 р. зазначений договір було розірвано та стягнуто заборгованість за угодою. Разом з тим, в подальшому між ПАТ «Фінбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 56/12/11-К від 29.12.2011 р. та договором забезпечення (з усіма додатковими договорами та угодами до них). До нового кредитора перейшли всі права первісного кредитора за кредитним договором та договором забезпечення. В свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» уклало договір про відступлення права вимоги з ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт». А ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» уклало договір про відступлення права вимоги № 13/09/16 від 13.09.2016 р. з ОСОБА_2. На сьогоднішній день ОСОБА_2 вважає себе правонаступником стягувача за кредитним договором № 56/12/11-К від 29.12.2011 р. Однак спірний договір № 13/09/16 від 13.09.2016 р. є недійсним. оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства. Так, з моменту набрання чинності судовим рішенням щодо розірвання договору між ПАТ «Фінбанк» та позивачем були припинені всі зобов»язання за договором та не могли укладатися договори про відступлення права вимоги. Крім того, ОСОБА_2 не мав права отримувати права та обов»язки фінансової компанії, яка надає фінансові послуги. Фактично між відповідачами було укладено договір факторингу, в той час, як ОСОБА_2 не є фінансовою установою та не має права надавати такі послуги. Зважаючи на викладене представник позивача просить суд визнати недійсним договір про відступлення права вимоги №13/09/16 від 13.09.2016 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» та ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав вимоги, просив задовольнити з підстав зазначених у позові. Надав згоду на ухвалення заочного рішення.

Представником ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» було надано заперечення на позов. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, просив розглянути справу за його відсутністю.

ОСОБА_2, представник ПАТ «ФІНБАНК» в судове засідання не з»явились. Про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань від них в адресу суду не надходило.

Суд керуючись положеннями ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду представника позивача.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Встановлено, і не заперечується сторонами, що 29.12.2011 р. між Публічним акціонерним товариством «Фінбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання відкличної не відновлювальної кредитної лінії № 56/12/11-К.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.12.2013 р. у справі № 761/25639/13-ц за позовом ПАТ «Фінбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості позовні вимоги банку задоволено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27.05.2015 р. заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16.12.2013 р. скасовано в частині стягнення коштів з поручителя ОСОБА_4 та ухвалено нове, яким відмовлено ПАТ Фінбанк» у стягненні заборгованості з ОСОБА_4 В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Розірвано договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 56/12/11-К від 29.12.2011 року укладений між Публічним акціонерним товариством «Фінбанк» та ОСОБА_1.

Стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Фінбанк» заборгованість за договором не відновлювальної кредитної лінії № 56/12/11-К від 29.12.2011 року в сумі 2 062 957,54 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Фінбанк» судовий збір у розмірі 1720,50 грн. з кожного.

Також встановлено, що 02.03.2016 р. між ПАТ «Фінбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» було укладено договір про відступлення права вимоги за договором про надання відкличної не відновлювальної кредитної лінії № 56/12/11-К від 29.12.2011 року.

За умовами зазначеного договору первісний кредитор ПАТ «Фінбанк» відступає, а новий кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» набуває права вимоги за договором про надання відкличної не відновлювальної лінії № 56/12/11-К від 29.12.2011 р. зі всіма договорами про внесення змін, укладеним між первісним кредитором та ОСОБА_1

При цьому до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора за кредитним договором в повному обсязі та на умовах, які існували на момент відступлення права вимоги, включаючи, але не обмежуючись: право вимоги повернення отриманих коштів, право вимоги отримання нарахованих та не сплачених процентів в розмірі, передбаченому кредитним договором, інші платежі, передбачені умовами кредитного договору.

В подальшому, а саме 13.09.2016 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» було укладено договір про відступлення права вимоги за договором про надання відкличної не відновлювальної кредитної лінії № 56/12/11-К від 29.12.2011 року.

За умовами зазначеного договору первісний кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» відступає, а новий кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» набуває права вимоги за договором про надання відкличної не відновлювальної лінії № 56/12/11-К від 29.12.2011 р. зі всіма договорами про внесення змін, укладеним між первісним кредитором та ОСОБА_1

При цьому до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора за кредитним договором в повному обсязі та на умовах, які існували на момент відступлення права вимоги, включаючи, але не обмежуючись: право вимоги повернення отриманих коштів, право вимоги отримання нарахованих та не сплачених процентів в розмірі, передбаченому кредитним договором, інші платежі, передбачені умовами кредитного договору.

Також в судовому засіданні встановлено, що 13.09.2016 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення права вимоги № 13/09/16 за умовами якого За умовами зазначеного договору первісний кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» відступає, а новий кредитор ОСОБА_2 набуває права вимоги за договором про надання відкличної не відновлювальної лінії № 56/12/11-К від 29.12.2011 р. зі всіма договорами про внесення змін, укладеним між первісним кредитором та ОСОБА_1

При цьому до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора за кредитним договором в повному обсязі та на умовах, які існували на момент відступлення права вимоги, включаючи, але не обмежуючись: право вимоги повернення отриманих коштів, право вимоги отримання нарахованих та не сплачених процентів в розмірі, передбаченому кредитним договором, інші платежі, передбачені умовами кредитного договору.

За положеннями ст. 512 ЦК України Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

В свою чергу приписами ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Представник позивача просить визнати недійсним договір про відступлення права вимоги № 13/09/16 від 13.09.2016 р. у зв»язку із тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва кредитний договір по якому передано право вимоги розірвано, а крім того, спірна угода має ознаки договору факторингу. Беручи до уваги те, що ОСОБА_2 не є особою, яка надає фінансові послуги договір є недійсним.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» надав заперечення де зазначив, що між Товариством та ОСОБА_2 було укладено саме договір відступлення права вимоги. Договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. За оспорюваним договором було передано лише право вимоги щодо належного виконання зобов»язань за кредитним договором. В даному випадку ОСОБА_2 не стає новим кредитодавцем , не набуває права надавати фінансові послуги, а лише набуває статусу нового кредитора в зобов»язанні, яке раніше виникло між позивачем та банком. Також розірвання договору не припиняє обов»язку боржника повернути кредитну заборгованість, а у кредитора права її вимагати, а отже і передати своє право на підставі відповідного договору.

Відповідно до положень ст. 1077 ЦК України За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа- суб'єкт підприємницької діяльності, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, відповідно до ст. 1079 ЦК України.

В розумінні вимог чинного законодавства України, факторинг - в першу чергу надання фінансових послуг, а не в переході права грошової вимоги.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - це операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

У частині 1 статті 4 цього Закону міститься перелік фінансових послуг, серед яких у пункті 11 зазначається і факторинг. З урахуванням положень статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» факторинг визначається як кредитна операція.

Колегія суддів ВГСУ у постанові від 16 лютого 2016 року у справі № 910/17428/15 виклала наступну правову позицію - між договором про відступлення права вимоги та договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) є лише одна спільна риса: вони базуються на заміні кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги).

За приписами ст. 509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Сторонами у зобов»язанні є боржник і кредитор, відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України.

Як вбачається з умов договору, його сторони домовились про передачу прав вимоги щодо належного виконання зобов»язань боржника за кредитним договором, зобов»язання яке виникло між позивачем та банком, зокрема, стягнення боргу за кредитним договором.

При цьому угода не свідчить про те, що новий кредитор - ОСОБА_2 набуває права надавати фінансові послуги та стає кредитодавцем

Також суд погоджується з доводами представника ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» щодо розірвання договору не припиняє обов»язку боржника сплатити борг, розмір якого визначено судовим рішенням, оскільки в розумінні положень ч. 3 ст. 653 ЦК України зобов»язання припиняються з моменту набрання рішенням законної сили про розірвання договору і припиняє його дію на майбутнє та не скасовує його укладення та дію до цього моменту.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1-3,6 ст. 203 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Приписами ст. 11 ЦПК України встановлено обов»язок суду розглядати цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В свою чергу відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги обставини, встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що представником позивача не доведено обставин з якими законодавець передбачає можливість визнання договору недійсним, а тому приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позову.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88,169,212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 203,215,512, 653 ЦК України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: