н/п 2/490/4719/2017 Справа № 490/5057/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі Кваші С.О.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

06.06.2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 07.10.2015 року у СІЗО № 20 в м. Миколаєві був зареєстрований шлюб між ним та ОСОБА_2 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Від спільного шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що різні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутнє порозуміння та повага один до одного. Можливості зберегти сім'ї не має. В зв'язку з тим, що 10.05.2016 року йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв'язку з чим не може надати суду свідоцтво про одруження та отримати дублікат також не має можливості.

Посилаючись на вказані обставини та на те, що іншим чином спір вирішити неможливо, позивач просив суд задовольнити позов.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити, оскільки позивач обманним шляхом забрав у неї грошові кошти та відмовляється їх повертати, тому пока не вирішить з ним боргові питання вважає, що ще не час давати йому розлучення та відмовилася надати суду оригінал свідоцтва про шлюб.

Вислухавши пояснення сторін та вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться у шлюбі з 07.10.2015 року.

З травня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння та спільні інтереси.

На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. При цьому суд не може прийняти до уваги заперечення відповідачки, сокільки існування боргових зобовязань між подружжям не може бути підставою для відмови у задволенні позову про розірвання шлюбу. Відсутність вільної згоди на розірвання шлюбу іншим з подружжя не є перепоною.

В Україні регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння. Встановивши право одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу, держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215, 228 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів після проголошення рішення.

СУДДЯ ГУДЕНКО О.А.