Справа № 500/1035/13-ц
Провадження № 6/500/79/17
УХВАЛА

14 грудня 2017 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Баннікової Н.В.

при секретарі Шлєхтенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл заяву Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про поворот виконання рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Українське Дунайське пароплавство» (далі - ОСОБА_1 «УДП») звернулось до суду із заявою про поворот виконання рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.04.2013 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «УДП» в частині стягнення грошової суми в розмірі 16 876,88 грн. компенсації за невикористані відпустки та вихідні дні та 1500 грн. - витрат на правову допомогу.

Свою заяву обґрунтувало тим, що ОСОБА_3 двічі: 19.02.2013 та 20.02.2017 р. звернувся до суду із позовною заявою та заявою про видачу судового наказу про стягнення, зокрема 16 876,88 грн. компенсації за невикористану відпустку та вихідні дні за однією й той ж самою довідкою ОСОБА_1 «УДП» про заборгованість заробітної плати перед ОСОБА_2 За судовими рішеннями за вказаними заявами останній двічі отримав одну й ту ж суму заборгованості - 16 876,88 грн. компенсації за невикористану відпустку та вихідні дні. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13.06.2016 р. рішення суду першої інстанції в частині стягнення 16 876,88 грн. компенсації за невикористану відпустку та вихідні дні та витрат на правову допомогу у розмірі 1 500 грн. скасовано.

При цьому ОСОБА_1 «УДП» вважає, що зазначена сума має бути повернута, оскільки була двічі стягнута через те, що позивач ОСОБА_2 повідомив суду завідомо неправдиві відомості, оскільки позовні вимоги обґрунтовував однією і тією самою довідкою про наявність заборгованості, яка стала підставою ухвалення судом рішення про стягнення цієї суми та винесення судового наказу про стягнення тієї ж суми заборгованості.

Представник боржника ОСОБА_1 «УДП» в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити та здійснити поворот виконання рішення.

Представник стягувача ОСОБА_2 ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви. Зазначила, що поворот виконання заробітної плати та інших виплат допускається виключно за умови, якщо рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача. Однак позивач ОСОБА_2, звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу та з позовною заявою не обґрунтовував свої вимоги підробленими документами або завідомо неправдивими відомостями, оскільки вважав, що правильно заявляє свої вимоги, і компенсація за відпустку та вихідних в сумі 16 876,88 грн. не входила до суми заборгованості по заробітній платі, що також підтверджується тим, що представник ОСОБА_1 «УДП» під час судового розгляду визнавав розмір заборгованості, тому будь-яких сумнівів в обґрунтованості його вимог ні у нього, ні у суду не виникало.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши заяву та матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Так, згідно ч.2 ст. 380 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Судом встановлено, що 19.02.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 «УДП» компенсації відпускних та вихідних днів в сумі 16 876,88 грн., середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні та у відшкодування моральної шкоди - 1 700 грн. і витрати на правову допомогу (а.с. 1 4 т. 1).

До позовної заяви ОСОБА_2 додана довідка ОСОБА_1 «УДП» РКО-№ 427 від 12.12.2013 р. наступного змісту: «заборгованість із заробітної плати звільненого працівника ОСОБА_1 «УДП» ОСОБА_2 станом на 12.02.2013 р. складає 27 040,01 грн., компенсація відпустки та вихідних днів у сумі 16 876,88 грн. у тому числі» (т. 1 а.с. 5).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.04.2013 р. у цивільній справі вказаний позов задоволено частково та з ОСОБА_1 «УДП» на користь ОСОБА_2, зокрема, стягнуто компенсацію за невикористані відпустку та вихідні дні у розмірі 16 876,88 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1 500 грн. (а.с. 53 54 т. 1).

Крім того, 21.02.2013 року з ОСОБА_1 «УДП» на користь ОСОБА_2 судовим наказом за заявою ОСОБА_2 стягнуто заборгованість із виплати заробітної плати в сумі 27 040,01 грн. на підставі той ж самій довідці ОСОБА_1 «УДП» РКО-№ 427 від 12.12.2013 р. (а.с. 43).

У мотивувальній частини вказаного рішення зазначено, що наказом Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.02.2013 р. з ОСОБА_1 «УДП» на користь ОСОБА_2 стягнуто заборгованість із виплати заробітної плати в сумі 27 040, 01 грн., який на час розгляду справи не виконано (а.с.53 зв. т.1).

Отже, представник ОСОБА_1 «УДП» мав встановити обставини виникнення суми заборгованості в сумі 27 040,01 грн. та її складові за виданою довідкою ОСОБА_1 «УДП, в той час, як представник відповідача ОСОБА_1 «УДП» не заперечував проти задоволення вимог про стягнення компенсації відпустки та вихідних днів в сумі 16 876,88 грн.

Наведені обставини дають підстави суду дійти висновку про те, що судом та особами, які брали участь у справі відомості про складові суми 27 040,01 грн. відомі не були, а, навпаки, суми заборгованості 27 040,01 грн. та 16 876,88 грн. сприймалися як окремі суми, а не як ціле та складова частина.

13.06.2016 р. рішенням апеляційного суду Одеської області рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.04.2013 р. в частині стягнення компенсації за невикористані відпустки і роботу у вихідні дні у розмірі 16 876,88 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 1 500 грн. скасовано та у задоволенні вказаної частини позовних вимог відмовлено (а.с. 208 211 т.1 ).

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦПК України у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Разом з цим, ОСОБА_1 «УДП» не надано доказів, які свідчили б про те, що для позивача ОСОБА_2 під час розгляду позовної заяви було відомо та він усвідомлював, що сума компенсації відпустки та вихідних днів 16 876,88 грн. є складовою частиною заборгованості з виплати заробітної плати в сумі 27 040,01 грн., яка була стягнута на підставі судового наказу, і він обґрунтовував свої позовні вимоги завідомо неправдивими відомостями, у зв'язку з чим судом не встановлено підстав для повороту виконання рішення суду у справі про стягнення заробітної плати та інших виплат, передбачених ч. 2 ст. 383 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 210, 293, 380, 382 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про поворот виконання рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.04.2013 р. у справі № 500/1035/13-ц в частині стягнення з ОСОБА_1 «УДП» на користь ОСОБА_2 суми у розмірі 16 876,88 грн. компенсації за невикористані відпустки та вихідні дні та 1 500 грн. витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5