Справа № 455/1264/16 Головуючий у 1 інстанції: Бонецький Л.Й.
Провадження № 22-ц/783/1720/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: представника апелянта Міженецької сільської ради Старосамбірського району Л/о ОСОБА_2,

позивача ОСОБА_3 та її представника(адвоката) ОСОБА_4,

представника третьої особи Департаменту освіти і науки Львівської ОДА ОСОБА_5,

представника Львівської обласної організації профспілки працівників освіти і науки України ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області 23 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до відділу соціально гуманітарного розвитку Міженецької сільської ради Старосамбірського району, Міженецької сільської ради Старосамбірського району, Навчально виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад учнівське лісництво ім. о. ОСОБА_7», відділу освіти Старосамбірської РДА, третіх осіб: Департамент освіти і науки Львівської ОДА, Львівська обласна організація профспілки працівників освіти і науки України, ОСОБА_8 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області 23 грудня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ начальника відділу соціально гуманітарного розвитку Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 29.08.2016 року № 114 в частині звільнення ОСОБА_3 з роботи.

Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді учителя хімії та основ медико санітарних знань НВК «Зальнооосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад учнівське лісництво ім. о.І.Могильницького» с. Міженець Старосамбірського району Львівської області з педагогічним навантаженням на рівні 2015-2016 навчального року з 31 серпня 2016 року.

Стягнуто з Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області в користь ОСОБА_3, заробіток за час вимушеного прогулу з 31.08.2016 року по 23.12.2016 року 10053 (десять тисяч пятдесят три) гривні 20 копійок.

Стягнуто із Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області в користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 3000 (три) тисячі гривень.

Стягнуто із Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області в користь ОСОБА_3 витрати, повязані з оплатою правової допомоги в сумі 8064 (вісім тисяч шістдесят чотири) гривні 40 копійок та витрати, повязані з явкою до суду в сумі 406 (чотириста шість) гривень.

Стягнуто із Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області 1102 (одна тисяча сто дві) гривні 40 копійок судового збору.

Допущено рішення до негайного виконання в частині поновлення на роботі та виплату заробітку в межах одного місяця.

Дане рішення оскаржив сільський голова Міженецької сільської ради ОСОБА_9

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення в частині поновлення позивачки на посаді вчителя початкових класів новоствореного НВК «Загальноосвітній» навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад учнівське лісництво ім. о.І. ОСОБА_7» є незаконним, оскільки позивачка була звільнена з іншого НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ степенів дошкільний навчальний заклад ім. о.І. ОСОБА_7» і може вимагати поновлення лише в цьому навчальному закладі, за наявності для цього законних підстав. Звертає увагу, що районним судом при прийнятті оскаржуваного рішення не досліджувались обставини змін в організації виробництва і праці НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад о.І. ОСОБА_7» та правова природа таких змін, зокрема чи відбулось припинення НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад о.І. ОСОБА_7» шляхом ліквідації чи реорганізації. Судом не надано правової оцінки долученому до матеріалів справи акту, складеному працівниками поштового відділення с. Міженець, де встановлено, що позивачка ознайомилась з персональним попередженням про майбутнє вивільнення від 23.06.2016 року, проте відмовилась від його отримання. Звертає увагу, що оскільки позивачка була звільнена з НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ степенів дошкільний навчальний заклад о.І. ОСОБА_7» на підставі його ліквідації, попередня згода профспілкового органу на таке звільнення не вимагається. Однак, навіть якщо б така згода і була необхідна, судом першої інстанції розглянуто справу без відповідного звернення до профспілкового органу та без отримання згоди чи відмови профспілкового органу в наданні згоди на звільнення позивачки. Також вважає, що підстави для задоволення позову про поновлення позивача на роботі відсутні, оскільки судом першої інстанції не наведено в оскаржуваному рішенні доказів, які б підтверджували незаконність її звільнення, а тому підстав для відшкодування заподіяної моральної шкоди також немає.

Просить рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 23 грудня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, а судові витрати стягнути з Державного бюджету України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача(апелянта) Міженецької сільської ради Старосамбірського району ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, позивачки ОСОБА_3 та її представника (адвоката) ОСОБА_10 представника третьої особи Департаменту освіти і науки Львівської ОДА ОСОБА_5, представника Львівської обласної організації профспілки працівників освіти і науки України ОСОБА_6, на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону, є справедливим і обґрунтованим.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позов ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що звільнення останньої відбулось із порушенням вимог КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цих правових норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або спорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також органи і особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_3 наказом №348 по райвно від 26.08.1980 року переведена з посади, вчителя біології та хімії Чижківської восьмирічної школи на ту ж посаду Міженецької середньої школи з 01.09.1980 року. (а.с 8-9).

Наказом директора №1 від 12.02.2016 року, НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад о. ОСОБА_7» с. Міженець переіменований у Навчально виховний комплекс "Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад імені о. ОСОБА_7" с. Міженець.

Наказом начальника відділу соціально гуманітарного розвитку Міженецької сільської

Рішенням Міженецької сільської ради від 25.01.2016 року № 13 створено Відділ соціально-гуманітарного розвитку Міженецької сільської ради, якому, з-поміж інших, підпорядковувався і НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад ім. о. ОСОБА_7 с. Міженець Старосамбірського району Львівської області».

Як вбачається, із наказу Відділу освіти Старосамбірської РДА № 14 від 29.01.2016 року НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад о. ОСОБА_7 с. Міженець Старосамбірського району Львівської області» з 01.02.2016 року передано із спільної власності територіальної громади району у комунальну власність Міженецької сільської ради як обєднаної територіальної громади. При цьому, керівнику такого навчального закладу у термін до 01.02.2016 року слід було зробити відповідні записи у трудових книжках педагогічних та технічних працівників про передачу їх із спільної власності територіальної громади району у комунальну власність обєднаної територіальної громади відповідної ради, без розірвання трудових відносин з ними.

Однак встановлено, що наказом начальника Відділу соціально-гуманітарного розвитку Міженецької сільської ради № 114 від 29.08.2016 року позивач звільнена із займаної посади у звязку з ліквідацією НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад ім. о. ОСОБА_7 с. Міженець Старосамбірського району Львівської області» за ст. 40 КЗпП України, з 31.08.2016 року.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у цьому пункті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 у частині визнання частково недійсним і скасування вказаного вище наказу про звільнення з роботи, поновлення її на займаній посаді, суд першої інстанції вірно виходив з положень ч. 2 ст. 40, ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, а також розяснень, котрі містяться з вказаного приводу у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із подальшими змінами та доповненнями), та на підставі зібраних у матеріалах справи і досліджених у судовому засіданні доказів зясував, що підставою звільнення позивача із роботи є рішення Міженецької сільської ради від 23.06.2016 року № 49 «Про реформування загальноосвітніх закладів на території Міженецької сільської ради», тобто реорганізація навчального закладу НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад ім. о. ОСОБА_7 с. Міженець Старосамбірського району Львівської області», однак звільнення останньої фактично відбулось з підстав ліквідації такого закладу. У звязку із вказаною розбіжністю, у трудовій книжці та у самому оскаржуваному наказі про звільнення відсутній пункт ст. 40 КЗпП України, за яким відбулося звільнення позивача з роботи. Більше того, встановлено, що як на час звільнення позивача з роботи, так і на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції ліквідації НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад ім. о. ОСОБА_7 с. Міженець Старосамбірського району Львівської області» не відбулося. В той же час доказів фінансування цього закладу не надано, а Навчально-виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад - учнівське лісництво ім. о. ОСОБА_7» у повному об`ємі виконує функції Навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад ім. о. ОСОБА_7 с. Міженець Старосамбірського району Львівської області», який згідно рішень підлягає ліквідації.

Таким чином встановлено, що припинення виконання функційм навчального закладу, який згідно рішень підлягає ліквідації, не відбулось, а такі передано іншому навчальному закладу.

Крім того встановлено, що всупереч ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України позивач не була попереджена про наступне можливе вивільнення у звязку з реформуванням загальноосвітніх навчальних закладів на території Міженецької сільської ради за два місяці, оскільки у попередженні відсутній її підпис, а належних доказів щодо ухилення позивача від підписання чи отримання повідомлення (попередження) про звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відповідачами не надано ані суду першої інстанції ані суду апеляційної інстанції.

Також, у порушення ч. 3 наведеної норми позивачу одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці відповідачем не запропоновано іншу роботу у тому ж навчальному закладі після його реорганізації, хоча з матеріалів справи вбачається, що вона зверталася з відповідними письмовими заявами з проханнями прийняти її на посаду учителя зарубіжної літератури, однак такі залишені без задоволення.

Вірними є висновки суду й про неправомірність дій відповідачів щодо пропозиції позивачу роботи у реформованому навчальному закладі після проведення конкурсного відбору, так як конкурсний відбір при переведенні працівників на нове місце праці після реорганізації установи чинним законодавством не передбачений.

Колегія суддів звертає увагу, що при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права чи органу місцевого самоврядування, про ліквідацію яких було прийнято рішення, належить, крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників, з'ясовувати фактичність такої ліквідації (чи мала місце у цьому випадку реорганізація). При вирішенні зазначеної категорії спорів підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема: припинено виконання функцій ліквідованого органу чи покладено виконання цих функцій на інший орган. Встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

У звязку з визнанням незаконним звільнення позивачки з роботи та беручи до уваги ч.4 ст. 235 КЗпП України, за якими при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік, суд першої інстанції правильно вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту її звільнення та по час ухвалення судового рішення. При розрахунку належної до стягнення суми суд керувався наявною в матеріалах справи довідкою про середньомісячний заробіток позивачки.

Колегя суддів погоджується також з правильністю висновку суду про стягнення в силу ст. ст. 23, 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України на користь позивача 3000 грн. на відшкодування їй заподіяної незаконним звільненням моральної шкоди, розмір якої вважає у повні мірі обгрунтованим. Так, виходячи із принципів рівності, поміркованості, розумності та справедливості, характеру й обсягу моральних страждань, а також враховуючи положення чинного законодавства про те, що розмір на відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, 3000 грн. на відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди є достатнім та обєктивним.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції, не спростовують правильне по суті рішення та не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.309 ЦПК України як підстави для скасування рішення, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Таким чином, розглядаючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та правильно визначив характер спірних правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області - відхилити.

Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області 23 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_11