АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - Панченка М.М.

суддів - Слюсар Т.А., Волошиної В.М.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє за дорученням ОСОБА_3, на ухвалу судді Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року про повернення заявникові заяви ОСОБА_3, заінтересовані особи: Державна виконавча служба України, Державна прикордонна служба України, про зняття тимчасового обмеження права виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування вимог заяви посилався на те, що ухвалою Ленінського районного суду АР Крим від 11.12.2013 року по цивільній справі №111/4640/13 обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості по аліментам(виконавче провадження №2-3793/2004). Зазначав, що на момент подання заяви указана заборгованість боржником повністю погашена, а тому відсутні підстави для обмеження заявника у праві виїзду за межі України.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року указану заяву повернуто заявникові. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що суди не наділені повноваженням розглядати питання скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

В поданій апеляційній скарзі представник заявника просить зазначену ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та зобов'язати суд першої інстанції прийняти відповідну заяву до свого провадження. Скаржник послався на те, що у ОСОБА_3 відсутній будь-який інший, окрім судового, спосіб зняти обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки матеріали виконавчого провадження, в межах якого було вжито відповідні заходи, знаходяться в АР Крим, тобто на тимчасово окупованій території.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ухвалою Ленінського районного суду АР Крим від 11.12.2013 року по цивільній справі №111/4640/13 обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості по аліментам(виконавче провадження №2-3793/2004).

Питання встановлення для боржника обмеження у праві виїзду за межі України регламентується ст. 377-1 ЦПК України.

Так, указаною нормою права передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Разом з тим, чинним процесуальним законодавством не передбачено можливість суду скасовувати(знімати) раніше вжиті заходи щодо обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Пунктом 11.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, передбачено, що державний виконавець не пізніше наступного дня після надходження ухвали суду про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань направляє засвідчену судом копію цієї ухвали для виконання до Адміністрації Державної Прикордонної Служби(ДПС).

У разі виконання боржником зобов'язань, покладених на нього рішенням, та у зв'язку із закінченням виконавчого провадження на підставі ч. 1 п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить відповідну постанову про закінчення виконавчого провадження, копія якої підлягає обов'язковому направленню до Адміністрації ДПС для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

На підставі викладеного вище, суд першої інстанції дійшовобґрунтованого висновку про те, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

Посилання заявника на те, що останній не має можливості звернутися до державного виконавця з відповідною заявою, оскільки матеріали виконавчого провадження знаходяться в АР Крим, тобто на тимчасово окупованій території, не можуть бути прийняті судом до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зі змінами, внесеними Наказом Мінюсту України від 29.09.2016 року №2832/5, виконання рішень щодо боржників, які знаходяться на території, яка відповідно до Закону України"Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є тимчасово окупованою територією України, здійснюється відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Таким чином, ОСОБА_3 з відповідними вимогами слід звертатися саме до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Факт відмови указаного органу відновити виконавче провадження та скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України є підставою для оскарження дій(бездіяльності) державного виконавця в порядку ст. 383 ЦПК України.

Крім того, заявник, вважаючи власне конституційне право на пересування обмеженим(порушеним), вправі звернутися до суду у позовному провадженні з позовом про припинення дії(бездіяльності), що порушує право.

Між тим, у суду відсутні будь-які правові підстави для розгляду заяви боржника щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки чинним законодавством встановлений інший порядок вирішення даного питання.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє за дорученням ОСОБА_3, відхилити, а ухвалу судді Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді