Справа № 161/9903/17
Провадження № 2/161/3185/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі Шолом С.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укргазбанк») звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.07.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 98/08-І/02 та додаткову угоду № 2 від 21.09.2011 року, з урахуванням якої внесли зміни до кредитного договору.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредитор надав позичальнику кредит в сумі 677 088,42 грн. з 22.09.2011 року по 30.06.2028 року зі сплатою 15,3 % річних за користування кредитними коштами у межах строку кредитування та зі сплатою 20,3 % річних за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим договором.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між ПАТ АБ «Укргазбанк», позичальником ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено тристоронній договір поруки № 1 та додаткову угоду № 1 від 21.09.2011 року до нього, у зв'язку зі зміною умов кредитування.

У звязку з невиконанням відповідачами умов договору, заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 08.04.2014 року в цивільній справі № 161/3273/14-ц задоволено позов АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів та стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 98/08-І/02 від 01 липня 2008 року в сумі 671325 грн. 95 коп., що складається з строкової заборгованості за кредитом 592873,42 грн., 47981,24 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 8526,74 грн. поточної заборгованості за процентами, 21 944,55 грн. простроченої заборгованості за процентами, нарахованої станом на 01.11.2013 року.

Зазначає, що на сьогоднішній день рішення суду не виконане, примусові дії органів ДВС щодо примусового виконання цього рішення позитивних наслідків не мають.

Разом з тим, відповідачами не виконуються зобовязання щодо сплати процентів за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору, нараховані після ухвалення вказаного судового рішення.

Так, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, нарахованої станом на 10.05.2017 року (включно), вона становить 962339,12 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту (строкова) 451392,22 грн., заборгованість по кредиту (прострочена) 185698,92 грн., заборгованість по процентах (поточна) 11695,10 грн., заборгованість по процентах (прострочена) 313552,88 грн.

Таким чином, після ухвалення вищевказаного судового рішення виникла нова заборгованість по процентах на загальну суму 325247,98 грн., в тому числі: заборгованість по процентах (поточна) 11695,10 грн., заборгованість по процентах (прострочена) 313552,88 грн., нарахована за період з 01.11.2013 року по 10.05.2017 року.

На підставі наведеного, просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за вищевказаним кредитним договором, а саме: заборгованість по процентах на загальну суму 325247,98 грн., в тому числі: заборгованість по процентах (поточна) 11695,10 грн., заборгованість по процентах (прострочена) 313552,88 грн., нарахована за період з 01.11.2013 року по 10.05.2017 року та понесені судові витрати.

В ході судового розгляду представник позивача уточнив позовні вимоги, просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за вищевказаним кредитним договором, а саме: заборгованість в частині нарахованих та несплачених процентів за користування кредитними коштами за період з 01.07.2014 року по 10.05.2017 року в розмірі 297309,65 грн. та понесені судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав уточненні позовні вимоги. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав. Просив суд відмовити в задоволенні позову, з підстав, викладених в письмових запереченнях, застосувавши строк позовної давності.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 572, 574, 576, 589, 590, 592, 1048, 1050, 1054, 1056 ЦК України.

Як вбачається із змісту статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

01.07.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 98/08-І/02 та додаткову угоду № 2 від 21.09.2011 року, з урахуванням якої внесли зміни до кредитного договору (а.с. 6-12).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредитор надав позичальнику кредит в сумі 677 088,42 грн. з 22.09.2011 року по 30.06.2028 року зі сплатою 15,3 % річних за користування кредитними коштами у межах строку кредитування та зі сплатою 20,3 % річних за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим договором (а.с. 6).

Відповідно до п. 3.2.2 кредитного договору сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами та у день закінчення строку, на який надано кредитні кошти відповідно до п. 1.1.3 кредитного договору (а.с. 6 на звороті).

Згідно п. 4.3.1 кредитного договору позичальник зобовязується повернути банку нарахований кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами у повному обсязі, а також комісії у строки та у порядку згідно цього договору (а.с. 10 на звороті).

Ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В п. 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між ПАТ АБ «Укргазбанк», позичальником ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено тристоронній договір поруки № 1 та додаткову угоду № 1 від 21.09.2011 року до договору поруки № 1 від 01.07.2008 року у зв'язку зі зміною умов кредитування.

Згідно п. 1.1 договору поруки, поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором (а.с. 13, 14).

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

У звязку з невиконанням відповідачами умов договору, заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 08.04.2014 року в цивільній справі № 161/3273/14-ц задоволено позов АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів та стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 98/08-І/02 від 01 липня 2008 року в сумі 671325 грн. 95 коп., що складається з строкової заборгованості за кредитом 592873,42 грн., 47981,24 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 8526,74 грн. поточної заборгованості за процентами, 21 944,55 грн. простроченої заборгованості за процентами, нарахованої станом на 01.11.2013 року.

Як встановлено в судовому засіданні, вищевказане рішення суду відповідачами не виконане, не виконуються і зобовязання щодо сплати процентів за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору, нараховані після ухвалення вказаного судового рішення.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 10.05.2017 року (включно), заборгованість по кредиту (строкова) становить 451392,22 грн. та заборгованість по кредиту (прострочена) становить 185698,92 грн.(а.с. 4, 5).

Після ухвалення вищевказаного судового рішення заборгованість по процентах за період з 01.07.2014 року по 10.05.2017 року становить суму в розмірі в розмірі 297309,65 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За частинами першою, пятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Як зазначалося вище, сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобовязань за щомісячним погашенням платежів.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно п. 4.2.4 додаткової угоди № 2 до кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання позичальником своїх зобовязань по цьому договору включаючи повернення всієї суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій та штрафних санкцій у випадках: невиконання позичальником будь-яких своїх зобовязань по цьому договору, у тому числі несвоєчасного виконання грошових зобовязань (з простроченням їх виконання їх виконання більше, ніж на один банківський день), що випливають з цього договору (а.с. 10 на звороті).

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, звернувшись 28.02.2014 року до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після одержання такої вимоги.

Отже, позивач міг предявити позов до позичальника щодо стягнення процентів, нарахованих після ухвалення рішення про дострокове повернення кредитної заборгованості протягом трьох років, починаючи від дати звернення з позовом до суду 28.02.2014 року, однак звернувся з даним позовом до суду 27.06.2017 року, пропустивши строк позовної давності.

Таким чином, враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 14, 15, 30, 60, 61, 62, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 572, 574, 576, 589, 590, 592, 1048, 1050, 1056 Цивільного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Луцький міськрайонний суд до апеляційного суду Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк