Справа №621/2197/17
РІШЕННЯ

іменем України

11 грудня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Шахової В.В.,

за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 12 073,95 грн. за кредитним договором від 01.07.2011 р. № HAXRF921230172 та судовий збір, посилаючись на те, що 01.07.2011 між позивачем та відповідачем укладено договір від 01.07.2011 р. № HAXRF921230172. Згідно умов зазначеного договору відповідач 01.07.2011 отримала кредит у розмірі 4858, 30 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Таким чином, відповідач зобовязання за договором не виконала і станом на 08.08.2017 має заборгованість у сумі 12073 грн. 95 коп., яка складається з наступного: 440,21 грн. заборгованість за кредитом; 0,02 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 10582,58 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500 грн. штраф (фіксована частина); 551,14 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк».

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розгляду справи без його участі. Позов підтримує та не заперечує проти прийняття рішення на підставі наявних у справі документів.

Відповідач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Крім того, надала письмові заперечення на позов, в яких просила відмовити в задоволенні позову, в тому числі, з посиланням на сплив позовної давності передбачений ст.ст. 257, 258 ЦК України.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

01.07.2011 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір № HAXRF921230172. Згідно умов зазначеного договору відповідач 01.07.2011 отримала кредит у розмірі 4858, 30 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язані вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майне, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певне: дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту, надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою, якою підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг та Тарифами.

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (втому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби звязку, наприклад електронний.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання Банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила).

Тобто, Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до усіх без виключення послуг Банку.

Відповідачем 01.07.2011 року було підписано Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

У даній Заяві від 01.07.2011р. зазначено, що підписавши цю Заяву, Відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають кредитно-заставний договір.

Отже, враховуючи вищевикладене, заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складають кредитно-заставний договір.

Згідно умов визначених у Заяві від 01.07.2011 ОСОБА_3 перерахував кошти в сумі 4858, 30 грн. на поточний рахунок № 260077806 в ХОД «ОСОБА_3 Аваль» з призначенням платежу «оплата за ІПН НОМЕР_1 згідно договором купівлі-продажу/рахунком-фактурою № Ф11-2078 від 01.07.2011, тобто надав позичальнику строковий кредит на строк 10 місяців з 01.07.2011 по 30.04.2012 року на придбання товару зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,01 % на місяць. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 19 по 24 число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 534,68 грн. для погашення заборгованості за Кредитом. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше ніж 30.04.2012 року. При порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в Заяві та Умовах понад 210 днів, щодо зобовязань строк яких не настав, Сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 211 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за Кредитом починаючи з 211 дня порушення вважається простроченою.

Взяті на себе зобовязання по договору № № HAXRF921230172 від 01.07.2011 ОСОБА_3 виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси.

У порушення зазначених умов договору відповідач зобовязання за договором виконувала не в повному обсязі.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором за відповідачем станом на 08.08.2017 рахується заборгованість у сумі 12073 грн. 95 коп., яка складається з наступного:

-440,21 грн. заборгованість за кредитом;

-0,02 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-10582,58 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань;

-500 грн. штраф (фіксована частина);

-551,14 грн. штраф (процентна складова).

Ці обставини підтверджуються розрахунком, наданим позивачем.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Щодо заяви відповідача про застосування до спірних правовідносин загальної позовної давності у три роки за ст. 257 ЦК України, спеціальної позовної давності в один рік за ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору.

За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з Заяви від 01.07.2011 ОСОБА_3 надав позичальнику строковий кредит на строк 10 місяців з 01.07.2011 по 30.04.2012 року на придбання товару зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,01 % на місяць. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 19 по 24 число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 534,68 грн. для погашення заборгованості за Кредитом. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше ніж 30.04.2012 року. При порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в Заяві та Умовах понад 210 днів, щодо зобовязань строк яких не настав, Сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 211 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за Кредитом починаючи з 211 дня порушення вважається простроченою.

Отже, оскільки датою останнього платежу згідно Заяви визначено - 30.04.2012 року, а згідно умов терміном повернення кредиту вважається 211 день з моменту виникнення порушення та з 211 дня порушення заборгованість вважається простроченою, то з 28.11.2012 року у Банку виникло право на позов, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, що співпадає з початком перебігу позовної давності, визначеної у ст. 257 ЦК України. Відповідно трирічний строк сплив 28.11.2015 року, а з позовом до суду ОСОБА_3 звернувся 29.09.2017 року, що підтверджується відтиском поштового штемпелю на конверті.

Таким чином, суд зазначає, що у Банка сплинув трирічний строк позовної давності, у звязку з чим, вимоги Банка по стягненню заборгованості за кредитом в розмірі 440, 21 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 0,02 грн. захисту не підлягають, а в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити на підставі ч.4 ст. 267 ЦК України.

Що стосується позовних вимог про стягнення 10с582,58 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 551,14 грн. штрафу (процентна складова), суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За таких обставин включення для обрахування пені та штрафів прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги (заборгованості за тілом кредиту та відсотками), не ґрунтується на вимогах закону.

Таким чином, оскільки судом зроблено висновок про сплив позовної давності до основної вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками за договором № HAXRF921230172 від 01.07.2011, то в силу ст. 266 ЦК України, суд дійшов висновку, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги про стягнення пені та штрафів (10582,58 грн. пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 551,14 грн. штрафу (процентна складова)).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, і, як наслідок, відмову в їх задоволенні.

Питання щодо розподілу судових витрат суд здійснює відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10,11,57, 60, 88, 197, 209,212-215, 223, 294, 296 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 261, 266, 267, 526,530, 549, 610, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя