Категорія 48 Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого судді Голота Л.О.,

суддів: Матківська М.В., Рибчинський В.П.,

при секретарі: Топольська В.О.

за участю: апелянта ОСОБА_2

представника апелянта ОСОБА_3

позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

29.09.2014 року ОСОБА_4 звернулася в Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В ході розгляду справи позивач неодноразово уточнювала свої позовні вимоги, у кінцевій заяві про збільшення позовних вимог, поданій у судовому засіданні 28.10.2015 року просила: визнати за нею право власності на ? квартири АДРЕСА_1 та встановити порядок користування житловими приміщеннями квартири, залишивши у її користуванні приміщення №8, ОСОБА_2 - приміщення №7, приміщення №1, 2, 3, 4, 5 залишити в спільному користуванні; стягнути вартість ? будівельних матеріалів та вартості робіт дачного будинку № 386 в кооперативі «Садовод» с.Малинівка Літинського району у розмірі 97 132 грн 25 к., гаражу № 303 товариства власників гаражів № 9 с. Зарванці, Вінницького району у розмірі 29 576 грн. ; визнати за нею право власності на ? земельної ділянки площею 0, 0414 га розташованої на д.№386 в кооперативі «Садовод» с. Малинівка Літинського району, належної ОСОБА_2 на підставі державного акту від 17.08.2007 року; здійснити розподіл судових витрат.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково.

Поділено майно подружжя, яке належить ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2.

Встановлено між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 порядок користування квартирою №31 в будинку №37 по вул. Космонавтів в м. Вінниці наступним чином:

- виділено в користування ОСОБА_4 кімнату - 8 площею 17,2 кв.м.

- виділено в користування ОСОБА_2 кімнату - 7 площею 11,8 кв.м.;

- коридор - 1 площею 4,8 кв.м., коридор- 2 площею 3,5 кв.м., ванну кімнату - 3 площею 2,5кв.м., вбиральню - 4 площею 1,1кв.м., кухню - 5 площею 8,4 кв.м., кладову - 6 площею 0,4кв.м. залишено в спільному користуванні між ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 126708,25 гривень в рахунок відшкодування вартості 1/2 частини будівельних матеріалів та робіт по будівництву дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці №386 в кооперативі «Садівник», на території Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області та вартості 1/2 частини будівельних матеріалів та робіт по будівництву гаража №303 ТВГ №9, розташованого по вул. Інтернаціональній, 1г, с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області.

Припинено право власності ОСОБА_4 на 1/2 частку будівельних матеріалів та робіт по будівництву дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці №386 в кооперативі «Садівник», на території Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області та на 1/2 частку будівельних матеріалів та робіт по будівництву гаража №303 ТВГ №9, розташованого по вул. Інтернаціональній, 1гв с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати в розмірі 13425,80 гривень, з яких: 2650 гривень за надання правової допомоги, 3775,80 гривень судовий збір, 7000 гривень за проведення експертизи.

В задоволенні позовних вимог про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення міського суду та відмовити ОСОБА_4 у визнанні права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 та встановленні порядку її користування, відмовити ОСОБА_4 у стягненні з ОСОБА_2 126708,25 гривень в рахунок відшкодування вартості 1/2 частини будівельних матеріалів та робіт по будівництву дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці №386 в кооперативі «Садівник», на території Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області та вартості 1/2 частини будівельних матеріалів та робіт по будівництву гаража №303 ТВГ №9, розташованого по вул. Інтернаціональній, 1г, с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області, відмовити ОСОБА_4 у стягненні з нього 13425,80 гривень судових витрат. У решті судове рішення залишити без змін. Посилається, що при постановленні рішення суду мало місце неповне зясування судом обставин по справі, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими та порушенням норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

В судовому засіданні апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати рішення суду першої інстанції, оскільки воно порушує право власності відповідача.

Позивач просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 309 ЦПК України передбачає вичерпний перелік підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Частина 1 статті 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що з 11.08.1979 року по 27.10.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, в період якого придбали :

-на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 15.09.2005 року № 2004, про що свідчить свідоцтво про право власності від 27.09.2005 року двокімнатну кооперативну квартиру № 31 , що розташована в м. Вінниці за адресою вул. Космонавтів, 37, загальною площею 49, 7 м.кв. та частини підвалу під сарай площею 2, 6 м.кв. /т.1 ас.70/

-на підставі розпорядження № 179 Літинської районної державної адміністрації від 10.04.2007 року земельну ділянку площею 0, 0414га, розташовану сад.діл.386, ОГ «Садівник», Малиновська сільська рада для ведення садівництва. / т.1 а.с.67, 225/

-будівельні матеріали і конструктивні елементи, з яких збудовано дачний будинок, що знаходиться на земельній ділянці площею 0, 0414 га, в с.Малинівка Літинського району під № 386 ОГ « Садівник» без відповідного дозволу, та який не було здано в експлуатацію.

-будівельні матеріали і конструктивні елементи, з яких було побудовано гараж №303, який знаходиться в ТВГ-9 с. Зарванці вул. Інтернаціональна 1г, який був побудований в 1989 році і був переоформлений 31.08.2013 року на ОСОБА_5 / т.1 а.с 19/

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що: 1. квартира АДРЕСА_3 придбана сторонами в період шлюбу, тому є обєктом спільної сумісної власності та підлягає поділу з встановленням порядку її користування; 2. оскільки дачний будинок є самочинним будівництвом, тому відповідно до норм ч.3 ст.331, 364 ЦК України на користь позивача підлягає стягнення ? частина вартості будівельних матеріалів та робіт, що були використані в процесі цього будівництва; 3. так як під час шлюбу у сторін знаходився в користуванні гараж № 303 ТВГ №9, який відповідачем був переданий іншому члену кооперативу за грошову компенсацію і в якому було проведено ряд будівельних робіт та затрачено сторонами кошти на матеріали, тому позивач має право на відшкодування вартості ? частини будівельних матеріалів та робіт по будівництву гаража № 303 ТВГ № 9, розташованого по вул. Інтернаціональній, 1г в с. Зарванці.

З такими висновками суду колегія повністю погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

У силу статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Оскільки пай внесений подружжям ОСОБА_4 у ЖБК за квартиру АДРЕСА_4 у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів ( іншого сторонами не доведено), тому після повної сплати пайового внеску квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах, а отже суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності на ? частку квартири АДРЕСА_4, тим самим припинивши право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 на дану квартиру, та визначив частки у праві спільної часткової власності на цю квартиру ( п.п. «а» п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 18.09.87р. із змінами).

Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи в дробному виразі.

При встановленні порядку користування квартирою ( будинком) кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина квартири (будинку) з урахуванням його частки в праві спільної власності на квартиру (будинок). Разом із тим виділені в користування приміщення можуть не точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в обєкт самостійної власності кожного з них.

Така ж позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 03.04.2013 року у справі № 6-12 цс 13, яку суд зобовязаний враховувати при виборі правової норми, що підлягає до застосування до спірних правовідносин відповідно до ч. 2 ст.214 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира АДРЕСА_4 складається з двох жилих кімнат площею 11, 8 кв.м та 17.2 кв.м з лоджією, а всього по квартирі 49, 7 кв.м.: житлова площа становить 29 кв.м, а підсобна 20, 7 кв.м. /а.с.68/

Оскільки кухня, ванна кімната, вбиральня, два коридори, кладова за позовом повинні залишатись у спільному користуванні сторін, у розрахунок при встановленні порядку користування нею приймається лише жила площа квартири, і таким чином на 1/2 частки припадає 14, 5 кв.м жилої площі (29,0 кв.м : 2=14, 5 кв.м ).

Виділяючи у користування позивачки кімнату більшої площі, суд першої інстанції не взяв до уваги заперечень відповідача про те, що фактично саме він користується кімнатою площею 17,2 кв.м та проживає в квартирі постійно, сплачує комунальні послуги за квартиру, тоді як позивачка у квартирі не проживає, так як тривалий час ( як і сама зазначає у позові) доглядає хворих батьків. В свою чергу позивач не навела жодних обставин за яких обґрунтувала б необхідність надання їй у користування кімнати більшої площі.

Та обставина, що кімната, яка залишається у користуванні позивачки менша належної їй на праві власності площі, на думку колегії не порушує права сторін, так як право спільної часткової власності не припинено.

Враховуючи, що сторони є співвласниками спірної квартири, позивачка є колишньою дружиною відповідача, внаслідок чого з відповідачем виникають напружені стосунки, технічну характеристику квартири, ізольованість кімнат колегія суддів вважає, що встановлення порядку користування квартирою за даних обставин буде доцільним, при цьому кімнату площею 17,2 кв.м з лоджією слід виділити в користування ОСОБА_2, а ОСОБА_4 виділити кімнату площею 11, 8 кв.м.

У судовому засіданні сторони підтвердили, що одноповерховий з мансардою дачний будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці № 386 в кооперативі «Садівник», на території Малиновської сільської ради Літинського району Вінницької області купили для спільного використання їх родини у період зареєстрованого шлюбу. Апелянт стверджує, що придбали дачу за 2 300 доларів США. Позивачка дану суму заперечує, зазначаючи, що платили більшу суму, але яку саме вже не пам»ятає.

Право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо ) виникає згідно з ч.2 ст. 331 ЦК України з моменту завершення будівництва, здачі його в експлуатацію та державної реєстрації права власності. До завершення будівництва (створення майна ) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використанні в процесі цього будівництва( ч.3 ст.331 ЦК України).

На підставі довідки КП ВООБТІ № 365 від 24.10.2014 року та пояснень сторін судом встановлено, що технічна інвентаризація дачного будинку не проводилась, висновок про технічний стан будівлі відсутній, будівельний паспорт, який відповідно до ст.27 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» є підставою для забудови присадибних, дачних і садових земельних ділянок сторонами не виготовлявся.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи будинком з юридичної точки зору, обєкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обовязки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року №6-388цс15, від 27 травня 2015 року №6-159цс15.

Прийшовши вірного висновку, що оскільки право власності на дачний будинок не набуте через відсутність його державної реєстрації, то обєктом спільної власності подружжя є будівельні матеріали, обладнання, вироби та конструкції, які були використані в процесі будівництва будинку, суд першої інстанції помилково стягнув на користь позивачки вартість не лише будівельних матеріалів( як те визначено нормами ст. 331 ЦК України), але й вартість робіт по будівництву даного обєкта, тим самим по суті стягнув на користь позивачки грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на даний дачний будинок, що у відповідності до змісту ч.5 ст. 71 СК України можливо лише за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, чого відповідачем зроблено не було. ( п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11).

Як вбачається з висновку № 330 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 14.03.2017 року вартість будівельних матеріалів, які було використано в процесі будівництва дачного будинку № 386 в кооперативі «Садовод» с. Малинівка становить 135 091 грн. 57 коп., перелік використаних будівельних матеріалів, виробів і конструкцій наведений у локальному кошторисі Додаток 5 до даного висновку. /а.с. 113 -118/.

Таким чином, на користь позивачки підлягає стягненню сума в розмірі 67 545,78 коп. в рахунок відшкодування вартості ? частини будівельних матеріалів, які використані в процесі будівництва дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці № 386 в кооперативі «Садівник», на території Малиновської сільської ради Літинського району Вінницької області.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що земельна ділянка площею 0, 0414 га розташована сад.діл.386 ОГ «Садівник», Малиновська сільська рада не є предметом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою власністю відповідача, тому що набута останнім в порядку реалізації його права на приватизацію землі, і на її придбання не витрачалися спільні кошти подружжя.

Вимоги ОСОБА_4 про стягнення вартості ? частини будівельних матеріалів та робіт, які були використані в процесі будівництва гаража № 303 ТВГ №9, розташованого по вул. Інтернаціональній,1 г с. Зарванці Вінницького районну Вінницької області на думку колегії задоволенню не підлягають, оскільки як встановлено судом першої інстанції та підтверджено довідками ТВГ № 9 даний гараж було відчужено у період шлюбу.

Та обставина, що гараж № 303 перебуває у користуванні ОСОБА_5, який за час користування гаражем здійснював у ньому ремонтно-будівельні роботи знайшла своє відображення і у висновку судової експертизи № 330 від 14.03.2017р.

Згідно з п. п.22,23,24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У судовому засіданні апелянт стверджував, що кошти отримані за продаж спірного гаража були витрачені з відома дружини в інтересах сім»ї, а саме на сплату комунальних послуг по квартирі, повернення боргу за придбання дачі, на сімейні потреби. Позивач даних тверджень не спростовувала.

Таким чином, колегія суддів приходить висновку, що спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4, що підлягає поділу слід визнати квартиру АДРЕСА_5 та будівельні матеріали, обладнання, вироби та конструкції, які були використані в процесі будівництва одноповерхового з мансардою дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці № 386 в кооперативі « Садівник» , на території Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області.

Зважаючи на встановлені факти, колегія суддів приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Оскільки вимоги позивача задоволено частково то відповідно до ст.88 ЦПК України суму стягнення з відповідача на корись позивача судових витрат понесених ним при зверненні до суду, слід зменшити пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_4 суд задовольнив частково, що у відсотковому розмірі становить 53 % від суми заявлених вимог( від заявленої загальної суми позову 126 708, 25 грн суд задовольнив вимоги на суму 67545,78 грн).

Згідно ст. 79 ЦПК України до судових витрат, крім інших, відносяться судовий збір, витрати на правову допомогу, витрати, повязані з проведенням судових експертиз.

Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу на суму 2650 грн./а.с.227/, витрат понесених при сплаті судового збору на суму 121,80 грн. / а.с.1/, на суму 243,60 грн. / а.с. 2/, на суму 3410, 40 грн./а.с.36/ всього на суму 3 775 грн.80к., а також витрат повязаних з проведенням судової експертизи на суму 7 000 грн. /а.с211,212/.

Пропорційно до розміру задоволених вимог на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати понесені при сплаті судового збору на суму 2001,17 грн. ( 53% від 3775, 80 грн.).

Витрати понесені позивачем за проведення експертизи підлягають відшкодуванню у розмірі 3 710 грн. ( 53 % від 7000 грн.)

Сума гонорару за надану адвокатом ОСОБА_6 правової допомоги позивачці, обґрунтована у розрахунку не перевищує граничного розміру, визначеного нормами Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року. / а.с. 228/

Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню сума понесених нею витрат на правову допомогу в розмірі 1404,50 грн. ( 53 % від 2650 грн.)

Відповідачем понесені та документально підтверджені судові витрати понесені при сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на суму 1929, 71 грн та витрати пов»язані з проведенням судової експертизи на суму 4300 грн. / т.2 а.с.1/

Пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати понесені при сплаті судового збору в сумі 906,96 грн ( 47 % від 1929,71 грн)

Витрати понесені відповідачем за проведення повторної експертизи підлягають відшкодуванню в розмірі 2021 грн.( 47 % від 4300 грн)

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313-315, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2015 року .

Постановити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Здійснити поділ спільного майна подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 наступним чином:

Визнати за ОСОБА_4 право часткової власності на ? частку квартири АДРЕСА_4.

Встановити порядок користування квартирою № 31 у будинку № 37 по вул. Космонавтів у м. Вінниці, виділивши у користування ОСОБА_4 кімнату площею 11, 8 кв.м., позначену на плані технічного паспорта від 30.08.2005 року під № 7.

У користуванні ОСОБА_2 залишити кімнату площею 17, 2 кв.м., лоджію позначену на плані технічного паспорта під № 8.

У спільному користуванні співвласників квартири залишити два коридори площами 4, 8 та 3, 5 кв.м, ванну кімнату площею 2, 5 кв.м, туалет 1, 1 кв.м., кухню 8, 4 кв.м , кладову 0, 4 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування вартості ? частини будівельних матеріалів, обладнання, які були використані в процесі будівництва одноповерхового з мансардою дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці № 386 в кооперативі «Садівник», на території Малиновської сільської ради Літинського району Вінницької області кошти в сумі 67 545 грн 78 коп, найменування і вартість яких зазначені у додатку 5 до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи№ 330 від 14.03.2017.

Припинити право спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на зазначене майно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені нею та документально підтверджені судові витрати в розмірі 7 115, 67 грн. з яких: 2001,17 грн. судовий збір; 3710 грн.- за проведення експертизи; 1404,50 грн. за надання правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати при сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 906,96 грн. та 2021 грн за експертизу.

Позов в іншій його частині - залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л.О. Голота

Судді М.В. Матківська

ОСОБА_7

/підписи/

Згідно з оригіналом: