Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/8967/14-ц Головуючий у 1-й інст. Колупаєв В. В.
Категорія 47 Доповідач Широкова Л. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.,

суддів Борисюка Р.М., Галацевич О.М.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення матеріальної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_4 є власником квартири № 1 та земельної ділянки по провулку Левківському, 5 у м. Житомирі. У 2012 році ОСОБА_2, яка є власником квартири № 2 за вказаною адресою самовільно перенесла свій паркан на земельну ділянку ОСОБА_4 та зайняла 0,000677 га її загальної площі.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2015 року позов задоволено. Зобовязано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні земельною ділянкою по пров. Левківському, 5 у м. Житомирі, шляхом знесення самовільно збудованого паркану відповідно до меж земельних ділянок згідно державних актів на право власності. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове про відмову у задоволенні позову за безпідставністю та стягнути на її користь понесені судові витрати.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права, прийняте із неповним зясуванням всіх фактичних обставин, що мають значення для справи, із недоведеністю обставин, які суд вважав встановленими.

Вказує, що нею не було отримано копії рішення суду та судових повісток щодо розгляду справи у суді першої інстанції, чим порушено вимоги ст. 74 ЦПК України. Оскаржуване судове рішення не відповідає заочному типу рішень та прийнято у загальному порядку, хоча і за відсутності відповідача. Спірний паркан був збудований не нею, а попереднім власником квартири № 1, яка зараз належить позивачці.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 самовільно зайняла земельну ділянку позивача площею 0,000677 га на якій самовільно побудувала паркан, чим порушила право позивача на користування землею, яке підлягає захисту відповідно до положень ст. ст. 152,158 ЗК України, ст. 1166 ЦК України шляхом покладення на відповідача зобовязання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою і стягнення з відповідача на користь позивача завданої майнової шкоди, повязаної із знесенням паркану в сумі 54,69 грн.

Проте, з таким висновком суду не погоджується колегія суддів з огляду на таке.

У відповідності з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст.15 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Згідно із ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно п.«г» ч.1 ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на землю здійснюється шляхом звернення до суду.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є співвласниками будинку № 5 по провулку Левківському у м. Житомирі та проживають у квартирах № 1 та № 2 відповідно.

Згідно з державним актом на право власності на землю серії ЯМ №217702, виданим Головою Житомирської міської ради 05.12.2012 ОСОБА_4 належить 0,0232 га земельної ділянки, яка знаходиться за вищевказаною адресою (а. с. 6).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив лише із висновків викладених в акті обстеження земельної ділянки Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області № 264/22 від 09.07.2014 (а.с.9).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 01.03.2017 № 435/0302017 частина спірної огорожі між ділянками сторін розташована в межах ділянки площею 0,0232га, що перебуває у власності ОСОБА_4, а інша частина огорожі розташована на земельній ділянці відомості про правовий статус судом не встановлений (а. с. 95-107).

В апеляційному суді представники ОСОБА_2 не спростовували і не заперечували, що дійсно на земельній ділянці відповідача знаходиться частина паркану. Проте, вказаний паркан був зведений до набуття відповідачем права власності на свою земельну ділянку, ніяких перешкод у його знесенні вона позивачу не чинить.

Зазначені обставини в апеляційному суді ніхто не спростовував і не заперечував.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення паркану, ОСОБА_4 не надала належних та допустимих доказів порушення її прав відповідачкою.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь ОСОБА_2Т понесені нею судові витрати у сумі 5231,20 грн. (607,00 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги+ 4624,20 грн. витрат, повязаних із проведенням експертизи).

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313,314,316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення матеріальної шкоди відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 5231,20 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: