Провадження № 2/520/1716/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Луняченка В.О. ,

при секретарі Нефедової Г.В., Месропянцевої О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Кей-Колект», третя особа ОСОБА_3 про визнання строку виконання зобовязання таким, що змінений та визнання зобовязань за кредитним договором такими, що припинені ,-

ВСТАНОВИВ:

08.11.16 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання строку виконання зобовязання таким, що змінений та визнання зобовязань за кредитним договором такими, що припинені, в якому просить визнати строк виконання основного зобовязання за кредитним договором №0, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник ТОВ «Кей Колект») та ОСОБА_2 21.09.2006 року, який первинно встановлений 21.09.2011 року, таким, що змінений і настав 26.09.2010 року; визнати зобовязання за кредитним договором №0, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 21.09.16 року, такими, що припинені, мотивуючи позовні вимоги тим, що 21.09.16 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 80013 швейцарських франків, зі сплатою 8,49% річних, зі строком користування до 21.09.11 року. В забезпечення виконання зобовязань з повернення кредитних коштів за вказаним кредитним договором, 21.09.2006 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно умов якого останній зобовязався солідарно та в повному обсязі відповідати за виконання умов кредитного договору позичальником. Відповідно до вимоги банку від 04.08.2010 року за №138/30-81/2563 банк вимагав від ОСОБА_2 дострокового погашення кредитної заборгованості, у звязку з отримання вказаної вимоги позивач вважає, що термін виконання зобовязання за кредитним договором змінився з 21.09.11 року на 04.08.2010 рік., та у звязку з тим, що позов банку до ОСОБА_2. ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості ухвалою Київського районного суду м.Одеси залишений без розгляду 01.10.2012 року, позивач вважає, що зобовязання за кредитним договором є припиненими, у звязку з чим позивач просить визнати строк виконання основного зобовязання за кредитним договором №0, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник ТОВ «Кей Колект») та ОСОБА_2 21.09.2006 року, який первинно встановлений 21.09.2011 року, таким, що змінений і настав 26.09.2010 року; визнати зобовязання за кредитним договором №0, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 21.09.16 року, такими, що припинені.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, ОСОБА_1, діючий на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_4, діючий на підставі довіреності, позовні вимоги не визнав, вважає позов таким, що не ґрунтується на законі, підтримуючи надані суду заперечення проти позову, просив у позові відмовити, оскільки направлена ПАТ «УкрСиббанк» вимога від 04.08..2010 року, яка залишилась проігнорована позичальником, не свідчить про припинення договірних правовідносин і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши сторін, проаналізувавши надані сторонами заяви та подані докази, вважає що позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Так в судовому засіданні встановлено, що 21.09.16 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 80013 швейцарських франків, зі сплатою 8,49% річних, зі строком користування до 21.09.11 року. В забезпечення виконання зобовязань з повернення кредитних коштів за вказаним кредитним договором, 21.09.2006 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно умов якого останній зобовязався солідарно та в повному обсязі відповідати за виконання умов кредитного договору позичальником.

Також судом встановлено, що між банком та ОСОБА_2 24.02.2009 року буда укладена Додаткова угода №2 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 21.09.2006 року щодо зміни умов кредитного договору про реструктуризації про схеми погашення кредиту.

У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором №0 від 21.09.2006 року банком ОСОБА_2 04.08.2010 року було направлено листа вимогу №138/30-81/2563, в якій останню повідомлено про існування заборгованості перед банком, та повідомлено, що у випадку невиконання даної вимоги протягом встановленого строку, банком будуть вжиті заходи до примусового стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки- квартиру №108 у будинку №82 по вул.. ак. Корольова у м.Одесі, відповідно до Договору іпотеки від 21.09.2006 року, який було укладено між сторонами в якості забезпечення виконання умов договору про надання споживчого кредиту №0 від 21.09.2006 року. Вказана вимога залишилась проігнорована ОСОБА_2. З причини несплати та невиконання взятих на себе ОСОБА_2 зобовязань з повернення кредитних коштів, банк звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, який ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 01.10.12 року залишений без розгляду.

Правовідносини, яки виникли між сторонами стосовно, врегульовані нормами Цивільного Кодексу України, та відносяться до договірних відносин і зобовязального права.

Так, відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір, в силу вимог ч.1 ст. 629 ЦК України, є обовязковим для виконання сторонами.

Частини перша статті 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина перша статті 509 ЦК України встановлює, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, відповідно до вимог ч.1 ст. 525 ЦК України, не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що передбачено ч.1 ст. 530 ЦК України.

Згідно з положенням ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами ( з простроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно ч.1-2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником; порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч.1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктом 4.9 Кредитного договору сторони визначили, що в разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобовязань за цим договором, Кредитор має право вимагати дострокового погашення Кредиту Позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за Кредитом (в тому числі прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до цього договору.

Позичальник зобовязаний виконати вимогу кредитора про дострокове погашення кредитних зобовязань за цим договором протягом не більше ніж 30 календарних днів з моменту її предявлення. У разі невиконання Позичальником цієї вимоги Кредитор має право звернути стягнення за будь-яким з договорів забезпечення (або предявити вимогу Поручителю) або вжити інші заходи для стягнення заборгованості Позичальника за Кредитним договором, які не суперечать чинному законодавству України (п. 4.5, 4.9 Кредитного договору). Вказана умова договору відповідає та повністю кореспондується зі ст. 1050 ЦК України.

Згідно умов кредитного договору банк має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених договором.

Таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 31 календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від кредитора з вимогою дострокового погашення.

25.08.2010 року ОСОБА_2 отримано письмову вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором та наданий строк для добровільного виконання своїх зобов'язань по достроковому погашенню кредиту протягом не більш ніж 31 календарних днів з дати цієї вимоги.

Суд критично оцінює посилання позивача на ту обставину, що банк змінив термін виконання зобовязання, враховуючи, що згідно укладеного між сторонами договору вимога про дострокове погашення кредиту є лише правом банку, що виникло у нього внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору.

Наведене також підтверджується висновками, викладеними в узагальненні Верховного Суду України «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин» від 07 жовтня 2010 року, згідно із якими дострокове присудження до виконання основного зобовязання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішенням суду і не виключає стягнення процентів, пені та збитків, а також інших штрафних санкцій, передбачених угодою, до дня фактичного задоволення (повного розрахунку).

Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у звязку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. У подальшому при невиконанні рішення суду у кредитора виникає право стягувати суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК, оскільки зобовязальні правовідносини не припинилися. У ст. 599 ЦК зазначено, що зобовязання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (а не в силу ухвалення рішення суду).

Таким чином, у суду відсутні підстави для визнання припиненими правовідносини між сторонами шляхом визнання строку виконання зобовязання за кредитним договором №0 від 21.09.2006 року таким, що змінений і настав 26.09.2010 року та визнання зобовязань за кредитним договором такими, що припинені.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи, що позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається в якості обґрунтування своїх позовних вимог, суд вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, яка не підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.3, 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Кей-Колект», третя особа ОСОБА_3 про визнання строку виконання зобовязання за кредитним договором №0 від 21.09.2006 року таким, що змінений і настав 26.09.2010 року та визнання зобовязань за кредитним договором такими, що припинені.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луняченко В. О.