МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/1029/17
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

06 грудня 2017 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю секретаря судового засідання Шуріної Н.О., розглянувши в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,-

встановив:

У червні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області, про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач ОСОБА_1посилається на те, що 26 липня 2013 року померла її мати ОСОБА_3, після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1. Позивач ОСОБА_1 вказувала на те, що зазначена квартира належала її померлій матері ОСОБА_3на підставі договору купівлі продажу квартири від 16 лютого 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за номером 269. Також у позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що її матір ОСОБА_3, за життя, не зареєструвала своє право власності на вказану вище квартиру у Миколаївському бюро технічної інвентаризації, яке на той час проводило державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Після звернення позивача ОСОБА_1 до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області з питанням оформлення свого спадкового права, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3, про що 26 липня 2017 року винесено постанову № 838/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Оскільки у позивача відсутня можливість вирішення спору у позасудовому порядку, він просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, після смертіматері ОСОБА_3.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, при цьому 06.12.2017 подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила розглядати справу за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Миколаївського району Миколаївської областіу судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.

Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у судове засідання не з'явився, при цьому 25.10.2017 року подав на адресу заяву, в якій просив розглядати справу без його участі і ухвалити рішення на розсуд суду.

Водночас представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області подав на адресу суду письмові пояснення, в яких посилався на те, що станом на день звернення позивачем ОСОБА_1 до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області з питанням оформлення свого спадкового права після смерті матері ОСОБА_3, державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки видача свідоцтв про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Реєстрація речового права на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 не була проведена відповідно до законодавства України. Також не було проведено і державної реєстрації речового права на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на вказане нерухоме майно в період з 01 січня 2013 року по 13 липня 2017 року.

Відповідно до положень ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке:

Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 (а. с. 10).

26 липня 2013 року ОСОБА_3 померла у віці 58 років у с. Дубові Махаринці, Козятинського району Вінницької області (а. с. 11).

За життя ОСОБА_3 купила квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується копією Договору купівлі продажу квартири серії ВВА № 712159 від 16 лютого 2004 року. Вказаний Довір посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 269 (а. с. 12 - 13).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1.

З копії спадкової справи № 174/2013, заведеної 26 грудня 2013 року Четвертою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області вбачається, що усю спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла її дочка - ОСОБА_1, шляхом подання заяви від 23 грудня 2013 року про прийняття спадщини до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області.

Крім цього, з копії заяв, які містяться у спадковій справі № 174/2013, заведеної 26 грудня 2013 року Четвертою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області вбачається, що крім позивача ОСОБА_1, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3, є її син ОСОБА_5 і чоловік ОСОБА_6, які, в свою чергу, відмовилися від прийняття спадщини після померлої матері та дружини ОСОБА_3 на користь сестри та дочки ОСОБА_1.

При цьому, 26 липня 2016 року державний нотаріус Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_7 винесла постанову про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 26 липня 2013 року ОСОБА_3 на нерухоме майно, у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії ( а. с. 18).

Разом з тим, незважаючи на відмову нотаріального органу у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України позивач успадкувала усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті останнього. До таких успадкованих позивачем прав відноситься і право на вищезазначену квартиру, яке фактично було набуто спадкодавцем ОСОБА_3 на законних підставах та у незаборонений спосіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У пунктах 3.1, 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30 травня 2008 року також роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, належним способом захисту прав спадкоємця у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємця до суду з вимогами про визнання права власності, в порядку спадкування.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, п. 1) ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому воно підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права на квартиру в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно, не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212, 213, 215, 224 - 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

ОСОБА_8 Вікторівни до ОСОБА_2 сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на квартиру№ 15 у будинку № 2 по вулиці Зеленій в селищі Надбузьке, Миколаївського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 26 липня 2013 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги Апеляційному суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання цього рішення до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви відповідачем про перегляд заочного рішення, або позивачем апеляційної скарги.

Суддя Н.О. Шаронова

06.12.2017