Справа № 500/3535/17
Провадження № 2/500/2476/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Адамова А.С.,

при секретарі Івановій Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_1 в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

27.06.2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить суд визнати за нею як за спадкоємницею першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 01.11.2016 року, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул.Стефаника Василя, № 21.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Стефаника Василя, №21, будувався на підставі рішення міськвиконкому ОСОБА_1 міської ради депутатів трудящихся та договору забудови, укладеного між її батьком ОСОБА_6 та ОСОБА_1 міськкомунгоспом №5-276 від 09.06.1965р. 11.12.1969р. помер її батько ОСОБА_6. Будівництво будинку продовжувала її мати ОСОБА_5. Рішенням міськвиконкому ОСОБА_1 міської ради депутатів трудящих ся №68 від 06.02.1970р. було її матері ОСОБА_5 надано дозвіл капітального ремонту будинку з добудовою та збільшенням житлової площі. 01.11.2016р. померла її мати ОСОБА_5. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Стефаника Василя, № 21. Позивач прийняв спадщину після матері шляхом спільного проживання. Інші спадкоємці першої черги за законом, сини спадкодавця ОСОБА_3, ОСОБА_4, спадщину не прийняли та в установлений законом строк відмовилися від прийняття спадщини. На момент смерті спадкодавця будинок був побудований та готовий до здачі на 100 %, проте здати в експлуатацію та зареєструвати право власності на побудований будинок мати не встигла. Нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з житлового будинку, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Стефаника Василя, № 21, у звязку з тим, право власності за спадкодавцем не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Позивач та його представник в судове засідання 19.12.2017р. не зявилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідачі, сповіщені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, надали до суду письмові заяви про визнання позову та розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що на підставі договору забудови від 09.06.1965р., посвідченого нотаріально, ОСОБА_6 надана у безстрокове користування земельна ділянка під будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Петровського, №21.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №457448 від 20.05.2016 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту ОСОБА_1 міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_6 помер 11.12.2069 року.

Згідно витягу із рішення Виконкому ОСОБА_1 міськради депутатів трудящихся №68 від 06.02.1970р. надано дозвіл на переоформлення договору на індивідуальне будівництво у звязку зі смертю ОСОБА_6 на його дружину ОСОБА_7.

Згідно витягу із рішення Виконкому ОСОБА_1 міськради депутатів трудящихся №121, п-3 від 19.03.1987р. ОСОБА_7 надано дозвіл на проведення капітального ремонту будинку з добудовою та збільшенням жилої площі.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виданого 17.05.2017р. по вул. Стефаника Василя, №21 в м. Ізмаїлі є житловий будинок, який побудований у період часу 1972-1991р.р.

Згідно розпорядження ОСОБА_1 міського голови «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області» вулицю Петровського перейменовано у вулицю ОСОБА_8.

Згідно листа КП «Ізмаїльське МБТІ» за №1277 від 25.09.2017р. згідно матеріалів інвентаризаційної справи власниками житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Стефаника Василя, №21, є ОСОБА_9 (рос. мовою) на підставі договору забудови від 19.05.1970р. Обєкти самочинного будівництва відсутні, будинок є завершений будівництвом та здачі в експлуатацію не підлягає.

Згідно листа КП «Ізмаїльське МБТІ» за №1748 від 15.12.2017р. відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» на обєкт нерухомості по вул.. Стефаника Василя, 21 в м. Ізмаїлі Одеської області: житловий будинок літ. «А» побудований у 1972р., тамбур літ. «А1» - у 1987р., веранда літ. «А2» - у 1978р., навіс літ. «А3» - у 1987р.; сарай літ. «Б» - у 1990р., сарай літ. «В» - у 1991р., гараж літ. «Д» - у 1991р. Враховуючи, що вказані будівлі побудовані до 05.08.1992р., то вони не підлягають до здачі в експлуатацію. Відповідно до Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна (із змінами та доповненнями) тільки з 08.10.2012р. не належить до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.09.1992р. Остання технічна інвентаризація провадилась станом на 17.05.2017р., що стало підставою для зняття штампів про самочинне будівництво.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД №467494 від 02.11.2016 року, виданого ОСОБА_1 міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_7 померла 01.11.2016 року.

Після смерті ОСОБА_7, згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Стефаника Василя, № 21.

За життя спадкодавець ОСОБА_7 склала заповіт від 17.05.1982р., яким житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Петровського, № 21, заповіла у рівних частках ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Позивач, як спадкоємець за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, що підтверджено свідоцтвом про її народження серії І-УР №479486 від 12.03.1960р., свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД №252831 від 08.12.1979р., з якого вбачається про зміну її прізвища з «Петренко» на «Сентябову», спадщину після матері ОСОБА_10 прийняла, оскільки проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується будинковою книгою, копія якої наявна у матеріалах справи.

Інші спадкоємці за законом першої черги ОСОБА_3, ОСОБА_4 в установлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріуса з заявами про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується копіями відповідних заяв наявних у матеріалах справи.

Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_7 відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає.

Інших спадкоємців немає.

На звернення позивача до приватного нотаріуса ОСОБА_1 міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_11 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, письмовою відповіддю нотаріуса за №239/02-14 від 21.06.2017р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по вул. Стефаника Василя, №21 в м. Ізмаїлі, у звязку з тим, що станом на 31.12.2012р. право власності за договором про надання у безстрокове користування земельною ділянкою під будівництво індивідуального житлового будинку, посвідченого ОСОБА_1 нотаріальною конторою 19.05.1970р. за №1-2366, забудовником в якому є ОСОБА_7, згідно з довідкою №865, виданою КП «Ізмаїльське МБТІ» 23.05.2017р., не зареєстроване.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, згідно листа КП «Ізмаїльське МБТІ» за №1748 від 15.12.2017р. відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» на обєкт нерухомості по вул.. Стефаника Василя, 21 в м. Ізмаїлі Одеської області: житловий будинок літ. «А» побудований у 1972р., тамбур літ. «А1» - у 1987р., веранда літ. «А2» - у 1978р., навіс літ. «А3» - у 1987р.; сарай літ. «Б» - у 1990р., сарай літ. «В» - у 1991р., гараж літ. «Д» - у 1991р. Враховуючи, що вказані будівлі побудовані до 05.08.1992р., то вони не підлягають до здачі в експлуатацію. Відповідно до Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна (із змінами та доповненнями) тільки з 08.10.2012р. не належить до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.09.1992р. Будинок є завершений будівництвом.

Враховуючи викладене, на думку суду правомірними є вимоги позивача щодо спадкування за законом після ОСОБА_7, померлої 01.11.2016р., право власності на житловий будинок по вул. Стефаника Василя, №21 в м. Ізмаїлі.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КК640586, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 05.02.2008 року, ідентифікаційний код НОМЕР_1, адрес проживання: 68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул.. Стефаника Василя, № 21) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КЕ 331798, виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 03.10.1996 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії КЕ 832178, виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 16.10.1997 року, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КК640586, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 05.02.2008 року, ідентифікаційний код НОМЕР_1, адрес проживання: 68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул.. Стефаника Василя, № 21) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 01.11.2016 року, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Стефаника Василя, № 21.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення..

Повний текст рішення складено та підписано 21.12.2017р.

Суддя: ОСОБА_12