Провадження №22-ц/784/2604/17
Провадження № 22-ц/784/2604/17 Суддя-доповідач Апеляційного суду: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участю: позивачки ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа Товарна Біржа «Нерухомість-Південь», про визнання договору дійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним.

Позивачки вказувала, що 25 жовтня 2001 року між нею та ОСОБА_4, ОСОБА_3 було укладено на Товарній Біржі «Нерухомість-Південь» договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Вказувала, що всі істотні умови договору були виконані нею та відповідачами у повному обсязі.

Зазначала, що в подальшому вона неодноразово намагалася знайти відповідачів для здійснення нотаріального посвідчення договору, однак їх місцезнаходження встановити не вдалося

Посилаючись на те, що відсутність нотаріального посвідчення даної угоди, перешкоджає у розпорядженні квартирою, просила визнати договір купівлі-продажу № 5228, укладений сторонами 25 жовтня 2001 р. на Товарній Біржі «Нерухомість-Південь», дійсним.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове - по суті її позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сторони ніяких дій щодо його посвідчення не вчиняли, доказів ухилення відповідача від нотаріального посвідчення не надано.

Проте, колегія не може погодитись з таким висновком суду.

Так, зі змісту спірного договору купівлі-продажу вбачається, що 25 жовтня 2001 року між ОСОБА_4, ОСОБА_3, які на підставі Свідоцтва про право на житло, виданого ТОВ «Житло» 15.10.2001р. за реєстр. № 1085/ж і зареєстрованого у ММБТІ 22.10.2001р. за реєстр. № 19426, були власниками квартири № 20 по пр. Центральний (колишня назва пр.Леніна), у будинку 124-А в м. Миколаєві, що складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м., та ОСОБА_2, укладено договір купівлі-продажу даної квартири. Вказаний договір в цей же день був зареєстрований на Товарній Біржі «Нерухомість-Південь» за номером 5228, а 09 грудня 2001 року - зареєстрований комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 19426 у реєстровій книзі № 115.

Викладені обставини підтверджуються дослідженим судом апеляційної інстанції оригіналом даного договору. Сторони у суді апеляційної інстанції також пояснили, що усі умови договору були ними виконані належним чином, претензій один до одного вони не мають.

З копії паспорту позивачки вбачається, що вона з 13 листопада 2001 року зареєстрована за адресою придбаної квартири.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості про право власності або інші речові права щодо квартири № 20 по пр. Центральний (колишня назва Леніна), у будинку 124-А в м. Миколаєві відсутні.

Відповідно до положень частини 2 статті 47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення угоди, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому випадку наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається.

Враховуючи, що сторони узгодили усі істотні умови договору та виконали його, зокрема, обумовлена сторонами вартість відчужуваної квартири була сплачена позивачкою відповідачам у повному обсязі, ОСОБА_2 вселилась у придбану квартиру, де є зареєстрованою до теперішнього часу, неможливість нотаріального посвідчення цього договору купівлі-продажу в звязку із його реєстрацією 09 грудня 2001 року у ММБТІ, колегія суддів вважає, що відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР існують підстави для задоволення позовних вимог про визнання спірного договору купівлі-продажу дійсним.

За такого не можна вважати правильним висновок суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, а тому відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України це є підставою для скасування рішення з ухваленням нового рішення - про задоволення позовних вимог щодо визнання дійсним укладеного сторонами 25 жовтня 2001 року договору купівлі-продажу квартири.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Визнати дійсним укладений 25 жовтня 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, який було зареєстровано на Товарній Біржі «Нерухомість-Південь» за № 5228, та 09 грудня 2001 року зареєстровано в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 19426 у реєстровій книзі № 115.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: О.О. Данилова

ОСОБА_5