Справа № 404/7617/16-ц
Номер провадження 2/404/983/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді: Бершадської О.В.

за участі секретаря: Муравйової С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Акцент Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство Акцент Банк звернулося в суд з позовом, яким просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту №б/н від 19.10.2011 року в розмірі- 16 091,95 грн. , з них : заборгованість за кредитом- 225,46 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом- 11 424,02 грн., заборгованість за пенею та комісією- 3 200,00 грн., штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафи 500 грн. - (фіксована частина), 742,47 грн.- (процентна складова), та понесені судові витрати.

В судове засідання позивач, його представник не зявився, повідомлявся, надав до матеріалів позовної заяви клопотання про розгляд справи у відсутності представника банку ( а.с. 19). Крім того, на заперечення відповідача стороною позивача надано додаткові письмові пояснення, згідно яких просили позовні вимоги задовольнити повністю (а.с. 94-151).

Відповідач, його представник позовні вимоги не визнала, подала заяву про розгляд справи у її відсутності . Вказала, що факт надання грошових коштів, може бути підтверджений відповідним платіжним документом, який є єдиним можливим та належним доказом здійснення платежу, проте позивач не надав жодного доказу здійснення платежу, а тому вимоги необґрунтовані належними та допустимими доказами. Залежно від виду операції первинні документи банку поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій. До первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково-касового обслуговування, належать меморіальні ордери, платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, платіжні вимоги, розрахункові чеки та інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами НБУ. Розрахунок заборгованості не є документом, що підтверджує факт видачі кредитних коштів, а наданий у матеріали справи розрахунок навіть не містить даних щодо дати та суми надання кредитних коштів. Оскільки , доказів надання кредиту позивачем не надано, розрахунок боргу, також є необґрунтованим, зокрема є незрозумілим наступне: по-перше, про залишок заборгованості в розмірі 225,46 гривень, відповідач дізнався лише, коли отримав позовну заяву. До цього часу, згідно виписки з карткового рахунку, станом на листопад 2013 року, заборгованість взагалі була відсутня (чек додається). Зазначене доводить, що походження заборгованості в розмірі 225,46 гривень взагалі є незрозумілим, а нараховані на зазначену суму заборгованості відсотки надуманими. По-друге, необґрунтованим є розрахунок заборгованості по процентам, які обраховуються від суми основного боргу. Так, нарахована сума відсотків в розмірі 11 649,48 гривень є безпідставною та значно перебільшеною в порівнянні із сумою заборгованості, визначеною позивачем в розмірі 225,46 гривень. По-третє, анкета-заява та ОСОБА_2 не містять угоду про сплату комісії, а тому правова підстава для її нарахування відсутня, відповідні докази вчинення даного правочину між сторонами не надано. Таким чином, наданий позивачем розрахунок заборгованості необґрунтований жодними належними та допустимими доказами, містить намагання стягнути з відповідача безпідставні борги.

Крім того, відповідач не погоджується із сумою заборгованості за кредитним договором б/н від 19.10.2011 року через пропуск позивачем строку позовної давності. Пунктом 8.6. Умов та правил надання банківських послуг (в редакції, наданій позивачем) встановлено відповідальність боржника у вигляді штрафу за порушення строків повернення платежів більше, ніж на 120 днів. В такому випадку, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф в розмірі 500 гривень +5% від суми позову. Також, Тарифами ОСОБА_2 передбачена пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків в розмірі 1% від загальної суми заборгованості, але не менше 30 гривень за кожен випадок прострочення платежу. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача станом на 14.11.2016 року складає заборгованість за кредитом в розмірі 225,46 гривень, заборгованість за процентами в розмірі 11 424, 02 гривень, комісія в сумі 3 200 гривень, заборгованість по штрафам - 500,00 гривень (фіксована частина) та заборгованість по штрафам - 742,47 гривень (процентна складова). В прохальній частині позовної заяви та у розрахунку платежі, визначені як комісія, фактично згідно ОСОБА_2 та Умов та правил надання банківських послуг є пенею. До того ж, розмір пені за розрахунком складає не 30 гривень за кожен випадок прострочення платежу, як зазначено у ОСОБА_2(в редакції, наданій позивачем), а 100 гривень кожного місяця, починаючи з 1 березня 2014 року. Крім того, кінцевим строком повернення кредиту визначено 30 вересня 2009 року (строк дії Кредитної картки «Універсальна») та з'ясувавши факт неповернення кредиту до цієї дати, унаслідок чого після збігу 120 днів (тобто після 1 січня 2014 року) банк отримав право на стягнення штрафу. Перевипуск нової картки не здійснювався. Тобто, позивач, пред'явивши позовну заяву 21 листопада 2016 року, пропустив строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), який в свою чергу збіг у січні 2015 року. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 року у справі № 6-154цс1. Просила застосувати позовну давність до позовних вимог про стягнення штрафу (фіксованої частини) в сумі 500,00 гривень, штрафу (процентної складової) в сумі 742,47 гривень, пені (комісії) в сумі 3 200,00 гривень і відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, у зв'язку зі спливом позовної давності за даними вимогами. Зазначають, що Кредитний договір, укладений 19.10.2011 року між ПАТ А- Банк та ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, в якій зазначено, що вона разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами А-Банку становить Договір про надання банківських послуг. Натомість , зазначені Умови не містять підпису відповідача та доказів, які підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами Кредитні договору , і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Це повністю узгоджується з правовою позицією викладеною у Постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі № 6-2320цс16 ( а.с. 48- 64 ).

З врахуванням поданих сторонами клопотань про розгляд справи у їх відсутності, суд на місці ухвалив: проводити розгляд справи на підставі наявних у ній письмових доказів, за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, із наступних підстав:

Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Пунктом 4.4. Положення «Про організацію операційної діяльності в банках України» передбачено, що залежно від виду операції та типу контрагентів первинні документи банку (паперові та електронні) класифікують за такими ознаками: а) за місцем складання: зовнішні (одержані від клієнтів, державних виконавців та інших банків); внутрішні (оформлені в банку); б) за змістом: касові; меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій).

Відповідно до п. 4.6. Положення, меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку. До меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи:меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку). Згідно з ст. ст. 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

З матеріалів справи зясовано, що 19.10.2011 року між ПАТ «Акцентбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір за яким останній отримав кредит у розмірі 1 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Зазначене підтверджується анкетою- заявою ОСОБА_1 від 19.10.2011 року підписаною ним та розрахунком (а.с.4-6, 7).

Факт отримання платіжної картки ОСОБА_1 30.01.2012 року підтверджується знімком екрана програмного забезпечення ОСОБА_2, де міститься фотозображення ОСОБА_1 з отриманою ним платіжною карткою, що надано представником позивача в судове засідання на заперечення відповідача.

В зазначеній анкеті заяві умови кредитування, окрім бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка «Універсальна» (GOLD у сумі 1000 грн., не заначені, а є лише посилання на Памятку клієнта, Умови та правила надання банківський послуг, ОСОБА_2 банку (а.с.7).

В матеріалах справи є ОСОБА_2 банку (а.с. 8), Умови та правил надання банківських послуг (а.с. 9-11), але вони не підписані відповідачем. Оскільки, відповідач заперечує, що саме ці документи були надані йому для ознайомлення, то ці документи не можуть підтверджувати на яких саме умовах відповідач отримав кредит. В той же час, відповідно до положень ст. 1049 ЦК якщо договором не встановлений строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом 30 днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Отже, позивач має право на повернення відповідачем заборгованості за тілом кредиту у сумі 225,46 грн. і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_2 відповідно до зазначених норм та ст.ст. 526, 1054 ЦК України. Вимог про стягнення на свою користь процентів на рівні облікової ставки Національного ОСОБА_2 України позивач не заявляв, доказів з цього приводу не надавав (ч.1 ст. 1048 ЦК), а тому всі інші вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Щодо пропуску позивачем строку позовної давності, про застосування якого заявляв відповідач, то необхідно зазначити наступне. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу ( ст. 251 ЦК України). За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Аналогічні висновки Верховного Суду України містяться в постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Згідно довідки ПАТ Акцент-Банк відповідачу було видано 19.10.2011 року кредитну картку №802664 з терміном до 08/13 та 12.11.2012 року зазначена картка перевипущена на кредитну картку №117549, термін якої до 09/14 (а.с. 117). Оскільки, позов до суду позивачем було подано в листопаді 2016 року, відтак строк позовної давності не пропущено.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 225,46 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 19,31 грн. (225,46 грн. х 100%: 16 091,95 грн. х 1 378,00 грн.).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 88, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "Акцент Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент. номер- НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Акцент Банк" () заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.10.2011 року в розмірі -225,46 грн. ( заборгованість по тілу кредиту), а також 19,31 грн. - судового збору.

У задоволенні решти вимог- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда