АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 759/6139/17 Головуючий у 1-й інстанції - П'ятничук І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Українського державного проектного лісовпорядного об'єднання (ВО «Укрдержліспроект»), треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_1, Державне агентство лісових ресурсів України, про визнання незаконними та скасування наказів головного інженера ВО «Укрдержліспроект» № 25 від 11.04.2017 «Про виконання обов'язків генерального директора», № 26 від 11.04.2017 «Про вихід з відпустки ОСОБА_1 та звільнення ОСОБА_2», поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 до Українського державного проектного лісовпорядного об'єднання (ВО «Укрдержліспроект»), треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_1, Державне агентство лісових ресурсів України, про визнання незаконними та скасування наказів головного інженера ВО «Укрдержліспроект» № 25 від 11.04.2017 «Про виконання обов'язків генерального директора», № 26 від 11.04.2017 «Про вихід з відпустки ОСОБА_1 та звільнення ОСОБА_2», поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено частково.

Визнано незаконним наказ головного інженера ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» № 25 від 11.04.2017 року «Про виконання обов'язків генерального директора».

Визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов'язки генерального директора № 26 від 14.04.2017 року «Про вихід з відпустки ОСОБА_1 та звільнення ОСОБА_2».

Поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника генерального директора Українського державного проектного лісовпорядного об'єднання.

Стягнуто з Українського державного проектного лісовпорядного об'єднання на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.04.2017 року по 01.11.2017 року в розмірі 53 653 грн. 05 коп.

В частині стягнення середньомісячної заробітної плати в розмірі 8143 грн. 40 коп. рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді заступника генерального директора Українського державного проектного лісовпорядного об'єднання підлягає негайному виконанню.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог - відмовлено.

Стягнуто з Українського державного проектного лісовпорядного об'єднання на користь держави судовий збір в розмірі 1280 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року виправлено описку в рішенні Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року у вказаній справі, вказавши, що ОСОБА_2 підлягає поновленню на посаді першого заступника генерального директора Українського державного проектного лісовпорядного об'єднання.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

Представник третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу.

Позивач, представник відповідача та представник третьої особи Державного агентства лісових ресурсів України заперечили проти апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

21.04.2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просив визнати незаконним та скасувати наказ головного інженера ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» № 25 від 11.04.2017 року «Про виконання обов'язків генерального директора», визнати незаконним та скасувати наказ виконуючого обов'язки генерального директора № 26 від 14.04.2017 року «Про вихід з відпустки ОСОБА_1 та звільнення ОСОБА_2», поновити його на посаді першого заступника генерального директора ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» та стягнути з ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 53 653,05 грн.

Посилається на те, що його звільнено із займаної посади не уповноваженою особою, яка незаконно, в порушення пунктів 7.1., 7.2., 7.5 статуту ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» поклала на себе виконання обов'язків генерального директора і без погодження з органом управління майном звільнила ОСОБА_2 з посади першого заступника генерального директора. Позивач вважає своє звільнення незаконним, а тому просив посилаючись на ст.ст. 232, 233, 235 КЗпП України задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що на підставі наказу генерального директора Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання від 09.12.2016 року № К-169 ОСОБА_2 з 13.12.2016 року призначено на посаду першого заступника генерального директора на час відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_1, першого заступника генерального директора (т. 2, а. с. 57).

Призначення позивача на вказану посаду було погоджено Державним агентством лісових ресурсів України відповідно до листа погодження від 08.12.2016 року № 10-28/6736-16 (т. 2, а. с. 56).

11.04.2017 року головний інженер ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» ОСОБА_3 видав наказ № 25, відповідно до якого він у зв'язку із хворобою генерального директора приступив до тимчасового виконання обов'язків генерального директора ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» до фактичного виходу ОСОБА_4 (т. 2, а. с. 14).

11.04.2017 року ОСОБА_1 подав на ім'я в.о. генерального директора ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» ОСОБА_3 заяву, якою повідомив про вихід з 14.04.2017 року з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (т. 2, а. с. 10).

14.04.2017 року в.о. генерального директора ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» ОСОБА_3 прийняв наказ № 26, яким у зв'язку з виходом з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_1 вважати таким, що приступив до виконання обов'язків першого заступника генерального директора ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» з 14.04.2017 року. Пунктом 2 цього ж наказу ОСОБА_2 звільнено з посади з 14.04.2017 року на підставі п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України - в зв'язку з виходом з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_1 (т. 2, а. с. 11).

ОСОБА_1 ознайомився з даним наказом 14.04.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, вказане звільнення ОСОБА_2 не було погоджене Державним агентством лісових ресурсів України.

З наказом № 26 від 14.04.2017 року ОСОБА_2 18.04.2017 року ознайомила комісія у складі працівників ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ».

Щодо розподілу обов'язків між посадовими особами ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ», порядку призначення на посаду і звільнення з посади судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Відповідно до статуту ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» засноване на державній формі власності, створене відповідно до наказу Міністерства лісового господарства України від 30.09.1991 року № 119, належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України (далі орган управління майном).

Пунктами 7.1-7.2 статуту передбачено, що управління об'єднанням здійснює генеральний директор, наймання генерального директора здійснюється органом управління майном шляхом укладення з ним контракту.

Згідно п.7.5. статуту заступники генерального директора та головний інженер призначаються і звільняються з посади генеральним директором за погодженням з органом управління майном. (т. 2, а. с. 66, 75).

28.05.2014 року між Державним агентством лісових ресурсів України та ОСОБА_4 було укладено контракт, відповідно до якого ОСОБА_4 було прийнято на посаду генерального директора ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ». Пунктом 11 вказаного контракту передбачено, що Орган управління майном має право починаючи з шостого дня непрацездатності Керівника призначити виконуючого обов'язки керівника підприємства, якого звільняє від виконання обов'язків після закінчення періоду тимчасової непрацездатності Керівника (т. 2, а. с. 33, 36).

Наказом № 29 від 30.03.2016 року «Про розподіл обов'язків між генеральним директором, його заступниками, головним інженером ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» встановлено порядок заступництва у разі відсутності генерального директора - головний інженер, у разі відсутності головного інженера - перший заступник генерального директора, а в разі відсутності першого заступника генерального директора - заступник генерального директора.

Судом встановлено, що наказ № 29 «Про розподіл обов'язків між генеральним директором, його заступниками, головним інженером ВО «Укрдержліспроект» не був доведений до відома відповідних структурних підрозділів та осіб яких він стосується.

Як встановлено судом, до цього на підприємстві неодноразово приймалися подібні накази щодо розподілу обов'язків між генеральним директором, його заступниками та головним інженером (накази від 30.09.2014 року № 72, від 29.12.2012 року № 156) і в усіх заступництво визначалося таким чином: у разі відсутності генерального директора - перший заступник генерального директора, всі накази доводилися до відома осіб яких вони стосуються (т. 2, а. с. 16, 20).

01.04.2016 року під номером 29 було видано наказ «Про закінчення опалювального сезону», а згодом було підписано ще один наказ уже під № 29-а від 01.04.2016 року «Про закінчення опалювального сезону».

З копії журналу обліку наказів, які видавались на підприємстві за 2016 рік вбачається, що наказ за №29 від 30.03.2016 року вписано між ліній (строк), проте суд не взяв дані обставини до уваги як доказ того, що даний наказ було видано не 30.03.2016 року, оскільки всупереч вимогам ч.2 ст. 27 ЦПК України копію даного журналу суду надано представником відповідача після початку розгляду справи по суті.

Оцінивши встановлені обставини суд дійшов правильного висновку, що вказані обставини ставлять під сумнів існування наказу № 29 від 30.03.2016 року «Про розподіл обов'язків між генеральним директором, його заступниками, головним інженером ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» на час звільнення позивача. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив обставини щодо існування даного наказу станом на 30.03.2016 року, томусуд вірно визнав доводи позивача такими, що є доведеними.

Судом оглянуто Актперевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання за період 2016 - І квартал 2017 року від 13.05.2017 року, яким встановлено наступне:

«Наказ від 11.04.2017 року № 25 «Про виконання обов'язків» був виданий головним інженером ОСОБА_3 з перевищенням посадових повноважень. Покладати виконання обов'язків керівника підприємства має право Орган управління майном, тобто Держлісагентство, за погодженням з Міністерством аграрної політики та продовольства України (наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.02.2012 року № 86 «Про затвердження Порядку взаємодії Міністерства аграрної політики та продовольства України з центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.03.2012 року за № 415/20728).

Перевіркою встановлено, що порушено встановлений порядок найму, поновлення, звільнення та переведення працівників підприємства, що визначений у посадовій інструкції начальника Відділу кадрів, яка затверджена генеральним директором 14.03.2012 року. Пунктами4, 9 посадової інструкції передбачено, що організація і вирішення питань оформлення приймання, переведення, звільнення працівників здійснює Відділ кадрів підприємства. В порушення цих вимог Відділ кадрів не був задіяний у підготовці та візуванні вищезазначеного наказу. Заява ОСОБА_1 була розписана на юрисконсульта підприємства ОСОБА_5, який на той час був у відпустці (наказ від 13.04.2017 року № 98).

В суді першої інстанції ОСОБА_5, який є представником третьої особи ОСОБА_3 пояснив, що заяву ОСОБА_1 він отримав від ОСОБА_3 11.04.2017 року, підготував проект наказу про вихід на роботу ОСОБА_1 з 14.04.2017 року та оскільки з 13.04.2017 року йшов у відпустку проект наказу залишив в.о. гендиректора ОСОБА_3

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що при звільненні позивача порушено п. 7.5 Статуту підприємства, відповідно до якого заступники генерального директора та головний інженер призначаються на посади і звільняються з посад генеральним директором за погодженням з Органом управління майном.

Наказом Підприємства від 14.04.2017 року № 26, на підставі заяви ОСОБА_1 від 11.04.2017 року, останній приступив до виконання обов'язків першого заступника генерального директора з 14.04.2017 року.

ОСОБА_2 був звільнений із зазначеної посади з 14.04.2017 року, тобто 13.04.2017 року.

Тимчасовий працівник підлягає звільненню в останній день напередодні виходу на роботу основного працівника (наказ видано 14.04.2017року, а не 13.04.2017 року), тобто, наказ оформлено з порушенням вимог Кодексу законів про працю України, а саме: посилання на пункт 6 статті 40 КЗпПУ, що передбачає поновлення працівника за рішенням суду або факту звільнення працівника без законної підстави, замість пункту 2 частини першої статті 36 КЗпПУ - закінчення строку, коли трудовий договір укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін (пункт 2 частини першої статті 23). Крім того, в порушення 7.5 Статуту Підприємства та існуючих посадових інструкцій ОСОБА_2 звільнений без погодження Держлісагентства.

Доказів того, що Держлісагенство було повідомлено про дані кадрові зміни в ВО «Укрдержліспроект» суду не надано.

Згідно Табелю обліку робочого часу та зарплати ОСОБА_1 14.04.2017 року на роботі був відсутнім, а ОСОБА_2 був на роботі всупереч наказу від 14.04.2017 року № 26 «Про вихід з відпустки ОСОБА_1 та звільнення ОСОБА_2».

ОСОБА_2 був ознайомлений з наказом 18.04.2017 року, незважаючи на те, що останній його робочий день 13.04.2017 року і адміністрація повинна була його розрахувати до 17.00 в цей день та видати трудову книжку.

Наказ від 14.04.2017 року № 26 «Про вихід з відпустки ОСОБА_1 та звільнення ОСОБА_2» зареєстрований в книзі обліку наказів і розпоряджень, замість книги обліку кадрових наказів.

Перевіркою встановлено, що наказ від 30.03.2016 року № 29 «Про розподіл обов'язків між генеральним директором, його заступниками, головним інженером ВО «Укрдержліспроект», не доведений до відповідних структурних підрозділів Підприємства та експедицій, що входять до сфери управління Підприємства.

Під номером 29 був виданий наказ від 01.04.2016року «Про закінчення опалювального сезону», який був наданий відповідним працівникам підприємства для його виконання. З метою приховування підробки офіційних документів генеральним директором був підписаний ще один наказ від 01.04.2016 року № 29-а «Про закінчення опалювального сезону».

Таким чином, Підприємством всупереч нормативно-правовим актам видано наказ від 11.04.2017 року № 25 «Про виконання обов'язків», хоча на підприємстві діє наказ від 30.03.2017 року № 29 «Про розподіл обов'язків між генеральним директором, його заступниками, головним інженером ВО «Укрдержліспроект». Із вказаним наказом не ознайомлені посадові особи підприємства і він не доведений до структурних підрозділів підприємства та експедицій, що входять до сфери управління Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання. Покладання обов'язків може здійснюватися лише вищим органом управління, а саме Держлісагентством.

Перевіркою встановлено, що наказ від 30.03.2017 року № 29 ймовірно є підробленим, бо наступний наказ від 01.04.2017 року щодо закінчення опалювального сезону зареєстровано за номером 29-а, а на підприємстві діє наказ від 01.04.2016 року № 29 щодо закінчення опалювального сезону з іншими візами і його копія вилучена у Відділі кадрів Підприємства» (т. 2 а. с. 82-83).

Наказом Держлісагентства від 12.06.2017 року № 219 «Про результати перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання» встановлено, що наказ від 11.04.2017 року № 25 «Про виконання обов'язків» був виданий головним інженером ОСОБА_3 з перевищенням посадових повноважень. Покладати виконання обов'язків керівника підприємства має право Орган управління майном, тобто Держлісагентство, за погодженням з Міністерством аграрної політики та продовольства України - порушено наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.02.2012 року № 86 «Про затвердження Порядку взаємодії Міністерства аграрної політики та продовольства України з центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.03.2012 року за № 415/20728.

У зв'язку із наведеним пунктом 1.2 наказу Держлісагентства від 12.06.2017 року № 219 скасовано наказ від 11.04.2017 року № 25 «Про виконання обов'язків» (т. 2, а. с. 59-64).

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4 пояснив, що він працював на посаді генерального директора ВО «Укрдержліспроект» з 29.05.2014 року по 14.04.2017 року, з 11.04.2017 року перебував на лікарняному, на час його перебування на лікарняному головним інженером ОСОБА_3 було видано наказ за яким він приступив до виконання обов'язків гендиректора. Вказував, що неодноразово до даного випадку саме головний інженер виконував обов'язки гендиректора.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду на те, що працює інспектором відділу кадрів ВО «Укрдержліспроект», та може стверджувати, що ОСОБА_1 приступив до роботи лише 18.04.2017 року, оскільки 14.04.2017 року за наказом начальника відділу кадрів ОСОБА_7 вона разом з ОСОБА_8 спочатку розшукували ОСОБА_1 по підприємству, а коли місце його знаходження встановлене не було то склали наказ про відсутність 14.04.2017 року ОСОБА_1 на роботі.

Аналогічні покази суду першої інстанції надала свідок ОСОБА_8 про те, що 14.04.2017 року за вказівкою начальника відділу кадрів розшукувала ОСОБА_1по підприємству та в подальшому нею було підписано акт про відсутність останнього на робочому місці.

Пунктом 4 частини 1 статті 6 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» визначено, що уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних унітарних підприємств, у яких не утворено наглядову раду, установ, організацій та господарських структур, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, та в яких не утворено наглядову раду, укладають і розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням їх вимог.

Відповідно до пункту 9.6 Порядку взаємодії Міністерства аграрної політики та продовольства України з центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 27.02.2012 року № 86 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.03.2012 року за № 415/20728, покладання обов'язків керівника підприємства, що належить до сфери управління ЦОВВ, до проведення конкурсу і призначення керівника в установленому законом порядку здійснюється за погодженням з Міністерством.

Виходячи із встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що приймаючи наказ № 25 від 11.04.2017 року «Про виконання обов'язків» головний інженер ОСОБА_3 діяв з перевищенням своїх повноважень, а також в порушення наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.02.2012 року № 86 «Про затвердження Порядку взаємодії Міністерства аграрної політики та продовольства України з центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.03.2012 року за № 415/20728, та п. 11 контракту від 28.05.2014 року між Держлісагентством і ОСОБА_4, прийняття такого наказу не узгоджується з статутом ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» та є незаконним.

Вказаний наказ уже після подачі позову був скасований наказом Держлісагентства від 12.06.2017 року № 219, а тому суд дійшов правильного висновку провідмову у задоволенні позовних вимог в частині скасування наказу № 25 і задовольнив в частині визнання даного наказу незаконним.

Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу виконуючого обов'язки генерального директора № 26 від 14.04.2017 року «Про вихід з відпустки ОСОБА_1 та звільнення ОСОБА_2», а також поновлення позивача на посаді судом встановлено наступне.

З оскаржуваного наказу вбачається, що позивача звільнено за п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП, яка передбачає, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

Оскільки ОСОБА_1 не звільняли і не поновлювали на роботі, відсутні підстави для звільнення ОСОБА_2 за п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ в зазначеній частині є незаконним і підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 7.5 статуту ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» заступники генерального директора та головний інженер призначаються і звільняються з посади генеральним директором за погодженням з органом управління майном. Тобто, звільнити ОСОБА_2 міг лише генеральний директор за погодженням з органом управління майном (Держлісагентство).

Судом встановлено і визнається сторонами, що Держлісагентство (орган управління майном) не погоджував звільнення ОСОБА_2, а тому звільнення порушує п. 7.5 статуту ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» і є незаконним.

Головний інженер ОСОБА_3 незаконно виконував обов'язки генерального директора, то незаконно видав наказ № 26 від 14.04.2017 року, оскільки не мав на це повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наказ № 26 від 14.04.2017 року підлягає скасуванню як виданий особою, що не мала на це повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Судом встановлено, що позивача звільнено незаконно, він підлягає поновленню на посаді, а тому в силу ч. 2 ст. 235 КЗпП на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, відповідач визнає позов, що згідно 174 ЦПК України є підставою для задоволенню позову, тому з ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 53653 грн. 05 коп.

Виходячи з положень статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторонипосилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давностітощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторінвипливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позовзадовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілитиміж сторонамисудові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 214 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішеннясуду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду вцілому, вважає вимоги позивача обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що наказ № 25 від 11.04.2017 року «Про виконання обов'язків генерального директора» є незаконним, але оскільки вказаний наказ під час розгляду справи в суді першої інстанції був скасований наказом «Держлісагентства» від 12.06.2017 року № 219 судом вірно відмовлено в позовній вимозі про скасування вказаного наказу.

Наказ виконуючого обов'язки генерального директора № 26 від 14.04.2017 року «Про вихід з відпустки ОСОБА_1 та звільнення ОСОБА_2» є незаконним, як виданий посадовою особою, яка незаконно виконувала обов'язки генерального директора, та наказ відносно якої щодо виконання обов'язків генерального директора скасовано наказом «Держлісагентства».

Враховуючи, що наказ № 25 від 11.04.2017 року «Про виконання обов'язків генерального директора» скасовано наказом «Держлісагентства», то відповідно до Інструкції з діловодства відповідачу належить привести у відповідність до вимог нормативно - правової бази кадрову документацію ВО «Укрдержліспроект» в частині скасування наказу № 26 від 14.04.2017 року «Про вихід з відпустки ОСОБА_1 та звільнення ОСОБА_2» на виконання наказу«Держлісагентства» від 12.06.2017 року № 219.

З вищенаведених підстав в частині скасування вказаного наказу належить відмовити.

Доводи апеляційної скарги, що у ОСОБА_2 були відсутні підстави для звернення до суду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки порушення трудових прав працівника підлягає захисту відповідно до Закону, а незаконність оскаржуваних наказів встановлено як судом першої, так і судом апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про обов'язок суду у даній справі змінити формулювання причини звільнення позивача, а не поновлювати його на роботі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суд виходив вірно із заявлених позовних вимог та обставин справи.

Оскільки судом встановлено, що позивача звільнено без законних підстав та з порушенням встановленого порядку, судом правильно поновлено ОСОБА_2 на посаді першого заступника генерального директора та стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що в апеляційному суді встановлено та не оспорюється сторонами, що станом на час перегляду справи апеляційним судом трудові права скаржника ОСОБА_1 відповідачем не порушено, ОСОБА_1 виконує посадові обов'язки першого заступника генерального директора, як і до декретної відпустки та отримує відповідну заробітну плату.

Таким чином, станом на даний час оскаржуване рішення суду жодні трудові права ОСОБА_1 не порушує.

З підстав вищевикладеного, рішення суду належить скасувати в частині вирішення позовних вимог про скасування наказу виконуючого обов'язки генерального директора № 26 від 14.04.2017 року «Про вихід з відпустки ОСОБА_1 та звільнення ОСОБА_2» та ухвалити нове, яким в задоволенні цієї вимоги - відмовити, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року скасувати в частині вирішення позовних вимог про скасування наказу виконуючого обов'язки генерального директора № 26 від 14.04.2017 року «Про вихід з відпустки ОСОБА_1 та звільнення ОСОБА_2» та ухвалити нове, яким в задоволенні цієї вимоги - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий Судді