АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 766/3218/17-ц Головуючий в І інстанції: Дорошинська В.Е. Номер провадження: 22-ц/791/1871/17 Доповідач: Вейтас І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів: ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретар - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного підприємства «Банс» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_5 до приватного підприємства «Банс» про стягнення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 1 листопада 2012 року між ним (засновником підприємства) та приватним підприємством «Банс» було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги строком дії до 31.10.2013 року. На виконання умов вказаного договору він надав відповідачу 1 521 000,00 гривень, однак підприємство в передбачені договором строки кошти йому не повернуло, тому просив суд стягнути з ПП «Банс» 1521000 гривень заборгованості за договором, 1602883,96 гривень пені, 1384513,95 гривень інфляційних збитків, 128014,03 гривень три відсотки річних від простроченої суми та штраф в сумі 10000 гривень, а всього 4646286,92 гривень та відшкодувати витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 28 вересня 2017 року позов задоволено, стягнуто з приватного підприємства «Банс» на користь ОСОБА_5 1521000 гривень заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 01.11.2012 року, 1602883,96 гривень - суму з врахуванням пені за кожну добу прострочення платежу, 1384513,95 гривень суму заборгованості по індексу інфляції, 128014,03 гривень три відсотки річних від простроченої суми, 10000 гривень штрафу, судові витрати в сумі 8320,00 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник приватного підприємства «Банс», в апеляційній скарзі вказує, що ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про існування між стотонами боргових зобовязань, оскільки, як вбачається з нотаріально посвідченої заяви позивача від 08 серпня 2016 року ОСОБА_5 не має ніяких претензій в тому числі і майнових, як до ОСОБА_6, так і до приватного підприємства «Банс». Відсутність заборгованості також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків ОСОБА_5 з ПП «Банс» від 16.08.2016 року.

Вказує, що позивач, як колишній засновник підприємства, маючи печатку підприємства та бухгалтерську документацію, надав суду сфабрикований в 2016 році договір про надання поворотної фінансової допомоги, нібито датований листопадом 2013 року та сфабриковані квитанції до прибуткових касових ордерів. Відповідачем на спростування належності наданих документів, як доказів, та доведення факту виготовлення вказаних документів в 2016 році було заявлено клопотання про призначення судової технічної експертизи документів, яке не було розглянуто судом першої інстанції.

Посилаючись на те, що матеріали справи підтверджують відсутність будь-якої заборгованості підприємства перед позивачем, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Позивач та його представник до апеляційного суду не з'явились тричі, про розгляд справи повідомлені належним чином, доказів поважності причин неявки суду не надали. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що в період 2012 2016 років засновником і єдиним учасником приватного підприємства «Банс» був ОСОБА_5. Для забезпечення діяльності підприємства за рахунок внесків його учасника було створено статутний капітал, 100 % якого становила частка вкладу його учасника ОСОБА_5 (п.5.1. Статуту підприємства) (а.с. 44-61).

Рішеннями засновника (учасника) приватного підприємства «Банс» від 21 травня 2012 року та 24 грудня 2012 року збільшувався статутний фонд підприємства до шести мільйонів гривень та девяти мільйонів гривень відповідно (а.с.62-64).

Рішенням засновника (учасника) приватного підприємства «Банс» від 08 серпня 2016 року ОСОБА_5, вирішив вийти зі складу учасників вказаного підприємства. Вказаним рішенням прийнято до складу учасників приватного підприємства «Банс» ОСОБА_6 (а.с.107).

Рішенням засновника (учасника) приватного підприємства «Банс» від 08 серпня 2016 року ОСОБА_7, як єдиновласний засновник підприємства, підтвердила вихід ОСОБА_5 зі складу засновників (учасників) підприємства, змінено місцезнаходження підприємства, затверджено нову редакцію статуту, звільнено з посади керівника ОСОБА_8 з 09.08.2016 року та призначено з 10.08.2016 року на посаду директора ОСОБА_6 (а.с.108).

Звертаючись до суду з вказаним позовом ОСОБА_5 вказував, що 1 листопада 2012 року між ним та приватним підприємством «Банс» було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги строком дії до 30.04.2014 року, на виконання умов якого він надав відповідачу 1 521 000,00 гривень, однак підприємство в передбачені договором строки кошти йому не повернуло.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про існування між сторонами відносин, що витікають з договору позики та що сума позики вказана в договорі не повернута. Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

ОСОБА_5 на підтвердження своїх позовних вимог було надано ксерокопію договору про надання поворотної фінансової допомоги засновником від 1 листопада 2012 року, укладеного між приватним підприємством «Банс», в особі директора ОСОБА_8 та засновником підприємства ОСОБА_5, за умовами якого ОСОБА_5 надає приватному підприємству «Банс» поворотну фінансову допомогу в межах суми 1521000 гривень без ПДВ, шляхом внесення на поточний рахунок позичальника, вказаний у реквізитах цього договору, або готівкою у касу підприємства до 31 жовтня 2013 року. 16 жовтня 2013 року сторони уклали додаткову угоду до вказаного договору (а.с.7,8).

Сторони передбачили, що поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення кредитором (п.2.4).

Частиною 3 вказаного договору, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою, поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 30.04.2014 року; повернення грошових коштів проводиться шляхом внесення грошових коштів позичальника в касу кредитора або шляхом перерахування грошових коштів на особовий рахунок кредитора в установах банку.

Діючий з 08 серпня 2016 року засновник та єдиний учасник приватного підприємства «БАНС» ОСОБА_7 в довідці від 15 березня 2017 року стверджує, що згідно даних бухгалтерського обліку підприємства внесення грошових коштів згідно договору про надання поворотної допомоги не проводилось. Вказує про відсутність первинних даних бухгалтерського обліку про наявність заборгованості перед ОСОБА_5 (а.с.66)

Відповідно до п. 14.1.257 ст. 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Поворотна фінансова допомога за своєю цивільно-правовою природою є позикою.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання виконується належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.545 ЦК України прийнявши зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника надати розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

В матеріалах справи наявна нотаріально посвідчена заява ОСОБА_5 датована 08 серпня 2016 року, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_5 підтверджує, що ОСОБА_6 повністю розрахувалася з ним за продане ним їй приватне підприємство «БАНС». Повідомляє, що не має ніяких претензій, в тому числі майнових, до ОСОБА_6 та до Приватного підприємства «БАНС». Також повідомляє про свій намір вийти зі складу учасників зазначеної юридичної особи. Не заперечує проти проведення відповідних змін власника (засновника) у державному реєстрі юридичних осіб (а.с.65).

Колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги вказану заяву ОСОБА_5, яка підтверджує відсутність будь-яких зобовязань приватного підприємства «БАНС» перед позивачем.

Крім того, як слідує з матеріалів справи (а саме наданих позивачем на підтвердження внесення ним до каси підприємства коштів, які оприбутковані як «уставний фонд») , ксерокопій листів 279, 280 касової книги за 2012 рік (а.с. 16,17) 24 та 25 грудня 2012 року видатковими касовими ордерами № 177 та 179 відповідно, видано ОСОБА_5 по 1500 гривень з призначенням платежу «повернення фінансової допомоги згідно договору».

Вказане свідчить, що приватним підприємством «БАНС» здійснювалось повернення коштів за договором, а наявність нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_5 про відсутність претензій, в тому числі майнових, до приватного підприємства «БАНС» підтверджує відсутність зобовязань відповідача перед позивачем.

Крім того, до апеляційної скарги відповідачем додано акт звірки взаємних розрахунків, підписаний ОСОБА_5 та директором ПП «БАНС» ОСОБА_6, за яким на 16.08.2016 року заборгованість ПП «БАНС» перед ОСОБА_5Ю відсутня (а.с.199).

Таким чином, колегія суддів вважає такими, що ґрунтуються на нормах законодавства та підтверджуються матеріалам справи доводи апеляційної скарги про відсутність заборгованості приватного підприємства «БАНС» перед ОСОБА_5.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК України у зв'язку із скасуванням рішення суду першої інстанції та відмовою в задоволенні позову, понесені відповідачем та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.2,3 ч.1 ст. 309, ст. 316 ЦПК України колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Банс» задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 вересня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_5в задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь приватного підприємства «Банс» витрати по сплаті судового збору в сумі 8800 гривень.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: А.Г.Колісниченко

ОСОБА_3