Справа № 441/1318/15 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/783/182/17 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Ніткевича А.В., Ванівського О.М.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: представника відповідача ОСОБА_2 -

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Городоцька державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування витягу про реєстрацію,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом (а.с.2-5), в якому з урахуванням її заяви від 17.05.2016 року (а.с.119) про залишення без розгляду позовної вимоги про усунення від права на спадкування відповідача ОСОБА_2 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року їхнього батька ОСОБА_5, остаточно просила: визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори 16.07.2013 року ОСОБА_2 на 1/2 частку спадкового майна після смерті ОСОБА_5, що складається із земельної ділянки площею 0,0907 га, яка розташована в АДРЕСА_1 і передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; скасувати витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі видачі свідоцтва про право на спадщину за №34549391 від 16.07.2013 року ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку та стягнути з відповідача у її користь 974 грн. 40 коп. за сплату судового збору.

Свої доводи позивач обґрунтовувала тим, що до дня смерті батька вона постійно проживала разом з ним і була зареєстрована за місцем його проживання у житловому будинку по АДРЕСА_1, який збудований її батьком та матір'ю ОСОБА_6 під час шлюбу, а тому належав їм на праві спільної сумісної власності в рівних частках. Позивач вважала, що, враховуючи вимоги ст.120 ЗК України та цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування жилого будинку, свідоцтво про право на спадщину на цю земельну ділянку могло бути видане лише після вирішення в судовому порядку спору за позовом її матері про визнання за нею права власності на 1/2 частку в жилому будинку як на частку в спільній сумісній власності, тобто після визначення розміру часток всіх співвласників будинку, а тому видане відповідачу свідоцтво на 1/2 частину земельної ділянки слід визнати недійсним вцілому.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 23.05.2016 року позовну вимогу ОСОБА_4 про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 - залишено без розгляду.

Решта вказаних вище і розглянутих позовних вимог ОСОБА_4 рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23.05.2016 року задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадкування за законом, видане державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори 16.07.2013 року ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 на 1/2 частку спадкового майна, що складається із земельної ділянки площею 0.0907 га, розташованої в АДРЕСА_1, переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Скасовано витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі видачі свідоцтва про право на спадщину за №34549391 від 16.07.2013 року ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0.0907 га, розташовану в АДРЕСА_1, передану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 437 грн. судового збору.

В решті вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2, просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вказаного позову.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що він жодних прав позивача не порушував, оскільки нотаріус видав йому свідоцтво про право на спадщину лише на 1/2 частину спадкової земельної ділянки, а не на всю земельну ділянку, як зазначала позивач, яка мала право на спадкування іншої 1/2 частини цієї земельної ділянки. Крім того, зазначає, що нотаріальні дії вчиняв нотаріус, а тому позивач повинна була пред'являти вимоги саме до нотаріуса, а не до нього.

Під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що відповідно до актового запису про смерть №137 від 13.09.2016 року (а.с.200), вчиненого Городоцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Львівської області, позивач ОСОБА_4 померла 11.09.2016 року.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі в разі смерті фізичної особи, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Частиною першою статті 310 ЦПК України визначено, що рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених статтею 205 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.310 ЦПК України, якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи чи припинення юридичної особи - сторони у спірних правовідносинах після ухвалення рішення, що не допускає правонаступництва, не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Відповідно до ст.1219 ЦК України, до складу спадщини не входять права та обов'язки, які нерозривно пов'язані з особою спадкодавця.

Отже, в силу наведених вище норм закону й з урахуванням тієї обставини, що позивач ОСОБА_4 оспорювала свідоцтво про право на спадщину, видане відповідачеві, не заявляючи вимоги про свої права на предмет спадкування, тому право оспорювання позивачем свідоцтва в даній справі нерозривно пов'язано з особою позивача і не може спадкуватись її спадкоємцями.

Таким чином, спірні правовідносини не допускають правонаступництва, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.310 ЦПК України апеляційний суд зобов'язаний перевірити законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оскільки позивач ОСОБА_4 померла після ухвалення оскаржуваного відповідачем рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі з наступних підстав.

Статтею 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

З матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 є дітьми ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, і в силу вимог ст.1261 ЦК України вони є спадкоємцями першої черги за законом після його смерті, оскільки заповіту складено не було.

Відповідач ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька, повідомивши про існування іншого спадкоємця за законом - позивача ОСОБА_4 (а.с.69-73).

Позивач ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась, однак, відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця постійно проживала та була зареєстрована разом з ним (а.с.74 зворот).

До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_5, належить, зокрема, житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0.0907 га для обслуговування цього будинку та господарських будівель і споруд.

Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано у встановленому законом порядку за спадкодавцем ОСОБА_5 (а.с.79, 96), а тому відповідачеві ОСОБА_2 нотаріусом було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину вказаної вище земельної ділянки від 16.07.2013 року (а.с.86-87), яке оспорювалось позивачем, та на 1/2 частину вказаного вище житлового будинку від 06.07.2015 року (а.с.104-105), яке позивачем не оспорювалось.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 05.02.2015 року у задоволенні позову матері позивача та колишньої дружини спадкодавця ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку відмовлено (а.с.92, 190-192).

Таким чином, вказане вище спадкове нерухоме майно, яке є предметом даного спору, підлягало до спадкування позивачем та відповідачем в рівних частках - по 1/2 частині цього майна кожним з них, як спадкоємцями першої черги за законом.

Враховуючи те, що за оспорюваним позивачем ОСОБА_4 свідоцтвом про право на спадщину відповідач ОСОБА_2 успадкував після смерті батька лише 1/2 частину земельної ділянки, то інша 1/2 частина була відкритою для спадкування позивачем ОСОБА_4, яка за життя не оформила своїх спадкових прав, а тому правових підстав для висновку про порушення права позивача на спадщину та про визнання недійсним та скасування оспорюваного позивачем ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину та витягу про реєстрацію цього права, у суду першої інстанції не було.

Враховуючи норми статті 310 ЦПК України й те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, й те, що спірні правовідносини в частині заявлених позивачем ОСОБА_4 вимог до відповідача ОСОБА_2 не допускають правонаступництва, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст.205, ст.310 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 205 ч.1 п.6, 310, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23 травня 2016 року скасувати і провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування витягу про реєстрацію - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Ніткевич А.В.

Ванівський О.М.