У Х В А Л А

20.12.2017 Справа №607/16178/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Вийванко О. М., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулась до суду із позов до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно: земельну ділянку, загальною площею 0,15 га, яка розташована на території Новосілківської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області; земельну ділянку, загальною площею 2,01 га, яка розташована на території Новосілківської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області; однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з ст. 110 ЦПК підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 114 цього Кодексу (ч.14 ст.110 ЦПК України).

В силу вимог ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

У пунктах 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року роз'яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до розяснень викладених у п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» за №5 від 07.02.2014 року, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об'єктом якого є нерухоме майно, вимог іпотекодержателя.

Частиною 5 статті 188 ЦПК України, не допускається обєднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Із матеріалів позову вбачається, що позивачами обєднано в одне провадження позовні вимоги, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам. Однак позивачі не зазначено обґрунтування про доцільність обєднання таких вимог і про можливість їх розєднання для розгляду справи по суті за місцезнаходження нерухомого майна.

Крім цього, частиною 1 статті 3, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Ознайомившись із позовною заявою встановлено, що позивачі судовий збір не оплатили, однак подали клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Однак, позивачами не зазначено та не подано доказів про відсутність коштів для оплати судового збору на даний час та інші обставини, які можуть свідчити про майновий стан сторони, а тому вважаю, що позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119 ЦПК України, а тому її слід залишити без руху, повідомивши позивачів та надавши їй строк протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали суду, для усунення вказаних недоліків.

При цьому, суд зазначає, що у випадку невиконання вимог суду у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута заявнику.

На підставі наведеного і, керуючись ст. ст. 119, 185 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - залишити без руху, надавши позивачам строк протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали суду, для усунення вказаних недоліків.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

СуддяОСОБА_4