Справа № 523/9158/17
Провадження №2/523/3736/17
"12" грудня 2017 р. м. Одеса
Суворовський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді - Виноградової Н.В.
при секретарі Одарія В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна, -
До суду надійшов позов ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна.
Свої вимоги позивач обгрунтував тим, що 24.05.2007р. постановою державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було накладено арешт та заборону відчуження на майно ОСОБА_1, а саме на квартиру АДРЕСА_1. Позивач звернувся до ДВС з листом в якому просив повідомити з яких підстав було накладено арешт на його майно.
Згодом позивачем було уточнено позовні вимоги, а саме: просив звільнити майно ОСОБА_1, а саме на квартиру АДРЕСА_1 з під арешту та оголошення заборони на відчудження, накладений постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції в м. Одесі серії АА № 034618 від 24.05.2007р. за реєстраційним номером обтяження 5079999.
14.04.2017р. Суворовським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області булла надана відповідь № 9985 згідно якої в Другому Суворовському ВДВС ГТУЮ в Одеській області виконавче провадження знищено та не зареєстровано в Автоматизованій системі виконавчих проваджень.
Відповідно до п.9.9 інструкції Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.
Виходячи з вище викладеного Відділ не в змозі перевірити матеріали виконавчого провадження, щодо накладення арештів у виконавчих провадженнях так як були завершені та знищені, у зв'язку з чим підстав для зняття арешту передбачених ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» не вбачається, для вирішення питання щодо зняття арешту запропоновано позивачу звернутися до відповідного суду.
Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення в разі не явки відповідача не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся, жодних клопотань, заперечень чи заяв на адресу суду не надавав.
Відповідно до положень ст.224 ЦПК України суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів.
Вивчивши матеріали справи і надані документи в сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд прийшов до наступного.
Встановлено, що 24.05.2007р. постановою державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було накладено арешт та заборону відчуження на майно ОСОБА_1, а саме на квартиру АДРЕСА_1
Позивач звернувся до Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з листом в якому просив повідомити з яких підстав булонакладено арешт на його майно.
14.04.2017р. Суворовським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області булла надана відповідь № 9985 згідно якої в Другому Суворовському ВДВС ГТУЮ в Одеьккій області виконавче провадження знищено та не зареєстровано в Автоматизованій системі виконавчих проваджень.
Відповідно до п.9.9 інструкції Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.
Виходячи з вище викладеного Відділ не в змозі перевірити матеріали виконавчого провадження, щодо накладення арештів у виконавчих провадженнях так як були завершені та знищені, у зв'язку з чим підстав для зняття арешту передбачених ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» не вбачається.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 381 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Підстави зняття арешту з майна, передбачені ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Зокрема відповідно до ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У відповідності до ч.5 вказаної статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем.
Керуючись ст.ст.10, 11, 58, 60, 64, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна - задовольнити.
Звільнити майно ОСОБА_1, а саме на квартиру АДРЕСА_1 з під арешту та оголошення заборони на відчудження, накладений постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції в м. Одесі серії АА № 034618 від 24.05.2007р. за реєстраційним номером обтяження 5079999.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя