Справа № 139/1005/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.

з участю секретаря судового засідання Слющенкової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із земельних ділянок площею 2,3101 га та 0,3684 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3. Позивачу державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю (втратою) документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, зокрема, правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки. За захистом прав та інтересів ОСОБА_1 адвокат Літинський Тарас Олександрович звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

Представник позивача у судовому засіданні 28 листопада 2017 року підтримав поданий ним позов з підстав, викладених у позовній заяві. Зокрема, суду пояснив, що державні акти на земельні ділянки не могли бути видані спадкодавцю, оскільки були виготовлені після його смерті.

Судове засідання 18 грудня 2017 року представник позивача просив провести за його та позивача відсутності (а.с. 45).

Представник відповідача - Рівненської сільської ради - в судове засідання не з'явився. Сільський голова подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 24).

З урахуванням права, передбаченого ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з наступного:

Свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 (а.с. 5), стверджується, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Оксанина Уманського району Черкаської області.

Копіями державних актів на право власності на земельну ділянку (а.с. 10, 25), витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 та № НВ-2017 від 30 травня 2017 року (а.с. 11-13, 26-28) позивач ствердила, що ОСОБА_2 володів земельними ділянками площею 2,3101 га (рілля) та 0,3864 га (багаторічні насадження) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Рівненської сільської ради.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця.

Із копії спадкової справи № 183/2017, заведеної Уманською районною ДНК (а.с. 49-56), зокрема, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру по заповітах № 48169457 від 22.06.2017 (а.с. 50) вбачається, що спадкодавець ОСОБА_2 по своїй смерті заповіту не залишав.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя який його пережив і батьки (ст. 1261 ЦК України).

Свідоцтвом про одруження (а.с. 6) позивач довела своє право спадкувати у першій черзі спадкоємців за законом.

Заявою про прийняття спадщини (а.с. 49), відсутністю звернень за оформленням спадщини інших спадкоємців доведено, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2.

Спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 481694445 від 22.06.2017 (зворот а.с. 49) стверджується, що спадкові права після смерті ОСОБА_2ніхто не оформляв.

Одночасно, довідкою Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області № 496 від 11 грудня 2017 року (а.с. 46), доведено, що позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, оскільки на момент його смерті проживала і була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем.

Таким чином, позивач довела факт смерті спадкодавця, своє право спадкувати та факт прийняття спадщини.

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 розпочав процедуру оформлення права власності на земельні ділянки, але державні акти на його прізвище були видані 19 липня 2007 року, тобто понад рік після його смерті. За таких обставин, спадкодавець не міг отримати державного акта та зареєструвати за собою право власності на землю.

Таким чином, позивач довела, що не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд. Про таку обставину свідчить, зокрема, постановою державного нотаріуса Звенигородської ДНК Черкаської області № 421/02-31 від 22.06.2017 про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 4)

Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем як спадкоємцем ОСОБА_2 в першій черзі спадкоємців за законом слід визнати в порядку спадкування право власності на земельну ділянку.

Керуючись ст.ст. 392, 1216, ст. 1261 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 78, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на земельні ділянки з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, площею 2,3101 га (кадастровий номер НОМЕР_3) та площею 0,3864 га (кадастровий номер НОМЕР_4) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: __________