АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2-н-693/08 Головуючий у 1 - й інстанції: Ларіонова Н.М.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Кононенка Дениса Альбертовича на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року у цивільній справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії та рішення головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Чайки Оксани Василівни, заінтересована особа ОСОБА_5, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року відмовлено в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії та рішення головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заінтересована особа ОСОБА_5.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Кононенко Денис Альбертович подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи. Суд не звернув уваги на те, що в ході виконання державним виконавцем судового наказу № 2-н-693/08 про стягнення заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», ним не були вжиті всі заходи, спрямовані на забезпечення реального виконання рішення суду, які визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначив, що державний виконавець повинен ефективно, своєчасно та в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, проте державний виконавець Чайка Оксана Василівна вказаних принципів здійснення виконавчого провадження не дотримувалася, нею не було здійснено повного обсягу дій, необхідних для стягнення боргу з боржника. Виконавцем не було з'ясовано, чи перебуває боржник у шлюбі, чи не є він засновником будь-якої юридичної особи, чи отримувалися ним страхові виплати або спадок, чи наявні у нього банківські рахунки та кошти на них, чи має боржник у власності цінні папери, павільйони, кіоски, повітряні судна, також не здійснено звернення до суду з поданням по тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України. Вважає, що до вчинення таких дій та отримання відповідних відповідей винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке законом дозволено звернути стягнення, є передчасним, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» не з'явився, одночасно з апеляційною скаргою подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що вимоги скарги підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

Головний державний виконавець Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Чайка Оксана Василівна, заінтересована особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, а тому, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 листопада 2008 року Подільським районним судом м. Києва видано судовий наказ № 2-н-693/08 про стягнення з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором № 2006-000122ФО145С від 21 жовтня 2006 року в розмірі 24 178,33 грн. та судових витрат в розмірі 135,89 грн..

Вказаний судовий наказ набрав законної сили 18 грудня 2008 року, строк його пред'явлення до виконання - 3 роки. Адреса реєстрації та проживання боржника ОСОБА_5: АДРЕСА_1.

Наказ № 2-н-693/08 від 18 листопада 2008 року кілька разів пред'являвся до виконання, проте повертався стягувачеві у зв'язку з відсутністю майна, на яке можна звернути стягнення.

В черговий раз судовий наказ № 2-н-693/08 від 18 листопада 2008 року було подано до Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області для вжиття заходів щодо його примусового виконання 30 травня 2016 року.

Постановою головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Чайки ОксаниВасилівни від 02 червня 2016 року відкрито виконавче провадження № 51274769 з виконання судового наказу № 2-н-693/08 від 18 листопада 2008 року.

Супровідним листом від 02 червня 2016 року копію постанови головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Чайки Оксани Василівни від 02 червня 2016 року про відкриття виконавчого провадження направлено боржнику ОСОБА_5 до виконання.

13 червня 2016 року головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Чайкою ОксаноюВасилівною направлено запит до Відділу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в місті Біла Церква Київської області щодо надання інформації про наявність зареєстрованого за ОСОБА_5 майна.

13 червня 2016 року головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Чайкою ОксаноюВасилівною направлено запит до Управління Державної міграційної служби України у Київській області щодо надання інформації про наявність у ОСОБА_5 закордонного паспорту.

Постановою головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Чайки ОксаниВасилівни від 13 червня 2016 року було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ОСОБА_5, відкритих в Публічному акціонерному товаристві «Приват Банк», які були виявлені державним виконавцем в результаті проведення виконавчих дій.

Постановою головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Чайки ОксаниВасилівни від 13 червня 2016 року було накладено арешт на все рухоме майно, що належить ОСОБА_5.

Також, в ході виконання судового наказу виконавцем було направлено запит до Державної податкової служби України, з метою отримання інформації про джерела отримання доходу боржника - фізичної особи та про номери рахунків, відкритих боржником в банках чи інших фінансових установах; до Пенсійного фонду України, з метою отримання інформації про можливе працевлаштування боржника за трудовими чи цивільно- правовими договорами, про його останнє місце роботи та про можливе отримання пенсійних виплат.

Згідно отриманих державним виконавцем відповідей від Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», Відділу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в місті Біла Церква Київської області, Територіального сервісного центру № 3242, на рахунках ОСОБА_5 грошові кошти відсутні, земельні ділянки та транспортні засоби за ним не зареєстровані.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 52,00 кв.м..

24 квітня 2017 року головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Чайкою ОксаноюВасилівною винесено постанову про повернення виконавчого документу - судового наказу № 2-н-693/08 від 18 листопада 2008 року стягувачу, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з встановленням законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, за відсутності в нього іншого майна чи коштів, на які можливо звернути стягнення.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії і рішення головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Чайки Оксани Василівни, Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» просило суд визнати незаконними дії виконавця у виконавчому провадженні № 51274769 при винесенні постанови від 24 квітня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу і скасувати зазначену постанову, посилаючись на те, що всіх, передбачених ст. ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», заходів примусового виконання рішення суду виконавцем вчинено не було, а тому оскаржувана постанова є незаконною та такою, що винесена передчасно.

Відмовляючи Публічному акціонерному товариству «Родовід Банк» у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена за наявності на те правових підстав та є законною, оскільки за результатами ряду проведених державним виконавцем виконавчих дій не було розшукано належного ОСОБА_5 майна, на яке законом дозволено звернути стягнення, що, в силу положень ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, а тому, скарга Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» є необґрунтованою і не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає наявним в матеріалах справи доказам та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги його не спростовують, з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи встановлено, що виконавче провадження № 51274769 було розпочато 02 червня 2016 рокута тривало до прийняття постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, тобто, до 24 квітня 2017 року.

Таким чином, виконавчі дії у виконавчому провадженні № 51274769 до 05 жовтня 2016 року вчинялися у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року, а з 05 жовтня 2016 року - у відповідності до положень нового Закону України «Про виконавче провадження» від 2016 року, який набув чинності з цієї дати та встановив, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання ним чинності, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом, а після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

При вчиненні виконавчих дій, спрямованих на виявлення у ОСОБА_5 майна, на яке можливо звернути стягнення, державним виконавцем було з'ясовано, що боржнику на праві власності належить 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, сформованою державним виконавцем станом на 10 червня 2016 року.

Стаття 52 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року, в редакції станом на 10 червня 2016 року, яка встановлювала порядок звернення стягнення на майно боржника, передбачала, що у разі, якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Станом на 10 червня 2016 року мінімальна заробітна плата становила 1450,00 грн. (стаття 8 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік»)

Таким чином, станом на дату виявлення у ОСОБА_5 зареєстрованого на праві власності нерухомого майна, сума стягнення за виконавчим провадженням № 51274769, яка становила 24 178,33 грн., перевищувала межу в десять розмірів мінімальної заробітної плати (14 500,00 грн.), що дозволяло звернути стягнення на дане житло боржника.

Разом з тим, як встановлено з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 10 червня 2016 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 є предметом іпотечного обтяження на підставі договору іпотеки від 30 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Губенко Т.А..

Стаття 54 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року в редакції станом на 10 червня 2016 року передбачала, що задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, за рахунок заставленого майна можливе лише у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Таким чином, оскільки договір про передачу квартири в іпотеку було укладено 30 травня 2007 року, а судовий наказ про стягнення з ОСОБА_5 боргу в розмірі 24 178,33 грн. видано 18 листопада 2008 року, тобто, після виникнення у заставодержателя права застави, в силу положень ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року у державного виконавця не було правових підстав звертати стягнення на дане нерухоме майно.

05 жовтня 2016 року набрав чинності новий Закон України «Про виконавче провадження» від 2016 року, стаття 48 якого встановила, що звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, може бути здійснене лише у разі, якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, з 05 жовтня 2016 року законом було встановлено нову межу, при перевищенні якої дозволяється звернути стягнення на єдине житло боржника, а саме - більше 29 000,00 грн., що перевищувало суму стягнення за судовим наказом № 2-н-693/08 від 18 листопада 2008 року.

Тобто, починаючи з 05 жовтня 2016 року у державного виконавця була відсутня будь-яка можливість забезпечити погашення боргу за рахунок єдиного, виявленого у боржника ОСОБА_5, майна - 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи все вищевикладене, оскільки з долучених до матеріалів справи та досліджених судом копій документів виконавчого провадження № 51274769 вбачається, що за результатами вчинених державним виконавцем дій, спрямованих на з'ясування майнового стану боржника, місця його роботи, можливих доходів, пенсії та коштів на рахунках, було встановлено, що на єдине, належне ОСОБА_5, майно, звернути стягнення неможливо в силу закону, одночасно за боржником не рахується зареєстрованим на праві власності інше нерухоме майно чи транспортні засоби, відомостей щодо грошових коштів та його працевлаштування також не виявлено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у державного виконавця були наявні правові підстави для прийняття постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 2016 року.

Стаття 383 ЦПК України встановила, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, зокрема, що рішенням чи діями державного виконавця під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскільки в ході судового розгляду не було встановлено обставин, які б свідчили про порушення державними виконавцем законодавства або перевищення повноважень при прийнятті рішення про повернення стягувачу судового наказу № 2-н-693/08, так як таке рішення не позбавляє Публічне акціонерне товариства «Родовід Банк» права на повторне пред'явлення даного виконавчого документу до виконання в будь-який час в межах визначеного ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строку, виходячи з положень ст.ст. 383, 387 ЦПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для визнання дій і рішень державного виконавця у виконавчому провадженні № 51274769 незаконними та правильно відмовив у задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги про те, що в ході виконання державним виконавцем виконавчого документу № 2-н-693/08 ним не були вжиті всі необхідні і достатні заходи, спрямовані на забезпечення реального виконання рішення суду, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Так, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 51274769 , копії яких наявні у справі, в ході здійснення виконавчого провадження державний виконавець звертався з рядом запитів до державних органів, які обліковують інформацію щодо доходів та виплат, що отримуються особами, а також щодо рухомого і нерухомого майна, належного особам на праві власності, та за результатами таких дій у ОСОБА_5 майна, на яке законом дозволено звернути стягнення, не було виявлено.

Крім того, державним виконавцем також було здійснено запит до Державної податкової служби України щодо отримання відомостей про джерела отримання доходу боржника - фізичної особи. До такої інформації, яка обробляється органами фіскальної служби, належать, зокрема, відомості про можливі доходи від цінних паперів, отримані боржником страхові виплати, дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна, інші офіційно здійснені виплати та грошові надходження.

Так як за результатами пошуку в системах Державної податкової служби України не було виявлено жодних записів щодо джерел формування доходів ОСОБА_5, у державного виконавця не було підстав для вчинення додаткових запитів, а тому доводи скарги в цій частині є безпідставними.

Крім того, згідно вимог статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Таким чином, повернення Публічному акціонерному товариству «Родовід Банк» виконавчого документу № 2-н-693/08 жодним чином не обмежує його права на виконання рішення суду, не позбавляє можливості на повторне пред'явлення виконавчого документа до виконання в будь-який час в межах визначеного ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» трирічного строку.

При цьому, банк має визначену ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сукупність прав щодо участі у виконавчому провадженні, зокрема, право заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення. Таким чином, за наявності у стягувача інформації щодо можливих джерел доходу боржника чи необхідності перевірки належності йому певного майна, Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» може заявити виконавцю відповідне клопотання про вчинення виконавчих дій, для перевірки такої інформації.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, ухвала Подільського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги представника Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Кононенка Дениса Альбертовича відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Кононенка Дениса Альбертовича відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: