АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Кулянди М. І.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.,

секретар Конецька Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13 вересня 2017 року,

встановила:

ПАТ «Альфа - Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Посилався на те, що 02 лютого 2006 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №175, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 доларів США з відсотковою ставкою в розмірі 14 % річних, строком до 01 лютого 2026 року.

10 жовтня 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін №1597 до вищезазначеного кредитного договору, згідно умов якого з 12 листопада 2008 року проценти за користування кредитом встановлено у розмірі 18% річних в доларах США.

18 грудня 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін №1686 до кредитного договору №175 від 02 лютого 2006 року, відповідно до умов якого з 12 листопада 2008 року проценти за користування кредитом встановлено у розмірі 15% річних в доларах США.

№ 22ц/794/1208/17 р. Головуючий у 1 інстанції Волошин С.О.

Категорія 27 Доповідач Кулянда М.І.

17 грудня 2012 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ПАТ «Альфа- Банк» було укладено договір відступлення прав вимог.

Відповідач зобов'язання за вказаним договорам належним чином не виконував, а тому рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 жовтня 2015 року задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» та стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором № 175 від 02 лютого 2006 року, станом на 01 липня 2015 року в розмірі 123 734 гривень 60 коп., яка складалася із: заборгованості за кредитом в розмірі 117 037 гривень 72 коп.; заборгованості по відсотках в розмірі 5 919 гривень 27 коп.; пені в розмірі 777 гривень 61 коп..

Судове рішення звернуто до виконання, однак, до сьогоднішнього дня не виконано.

А тому, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість по відсотках у розмірі 1 624,12 доларів США за період з 02 липня 2015 року по 31травня 2017 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення позивач подав апеляційну скаргу, вважає, що судом винесено необґрунтоване і незаконне рішення, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами позовних вимог, а саме, позивач не надав суду розрахунок поточної заборгованості, в якому було б відображено нарахування процентів з 02 липня 2015 року, з урахуванням внесених боржником сум на погашення заборгованості, згідно наданих квитанцій, із зазначенням куди зараховано кошти.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Судом встановлено, що 02 липня 2006 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 175, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 доларів США, з відсотковою ставкою 14 % річних, строком до 01 лютого 2026 року. (а. с. 6-11).

10 жовтня 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_2 укладено договір №1597 про внесення змін до кредитного договору № 175 від 02 лютого 2006 року, згідно умов якого з 12 листопада 2008 року проценти за користування кредитом встановлено у розмірі 18 % річних в доларів США (а .с. 12).

18 грудня 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_2 укладено договір №1687 про внесення змін до кредитного договору № 175 від 02 лютого 2006 року, згідно умов якого з 12 листопада 2008 року проценти за користування кредитом встановлено у розмірі 15 % річних в доларах США. (а. с. 13).

17 грудня 2012 року укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило, а Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» прийняло право грошової вимоги, в тому числі за кредитним договором № 175 від 02 лютого 2006 року (а. с. 18-28).

17 серпня 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 175 від 02 лютого 2006 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці 19 жовтня 2015 року задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 175 від 02 лютого 2006 року станом на 01 липня 2015 року в розмірі 123 734 гривень 60 коп., яка складалася із: заборгованості за кредитом в розмірі 117 037 гривень 72 коп.; заборгованості по відсотках в розмірі 5 919 гривень 27 коп.; пені в розмірі 777 гривень 61 коп.(а. с. 62-65).

12 липня 2016 року постановою державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 727/6580/15-ц, який видано на підставі зазначеного рішення суду. Однак, рішення суду боржником не виконано.

Із уточненої заяви представника позивача вбачається, що він просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 1624,12 доларів США, з яких 0,00 доларів США заборгованість по кредиту та заборгованість по відсотках за період з 02 липня 2015 року по 31травня 2017 року в розмірі 1624,12 доларів США.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таку правову позицію Верховний Суд України виклав в постанові від 7 вересня 2016 року № 6-1412цс16.

Як вбачається з позовної заяви Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» просив стягнути з відповідача на свою користь відсотки за користування грошовими коштами за період з 02 липня 2015 року по 31 травня 2017 року.

Отже, враховуючи, що згідно ухваленого рішення суду від 19 жовтня 2015 року заборгованість по кредитному договору стягнута станом на 01 липня 2015 року. По даній справі розрахунок заборгованості зроблено станом на 31 травня 2017 року, а також враховуючи, що заборгованості по тілу кредиту вже стягнута та складає 0,00 доларів США, а тому підлягають стягненню в межах строку позовної давності нараховані відсотки за період з 02 липня 2015 року по 31травня 2017 року.

Оскільки рішенням суду від 19 жовтня 2015 року стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість достроково, тобто змінено строк виконання зобов'язання між сторонами, а кредитним договором не встановлено розміру процентів після настання строку виконання зобов'язання, тому розмір таких процентів визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути проценти за користування коштами за період з 02 липня 2015 року по 31 травня 2017 року.

З 02 липня 2015 року по 27 серпня 2015 року діяла облікова ставка НБУ 30 процентів ( 57днів).

5571,84*30/100/365*57=261,03

З 28 серпня 2015 року по 24 вересня 2015 року діяла облікова ставка НБУ 27 процентів (28 днів).

5571,84*27/100/365*28=102,58

З 25 вересня 2015 року по 21 квітня 2016 року діяла облікова ставка НБУ 22 проценти (210 днів).

5571,84*22/100/365*210=705,26

З 22 квітня 2016 року по 26 травня 2016 року діяла облікова ставка НБУ 19 процентів (35 днів).

5571,84*19/100/365*35=101,51

З 27 травня 2016 року по 23 червня 2016 року діяла облікова ставка НБУ 18 процентів (28 днів).

5571,84*18/100/365*28=76,93

З 24 червня 2016 року по 28 липня 2016 року діяла облікова ставка НБУ 16,5 процентів (35 днів).

5571,84*16,5/100/365*35=88,15

З 29 липня 2016 року по 15 вересня 2016 року діяла облікова ставка НБУ 15,5 процентів (48 днів).

5571,84*15,5/100/365*48=113,57

З 16 вересня 2016 року по 27 жовтня 2016 року діяла облікова ставка НБУ 15 процентів (42 дні).

5571,84*15/100/365*42=96,7

З 28 жовтня 2016 року по 13 квітня 2017 року діяла облікова ставка НБУ 14 процентів (168 днів).

5571,84*14/100/365*168=359,04

З 14 квітня 2017 року по 25 травня 2017 року діяла облікова ставка НБУ 13 процентів (42 дні).

5571,84*13/100/365*42=83,34

З 26 травня 2017 року по 31 травня 2017 року діяла облікова ставка НБУ 12,5 процентів (6 днів).

5571,84*12,5/100/365*6=11,45

Отже, сума відсотків за період з 02 липня 2015 року по 31 травня 2017 року становить 1999 доларів США 56 центів. (261,03 + 102,58 + 705,26 + 101,51 + 76,93 + 88,15 + 113,57 + 96,7 + 359,04 + 83,34 + 11,45 = 1999,56).

Однак, позивач, уточнюючи позовні вимоги, просив суд стягнути заборгованість по відсотках за вказаний період в розмірі 1 624 доларів США 12 центів.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З врахуванням положень ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору в розмірі 1 624 доларів США 12 центів.

Посилання суду першої інстанції в рішенні на відсутність в матеріалах справи даних щодо суми нарахованих відсотків за період з 01 липня 2015 року по 31 травня 2017 року, то вони є помилковими, оскільки на аркуші справи 35, 88-91, в графі під №12 «погашення відсотків за користування кредитом» відображено всі здійснені відповідачем проплати, після винесення рішення суду Шевченківським районним судом м. Чернівці 19 жовтня 2015 року.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» 2 955гривень 90 копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на сплату судового збору за подання до суду позовної заяви та 1 760 гривень в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13 вересня 2017 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 1 624 доларів США 12 центів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» 2 955 гривень 90 копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на сплату судового збору за подання до суду позовної заяви та 1 760 гривень в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) М.І.Кулянда

Судді : (підпис) І.Н. Лисак

(підпис) А.І. Владичан

З оригіналом згідно: Кулянда М.І.