Справа №333/784/17
Провадження №2/333/1024/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2017 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря Тарасенка О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №333/784/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:
16.02.2017 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Міністерства Оборони України про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у період з 29.12.1979 року по 29.06.1981 року ОСОБА_1 проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан. При виконанні службового обов`язку отримав вогнепальні осколкові поранення голови (контузія головного мозку -1980 рік), лівої ноги, наслідком яких є рубці на шкірі в зазначених анатомічних областях, що в подальшому призвело до розвитку: «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді посттравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючого, кризового перебігу, з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною перамідною недостатністю, вегето судинною дисфункцією, частими (1 -2 рази на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лікворо гіпертензивні, вертебро бацилярні), мнестичним зниженням, емоційно вольовою нестійкістю. Посттравматичний церебральний арахноїдит з вираженим лікворо гіпертензивним синдромом, вираженим вестибулоатактичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІІ ст., стійко вираженим цефалічним синдромом. Гіпертонічна хвороба ІІ. ІХС. Дифузного кардіосклерозу (за даними ЕКГ). Вказаним пошкодженням здоров`я йому завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, погіршення стану здоров`я, порушенні нормальних життєвих зв`язків, позбавленні можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійних болях та спазмах, перенесених стражданнях. З наведених підстав позивач, посилаючись на положення ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 23, 1167 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача 100 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 2 ЦК України держава України є учасником цивільних відносин. Згідно зі ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про збройні сили України», Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно роз`ясненням, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що відповідно до військового білету серії НОМЕР_1 , виданого 22 червня 1979 року Комунарським районним військовим комісаріатом Запорізької області, на ім`я ОСОБА_1 , позивач по справі в період з 29.12.1979 року по 29.06.1981 року проходив військову службу у складі Радянських військ в Демократичній республіці Афганістан.

Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 19.11.2014 року № 2034/Ж підтверджується, що під час виконання службового обов`язку ОСОБА_1 отримав вогнепальні осколкові поранення голови, лівої ноги, наслідком яких є рубці на шкірі в зазначених анатомічних областях.

Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 20 листопада 2014 р. вогнепальні осколкові поранення голови (контузія головного мозку, 1980 р.), лівої ноги, у ОСОБА_1 , наслідком яких стали рубці на шкірі в зазначених анатомічних областях, в подальшому призвели до розвитку стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді посттравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючого, кризового перебігу, з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною перамідною недостатністю, вегето судинною дисфункцією, частими (1 -2 рази на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лікворо гіпертензивні, вертебро бацилярні), мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю. Посттравматичний церебральний арахноїдити з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-тактичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІІ ст., стійко вираженим цефалічним синдромом. Гіпертонічна хвороба ІІ. ІХС. Дифузного кардіосклерозу (за даними ЕКГ), що підтверджується військо-медичними та військово-обліковими документами.

Окрім цього, ОСОБА_1 03.03.2015 року було встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК №380.

Позивач по справі неодноразово проходив стаціонарне лікування, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого ДЗ «Український госпіталь воїнів інтернаціоналістів «Лісова поляна» МОЗ України» від 01.12.2014 року №3492, випискою із медичної карти стаціонарного хворого КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» госпітального відділення для інвалідів та ветеранів війни від 06.02.2015 року № 1584, випискою з медичної картки хворого від 28.03.2015 року №186, випискою із медичної карти стаціонарного хворого КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» госпітального відділення для інвалідів та ветеранів війни від 11.12.2015 року № 20931, випискою із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення від 28.02.2016 року №234, випискою із медичної карти стаціонарного хворого КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» госпітального відділення для інвалідів та ветеранів війни від 18.07.2016 року № 12108, випискою з медичної картки хворого від 28.10.2016 року №517, випискою із медичної карти стаціонарного хворого КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» госпітального відділення для інвалідів та ветеранів війни від 24.01.2017 року № 458.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що встановлена позивачу третя група інвалідності є наслідком захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, а тому враховуючи глибину моральних та психічних страждань позивача внаслідок пошкодження здоров`я, стан його здоров`я на цей час, ступінь порушення нормальних життєвих зв`язків, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково в сумі 50 000 грн. У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Враховуючи наведені вище норми ст. 170 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про збройні сили України», судом відхиляються, як необґрунтовані, твердження відповідача про те, що чинним законодавством України не передбачена відповідальність Міністерства оборони України у відшкодуванні моральної шкоди.

Так, суд виходить з того, що саме на Міністерство оборони України, як на уповноважений орган державного управління, покладається обов`язок держави відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений в постанові від 21.10.2014 р. у справі № 3-86гс/14, який згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для суддів.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
З огляду на викладене, судовий збір в сумі 320 грн. судом покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 208, 212-215 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Міністерства оборони України (м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 6, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) - 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Стягнути з Міністерства оборони України (м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 6, ) в дохід держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя А.В. Круглікова