Справа № 603/803/17
Провадження №2/603/366/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі : Сандалюку О.В.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер 07.02.2000 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.02.2000 року помер її чоловік ОСОБА_3 Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: вул. Затока №5, с.Бобрівники Монастириського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 76.3 кв.м., житловою 37.0 кв.м., Літна кухня «Б.», Комора «В», Стайня «Г», Стодола «Д», Курник «Е», Ворота-І, Огорожа-ІІ. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняла, оскільки проживала із спадкодавцем на час смерті, проте при зверненні до нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в попереднє судове засідання не зявилась, хоча повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області в попереднє судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного:

ОСОБА_3 помер 07.02.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ №120660, від 13.05.2002 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, до якого входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: вул. Затока №5, с.Бобрівники Монастириського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 76.3 кв.м., житловою 37.0 кв.м., Літна кухня «Б.», Комора «В», Стайня «Г», Стодола «Д», Курник «Е», Ворота-І, Огорожа-ІІ.

Судом встановлено, що обєктом спадкування в даному випадку виступає житловий будинок з надвірними будівлями, який станом на 01.01.1991 року належав до суспільної групи колгоспний двір, що підтверджується довідкою №345, виданою виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 16.11.2017 року. Згідно зазначеної довідки, в житловому будинку за адресою: вул. Затока, 5, с.Бобрівники Монастириського району Тернопільської області станом на 15.04.1991 року проживали та були зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно копії погосподарської книги ОСОБА_2 сільської ради за 1996-2000 рр., головою вищезазначеного колгоспного двору зазначено ОСОБА_3, з яким проживала дружина ОСОБА_1

Також, як вбачається з копії витягу з рішення третьої сесії двадцять другого скликання ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області №б/н від 10.03.1995 року, ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0.21 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд в с.Бобрівники.

Так, згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.ст.120-121, ст.123 ЦК УРСР ( в ред.1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

Позивач ОСОБА_1 є дружиною спадкодавця ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-ИД №140149 виданим (повторно) виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 16.11.2017 року.

Відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР (в ред.1963р.), якою регулювались спадкові відносини на момент відкриття спадщини на день смерті ОСОБА_3, спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно довідки №366 від 04.12.2017 року, на час відкриття спадщини спадкодавця ОСОБА_3 07.02.2000 року, разом із ним проживала та була зареєстрована дружина ОСОБА_1

Таким чином, у відповідності зі ст.549 ЦК УРСР (в ред.1963р.), позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину.

Інших спадкоємців, які претендували б на спадкове майно, немає.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте, як вбачається із відповіді приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу №124/02-14 від 17.11.2017 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Так, згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановленні судом.

Таким чином, оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст. 328, 392, 1222, 1225, 1228, 1261 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги задоволити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер 07.02.2000 року, а саме:

- житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: вул. Затока №5, с.Бобрівники Монастириського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 76.3 кв.м., житловою 37.0 кв.м., Літна кухня «Б.», Комора «В», Стайня «Г», Стодола «Д», Курник «Е», Ворота-І, Огорожа-ІІ.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4