Справа № 472/824/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" грудня 2017 р. смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

при секретарі Тарєлкіній Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 селищної ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

В позовній заяві зазначив, що на підставі рішення про надання житлового приміщення в будинку громадського житлового фонду отримав ордер, який став підставою для вселення його в житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1. За вказаною адресою позивач зареєстрований з 29.11.1990 року та проживає по теперішній час. На сьогоднішній день позивач не має можливості зареєструвати своє право власності на вказане житло, оскільки вказане житло не стоїть на балансі ні в ОСОБА_2 селищній раді, ні в ПАТ «Миколаївобленерго». Право власності на це житло ніколи не реєструвалося.

В звязку з цим, позивач звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на квартиру № 6, розташовану в будинку № 2 по вул. Степовій смт. Веселинове Миколаївської області, за набувальною давністю, оскільки добросовісно, відкрито та безперервно володіє нею з 1990 року по теперішній час.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, письмових заперечень не надали.

Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно розпорядження органу приватизації від 18 листопада 1993 року № 19 заяву ОСОБА_1 про приватизацію квартири № 6, що знаходиться за адресою: вул. Степова, 2, в смт. Веселинове, яка використовується ним на умовах оренди, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», задоволено і передано вказану квартиру в приватну власність.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 36677505 від 18 серпня 2017 року позивачу відмовлено в реєстрації його права власності на квартиру, оскільки подані документи не дають змоги встановити відповідальність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звертався до приватизаційної комісії ОСОБА_2 селищної ради з питанням щодо приватизації вказаної квартири. Листом від 11 жовтня 2017 року № 05-03/1892 йому відмовлено в приватизації квартири з посиланням на те, що попередній власник будинку, а саме, ПАТ «Миколаївобленерго» не знав з балансу житлового фронду квартиру АДРЕСА_2 і не передав її на баланс ОСОБА_2 селищної ради Миколаївської області.

Разом з тим, згідно довідки ПАТ «Миколаївобленерго» від 22.11.2017 року № 01/22-6490 вказана квартиру на балансі ПАТ «Миколаївобленерго» не обліковується.

Згідно довідки ОСОБА_2 філії ММБТІ від 22.08.2017 року № 291 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, ні за ким не зареєстроване.

Згідно паспортних даних позивача та довідки ОСОБА_2 селищної ради Веселинівського району Миколаївської області № 2330/02-12 від 21.08.2017 року позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає з 29.11.1990 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_4.

Згідно довідок Комунального підприємства «ОСОБА_2 водопостач» та Філії ПАТ «Миколаївобленерго» Веселинівського району Південного округу позивач є користувачем мережі водопостачання та електричної енергії за адресою: АДРЕСА_4.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволодів квартирою № 6 по вул. Степова, 2, смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області і продовжує відкрито, безперервно володіти нею з 1990 року, тобто протягом більше десяти років, сплачує комунальні послуги та постійно підтримує її в належному стані, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання за ОСОБА_1 права власності на вище зазначений житловий будинок за набувальною давністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 344 ЦК України та ст. ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на квартиру № 6, яка розташована за адресою: Миколаївська область, Веселинівський район, смт. Веселинове, вул. Степова, 2, за набувальною давністю.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_4