Справа № 180/1703/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Хомченко С.І.

за участю секретаря - Гащук І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Марганці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Марганецький відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна та виключення майна з акту опису й арешту,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року позивач звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: Марганецький відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна та виключення майна з акту опису й арешту. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 01 січня 2017 року помер її син ОСОБА_3.

Після смерті сина відкрилася спадщина, яка складається із квартири АДРЕСА_1 ( Єдності) в м. Марганець Дніпропет-ровської області . На момент смерті сина вона проживала разом із ним, тобто автоматично прийняла спадщину.

Під час оформлення нею спадкового майна після смерті сина, дізналася про те, що на квартиру сина накладено арешт та оголошено заборону на її відчуження.

Як вияснилося впродовж, державним виконавцем ВДВС Марганецького міського управління юстиції ОСОБА_4, в порядку примусового виконання виконавчого листа № АЕ-177, виданого Марганецьким міським судом, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів та з метою примусового стягнення з боржника заборгованості по аліментам, 14 березня 2008 року була винесена постанова «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження», якою накладено арешт на майно рухоме та нерухоме, яке належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_3 та оголошено заборону на його відчуження.

Отже підставою для обтяження на вищевказану квартиру є постанова про арешт майна боржника № 3537, видана 14.03.2008 року державним виконавцем ВДВС Марганецького міського управління юстиції ОСОБА_4.

Державним реєстратором, який вніс цей арешт в реєстр, був державний нотаріус.

Оскільки їй було відомо про те, що заборгованість по сплаті аліментів її сином сплачена повністю і його колишня дружина ОСОБА_5 ( після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_2), яка є відповідачем по даній справі, не мала до нього ніяких претензій, написала заяву до ВДВС, однак зазначене виконавче провадження у звязку з фактичним виконанням зо-бовязання, закрито не було.

З цього приводу вона звернулася до ОСОБА_2 і та підтвердила, що заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_3 їй сплачена повністю, на підтвердження чого написала розписку.

Оскільки на квартирі її покійного сина є обтяження і вона не має можливості її переоформити, звернулась до ВДВС Марганецького ГТУЮ із заявою про скасування апрешту на, що 28.08.2017 року отримала відповідь про те, що провадження від 2008 року, у відношенні якого було винесено постанову про накладення арешту від 14.03.2008 року у матеріалах архіву Марганецкого МВДВС та у спец розділі закінчених виконавчих проваджень Автоматизованої системи виконавчих проваджень, вказаного провадження не перебуває, тому скасування арешту майна неможливо.

У звязку з тим, що арешт з майна її покійного сина, а саме: квартири АДРЕСА_1 ( Єдності) в м. Марганець, не знятий, вона позбавлена можливості переоформити спадкове майно, що порушує її конституційні права на розпорядження своїм майном. Просить суд скасувати арешт та заборону відчуження з усього належного ОСОБА_3 рухомого та нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця ВДВС Марганецького міського управління юстиції ОСОБА_4 «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 14 березня 2008 року та виклюити з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого та рухомого майна відомості про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_3.

Представник позивача ОСОБА_6 надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала.

Представник Марганецького ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являлася матірю ОСОБА_3, померлого 01 січня 2017 року

( а.с. 4, 8).

Після смерті сина позивача відкрилася спадщина, яка складається із квартири АДРЕСА_2 (Єдності) в м. Марганець Дніпропетровської області. Позивач являєтьсяє спадкоємцем, яка фактично прийняла спадщину так, як до смерті сина проживала разом із ним.

Під час оформлення позивачем спадкового майна, а саме: вищевказаної квартири, їй стало відомо про те, що на все майно її сина ОСОБА_3, яке належало йому на праві власності, накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження.

В реєстрі стоїть обтяження на квартиру АДРЕСА_2 (Єдності) в м. Марганець Дніпропетровської області, яка належала на праві власності ОСОБА_3. Підставою для обтяження, є постанова про арешт майна боржника № 3537, видана 14.03.2008 року державним виконавцем ВДВС Марганецького міського управління юстиці ОСОБА_4 Державним реєстратором, який вніс цей арешт в реєстр, був державний нотаріус ( а.с.6).

Так рішенням Марганецького міського суду від 14 грудня 1995 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, що підтверджується копією рішення по справі АЕ-177/95.

У державного виконавця ВДВС Марганецького міського управління юстиції ОСОБА_4 знаходилося провадження з примусового виконання виконавчого листа № АЕ-177, виданого Марганецьким міським судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини.

Державним виконавцем ВДВС Марганецького міського управління юстиції ОСОБА_4, в порядку примусового виконання виконавчого листа № АЕ-177, виданого Марганецьким міським судом, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів в розмірі 1/4 частини та з метою примусового стягнення з боржника заборгованості по аліментам, 14 березня 2008 року була винесена постанова « Про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження», якою накладено арешт на майно рухоме та нерухоме, яке належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_3 та оголошено заборону на його відчуження, що підтверджується копією постанови про арешт майна боржника.

Позивачу було відомо про те, що заборгованість по сплаті аліментів її сином сплачена повністю і його колишня дружина ОСОБА_5, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_2, не мала до нього ніяких претензій. На підтвердження чого відповідач по справі ОСОБА_2 написала позивачу розписку від 29.09.2017 року, в якій зазначила, що претензій до ОСОБА_3 щодо заборгованості по аліментам на утримання дитини по виконавчому листу АЕ-177 вона не має, оскільки останній повністю виплатив належну їй суму заборгованості.

Проте зазначене виконавче провадження, у звязку з фактичним виконанням зобовязання, ВДВС закрито не було, арешт знятий не був.

У звязку з неможливістю переоформлення спадкового майна, а саме: квартири, після смерті сина, позивач звернулась до ВДВС Марганецького ГТУЮ із заявою про скасування апрешту на, що 28.08.2017 року їй була надана відповідь про те, що провадження від 2008 року, у відношенні якого було винесено постанову про накладення арешту від 14.03.2008 року у матеріалах архіву Марганецкого МВДВС та у спец розділі закінчених виконавчих проваджень Автоматизованої системи виконавчих проваджень, вказаного провадження не перебуває, а тому скасування арешту майна неможливо.

Наявність арешту на квартиру, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Радянська (Єдності) АДРЕСА_3, заважає позивачу в оформлені спадкового майна, звязку з чим, остання вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно дост. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», вказані всі можливі причини закриття виконавчого провадження, в тому числі з фактичним виконанням зобовязання.

Згідно із ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", арешт може бути знятий за рішенням суду.

На сьогоднішній день арешт та заборона відчуження не знято, накладений постановою арешт, не забезпечує реального виконання зобов'язання, а лише перешкоджає позивачу в оформлені спадкового майна. Таким чином, зазначений арешт підлягає скасуванню.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов є законним і обгрунтованим, в зязку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст. ст. 49, ч.5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 11,15,30,57,60, 208, 209, 212-214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати арешт та заборону відчуження з усього належного ОСОБА_3 рухомого та нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця ВДВС Марганецького міського управління юстиції ОСОБА_4 «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» № 3537 від 14 березня 2008 року.

Виключити з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого та рухомого майна відомості про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. І. Хомченко