У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Поливач Л.Д. при секретарі Пащенко О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум-Інвест», ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Перепелиця Надія Дмитрівна, Державне підприємство «Житлоінбуд» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргу ОСОБА_2, подану її представником ОСОБА_6, на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 2 серпня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ«Форум-Інвест», ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Перепелиця Н.Д, ДП «Житлоінбуд» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 1.11.2004 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Форум-Інвест» був укладений договір про залучення інвестицій в будівництво житла, відповідно до умов договору, предметом є залучення інвестицій в довірче управління для будівництва житлового об'єкту, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Васильківська 31/17, і вона сплатила кошти за вищевказану квартиру, що підтверджується Карткою розрахунків та квитанціями. Проте, 18.05.17 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виявила факт реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 87,8 кв.м. за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Перепелицею Н.Д. 2 серпня 2017 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на оспорювану квартиру АДРЕСА_1. Вимоги про забезпечення позову обґрунтовувала тим, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити застосування правових наслідків визнання права власності, або зробить можливим подальший продаж нерухомості іншому, можливо добросовісному вигодонабувачу, до чого відповідачі вже вдавалися. Вказує, що на час подачі заяви про забезпечення позову спірна квартира належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2017 року, що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 2 серпня 2017 року відмовлено у задоволенні вказаної заяви з підстав того, що позивачем на підтвердження своїх вимог не наведено всіх необхідних відомостей, потрібних для забезпечення позову. Не погодившись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва скасувати та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову. У доводах апеляційної скарги, зазначає, що суд не врахував існування рішення Голосіївського районного суду за 2014 рік, яке залишено без змін Апеляційним судом м. Києва, де ОСОБА_2 визнано належним інвестором. Також вказує на те, що твердження суду про відсутність ймовірності наступного перепродажу квартири спростована в експериментальному порядку. Оскільки з Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_4 вже перепродала спірну квартиру іншій особі - ОСОБА_7 У судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав і просив задовольнити апеляційну скаргу. Відповідачі та треті особи у судове засідання не з‛явилися, про розгляд справи повідомлені за законом належно, причини неявки не повідомили, заяв про відкладення справи не подавали. Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді. Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення представника позивача, перевіривши законність ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено обґрунтування існування високої ймовірності того, що у відповідачів є намір відчуження спірної квартири. Проте з такими висновками повністю погодитись неможливо, оскільки суд дійшов їх без достатньої перевірки обставин, що мають значення при вирішенні питання щодо застосування заходів забезпечення позову, з огляду на що ухвалу суду не можливо визнати законною. Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно ч.2 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Частиною 3 ст. 152 ЦПК Українипередбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України суд за завою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд(суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач посилається на те, що 1.11.2004 рокуміж нею та ТОВ «Форум-Інвест» був укладений договір про залучення інвестицій в будівництво житла. За рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2014 року , ТОВ «Форум-Інвест» зобов'язано виконати умови Договору № ВЗ 1/8-10/2-18 від 1.11.2004 року та визнано ОСОБА_2 належним інвестором. Вказує, що є висока ймовірність того, що спірна квартира може бути відчужена, оскільки вже перепродавалась неодноразово. Відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка додана до апеляційної скарги, станом на 29.05.2017 року право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_7 Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України). Зазначених вимог суд першої інстанції при вирішенні заяви не дотримався, з огляду на що висновок суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову є помилковим. З огляду на зазначені обставини, вимоги заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Керуючись ст.ст. 303,304, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану її представником ОСОБА_6, задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 2 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нову про задоволення заяви.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Виконання ухвали доручити державній виконавчій службі Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: