Справа № 185/6733/17
Провадження № 2/185/3632/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2017 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді:Гаврилова В.А.,
за участю секретаря:Гордиченко Р.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Павлоград Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди батька, суд -
ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди батька, в якій просила суд надати їй дозвіл на виїзд неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, до країн ближнього та дального зарубіжжя у супроводі матері ОСОБА_3, без згоди та супровіду батька ОСОБА_4 на строк - три роки. В подальшому позовні вимоги уточнила, а саме вказала країни вихзду - Сполучені Штати Америки та Російську Федерацію, та час виїзду з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року. Позов мотивувала таким. Вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 23 січня 2017 року було розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вона має намір разом з дітьми виїхати за кордон для відпочинку та оздоровлення. Однак, зв'язку з відповідачем не має. У зв'язку з цим, вона змушена звернутися до суду.
У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомив.
Суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи приходить до такого .
Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2017 року.
Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач участі у вихованні та догляді за дітей не здійснює, їх фізичним, духовним та моральним розвитком не займається. Діти постійно проживають з позивачем, яка піклується про них, повністю матеріально утримує, доглядає за ними, займається їх вихованням. Позивач має намір разом з дітьми виїхати на строк з 1 січня 2018 року по 31 березня 2018 року за межі України до Сполучених Штатів Америки та Російської Федерації для відпочинку та оздоровлення дітей, а також для всебічного розвитку дитини.
Відповідач проживає на тимчасово окупованій території України в місті Донецьку, з сімє'ю відносин не підтримує, на дзвінки не відповідає, що свідчить про ухилення від надання дозволу позивачу на тимчасовий виїзд дітей за кордон у її супроводі, що порушує права дітей та позивачки.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного Кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За правилами ст. 3 Конвенції про права дитини (прийнята Генасамблеєю ООН 20 листопада 1989 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 даної Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно з ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.
Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено правовим актом № 3857-XII від 21.01.1994 Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України", постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами).
У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.
Відповідно до ст. 10 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду-виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
П. 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
Відповідно до п. 3 Загальних положень "Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї", затвердженої постановою КМУ № 367 від 04 червня 2015 року в'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57. Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників.
В викладене свідчить,що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон України, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Відповідач по справі ОСОБА_4, як вбачається із матеріалів справи, з колишньою дружиною та дітьми відносини не підтримує.
Викладене приводить суд до висновку, що надання дозволу на виготовлення дитячих проїзних документів буде відповідати їх інтересам. Так само надання дозволу позивачу на виїзд неповнолітніх дітей позивача у його супроводі не порушить прав дітей та відповідає їх інтересам, оскільки спрямоване на реалізацію права дитини на прямий контакт з матір'ю, регулярні особисті стосунки з останньою, буде сприяти фізичному, духовному, інтелектуальному, культурному та соціальному розвитку дитини, оскільки виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача.
Керуючись ст. ст. 5-8, 10, 88, 212, 215 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди батька - задовольнити частково.
Надати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, дозвіл на виїзд неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, до Сполучених Штатів Америки та Російської Федерації з метою відпочинку та оздоровлення, за межі України без дозволу та супроводу батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, строком на два місяці з дня набрання рішенням законної сили.
В решті позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. А. Гаврилов