Справа № 2-433/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі :

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Продан М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності, просила встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу її та ОСОБА_4 з 2003 року по грудень 2007 року, визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю її та ОСОБА_4, визнати за нею право власності на ? частину спірної квартири.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначала, що з осені 2003 року вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. 23 травня 2006 року вони за спільні сімейні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1, покупцем квартири у договорі купівлі-продажу було зазначено ОСОБА_4

Позивач вважає, що квартира є спільною сумісною власністю, оскільки вона та ОСОБА_4 перебували у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, виконували всі обов'язки подружжя і тому внесли спільний вклад в набуття права власності на зазначене майно.

Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1, відповідачі є спадкоємцями першої черги, а тому позивач змушена звернутися з позовом про захист свого права власності на частину квартири до суду.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі подали до суду заяви про визнання позову, просили розглядати справу за їх відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до даних свідоцтва про шлюб (а.с. 48) ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 19 грудня 2007 року.

Згідно з даними договору купівлі-продажу квартири від 25 травня 2006 року ОСОБА_4 придбав квартиру АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 45, 46).

З даних свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1 року видно, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.47).

Відповідно до ст. 256 ЦПК України 2004 року суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Статтею 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом.

Відповідно до частин 3, 4 статті 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Разом з тим, згідно зі ст. 12 КпШС України шлюб укладається в державних органах запису актів громадянського стану.

Статтею 13 КпШС України передбачено, що права і обов'язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах запису актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов'язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах запису актів громадянського стану.

Згідно з Прикінцевими положеннями СК України цей Кодекс регулює відносини, які виникли починаючи з дня набрання ним чинності.

Кодексом про шлюб та сім'ю України, а також ЦПК України, який діяв на 2003 рік, з якого позивач просить встановити факт проживання однією сім'єю її та ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу, встановлення такого факту не передбачено. СК України не має зворотньої сили, а тому підстав для задоволення позовної вимоги про встановлення встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу у 2003 році немає.

Таким чином, враховуючи викладене, визнання відповідачами позову, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 01 січня 2004 року по грудень 2007 року та визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 12, 13 КпШС України, ст.ст. 60, 63, 70, 74, СК України, ст.ст. 334, 355, 368, 369, 372, 392, 657 ЦК України, ст.ст. 10, 27, 31, 77, 88, 212, 213-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 01 січня 2004 року по грудень 2007 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн