Справа № 755/536/17
"24" березня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.,
за участі секретаря Гноілек М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивачі звернулися до суду з позовом у якому просять визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1.
Вимоги мотивують тим, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1.
29 липня 2006 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5, після чого змінила прізвище на «ОСОБА_5».
04 січня 2011 року відповідач був зареєстрований у квартирі.
15 березня 2016 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано.
Позивачі вказують, що відповідач з березня 2013 року по теперішній час не проживає у квартирі, не оплачує комунальні послуги та не бере участь в утриманні житла, його майно у кімнаті відсутнє, будь-яких домовленостей між ними та відповідачем з приводу користування житловим приміщенням відсутні, а тому вони самостійно мають нести витрати по утриманню житла, вони не можуть належним чином користуватися та розпоряджатися належним їм житловим приміщенням, що значно обмежує їх законні права.
В судовому засіданні позивачі підтримали позов та викладені у ньому обставини.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки позивачів вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи Дніпровського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином.
Суд, вислухавши пояснення позивачів, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 10.03.1998 року, виданого ВАТ «КИЇВХІМВОЛОКНО», АДРЕСА_1 належить позивачам в рівних частках (а.с. 4).
Відповідно до довідки по формі № 3 від 07.10.2016 року № 1839/1 у кімнаті АДРЕСА_1 зареєстровані позивачі, відповідач ОСОБА_5 та малолітня ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).
Відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою ОСОБА_4 з 29.07.2006 року (а.с. 8). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.03.2016 року шлюб між ними було розірвано (а.с. 7-7 зв.).
Позивачі в судовому засіданні пояснили, що виселилася відповідач з квартири у 2013 році добровільно, забравши свої речі, проживає з іншою сім'єю, витрат по утриманню спірного житла не несе, з того часу до них жодного разу не з'являвся.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Факт не проживання відповідача у спірному житловому приміщенні підтверджено актом від 12 жовтня 2016 року, що підписаний сусідами, посвідчений начальником ЖРЕО № 401(а.с. 5).
Також обставини не проживання відповідача у кімнаті № 35 квартири АДРЕСА_1 підтверджуються показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які пояснили, що вони є сусідами позивачів, разом проживають у вказаній квартирі № 3, яка є комунальною, відповідач з позивачами не мешкає з 2013 року, з часу виселення жодного разу не з'являвся, перешкод у проживанні відповідача ніколи не чинилось.
Отже, за вищевикладених обставин судом встановлено, що відповідач більше року без поважних причин постійно не проживає у спірній квартирі, його майно там не знаходиться, будь-які домовленості між сторонами з приводу користування житловим приміщенням відсутні, витрат по утриманню житла відповідач не несе, у зв'язку з чим позивачам, які є співвласниками квартири, відповідач чинить перешкоди у користуванні спірним житловим приміщенням, позивачі не можуть належним чином користуватися та розпоряджатися вказаною квартирою, а тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.
Керуючись ст. ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 208, 215, 218, 224-226 ЦПК України суд,-
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя