Провадження № 2/225/283/2017
Справа № 225/6380/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

04 квітня 2017 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого суді ОСОБА_1,

за участю

секретаря Савченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він 08.02.2013 року уклав з ОСОБА_3 договір позики, за умовами якого останній позичив у позивача 50000 доларів США строком до 31.12.2013 року та надав під заставу оригінал технічного паспорту на квартиру № 4 в житловому будинку № 13 по проспекту Ленінському в м. Донецьку та оригінал договору купівлі-продажу зазначеної квартири від 22.07.2002 року. В подальшому, 08.07.2013 року відповідач позичив у позивача ще 10000 доларів США на тих самих умовах і з терміном повернення до 31.12.2013 року. Факт передачі грошей підтверджується розписками, написаними власноруч відповідачем. З часу складання розписки відповідач повернув позивачу 8000 доларів США, а решту 52000 доларів США не повернув. 24.02.2017 року позивач надав заяву про уточнення позовних вимог та просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 51000 доларів, оскільки відповідач сплатив йому частково суму боргу у розмірі 1000 доларів США. Оскільки відповідач запозичені грошові кошти в визначений в розписках строк не повернув в повному обсязі, просить стягнути з відповідача борг в сумі 51000 доларів США з урахуванням уточнень до позовної заяви.

В судове засідання позивач та його представник не зявились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечують.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи сповіщався належним чином, зокрема через оголошення у засобах масової інформації газета «Часопис»Донеччина» від 24.03.2017 року, а тому відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача по наявних у справі документах, шляхом постановлення заочного рішення.

Суд, дослідивши письмові доказі вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення та дати отримання коштів.

Судом встановлено, що згідно розписки від 08.02.2013 року відповідач ОСОБА_3 запозичив у позивача ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 50000 доларів США, яку зобовязався повернути в строк до 31.12.2013 року.

Згідно розписки від 08.07.2013 року відповідач запозичив у позивача грошову суму в розмірі 10000 доларів США, які зобовязався повернути в строк до 31.12.2013 року.

Про отримання грошових коштів та зобовязання їх повернути в певний строк відповідач затвердив своїм підписом.

Розписки написані власноручно відповідачем, останнім заперечень щодо недостовірності розписок суду не подано, що також підтверджує факт укладання договорів позики між ним та позивачем та фактом передачі йому позивачем грошових коштів.

Оригінали всіх вказаних розписок були оглянуті в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 на теперішній час суму заборгованості позивачу повернув частково у розмірі 9000 доларів США.

Таким чином, відповідач свої зобовязання повернути позивачу займані грошові кошти в обумовлених в розписках строк та на вимогу позивача, не виконав, до теперішнього часу запозичені гроші в повному обсязі не повернув.

Вказані обставини підтверджуються наявністю у позивача оригіналів вищевказаних розписок та відсутністю інших доказів повернення відповідачем суми боргу в повному обсязі за розписками.

Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

У національній валюті України підлягають стягненню всі складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, у ст.1048 ЦК України, а також при застосуванніст.625 ЦК України.

Отже, сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором позики становить 1378020 (один мільйон триста сімдесят вісім тисяч двадцять) грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 04.04.2017 року еквівалентно 51000 доларів США.

Таким чином, виходячи iз встановлених судом обставин та вiдповiдних їм правовiдносин та зважаючи на те, що позивачем на підтвердження укладення договору позики надано суду письмові розписки, а порушення зобов'язання сталося з вини вiдповiдача, який заперечень на позов не надав, суд знаходить, що позовнi вимоги являються обґрунтованими і такими, що пiдлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за договором позики суму боргу в розмірі 1378020 (один мільйон триста сімдесят вісім тисяч двадцять) грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 04.04.2017 року еквівалентно 51000 доларів США, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6890 (шість тисяч вісімсот девяносто ) грн. та витрати по сплаті оголошення в пресі у розмірі 130 (сто тридцять) грн..

Заочне рішення може бути переглянуто Дзержинським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції або Дзержинським міським судом за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: