Справа № 460/2977/13 Головуючий у 1 інстанції: Гоцко В.І.
Провадження № 22-ц/783/128/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» -

ОСОБА_2, представників ОСОБА_3

ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 Аваль» на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 24 лютого 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_6 Аваль» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/1315/81/59602 від 10.09.2008 року в сумі 61012,73 доларів США, що в еквіваленті становить 487674,75 грн., з яких:

- 55371,40 доларів США, що в еквіваленті нараховує 442583,60 грн - заборгованість по кредиту;

- 3305,88 доларів США, що в еквіваленті нараховує 26423,90 грн. - заборгованість по сплаті відсотків;

- 45,95 доларів США, що в еквіваленті становить 367,28 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків;

- 2335,45 доларів США, що в еквіваленті нараховує 18667,25 грн. - пеня, за порушення графіку повернення кредиту та сплату відсотків;

шляхом звернення стягнення на об"єкт нерухомого майна на предмет іпотеки: об"єкт незавершеного будівництва житлового будинку, готовністю 62%, що знаходиться в селищі Івано-Франкове по вулиці Сонячна, 2, Яворівського району Львівської області та земельну ділянку, кадастровий номер №:07:001:0251, площею 0,1500 га, що розташована в селищі Івано-Франкове по вулиці Сонячна, 2, Яворівського району Львівської області і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб"єктом оціночної діяльності або незалежним експертом, на стадії оцінки майна під час проведення виконання дій та задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові претензії Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_6 Аваль" в розмірі 61012,73 доларів США, що нараховує суму 487674,75 гривень.

Оскаржуваним рішенням взадоволенні позову Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_6 Аваль" до ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки: об"єкт незавершеного будівництва житлового будинку, готовністю 62%, що знаходиться в селищі Івано-Франкове по вулиці Сонячна, 2, Яворівського району Львівської області та земельну ділянку, кадастровий номер №:07:001:0251, площею 0,1500 га, що розташована в селищі Івано-Франкове по вулиці Сонячна, 2, Яворівського району Львівської області і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб"єктом оціночної діяльності або незалежним експертом, на стадії оцінки майна під час проведення виконання дій та задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові претензії Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_6 Аваль" в розмірі 61012,73 доларів США, що нараховує суму 487674,75 грн. - відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржило ПАТ «ОСОБА_6 Аваль»,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що між ПАТ "ОСОБА_6 Аваль" та ОСОБА_3І було укладено Кредитний договір №014/1315/81/59602 від 10.09.2008 року на суму 60000 доларів США, строком до 11.09.2038 року, зі сплатою 13,85 % річних за користування кредитом. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, між ПАТ "ОСОБА_6 Аваль" та ОСОБА_3, 08 серпня 2011 року, була укладена Додаткова угода №2 до Кредитного договору, відповідно до якої, строк погашення кредиту був збільшений та встановлений до 11.09.2038 року, а Графік погашення кредиту інших платежів викладений в новій редакцї в Додатку, який є невід"ємною частиною Додаткової угоди. Відповідно до п.2.3.4., 3 Додаткової угоди, відповідач ОСОБА_3, зобов"язався щомісячно, до 15-го числа кожного місяця, повертати кредитні кошти, згідно встановленого Графіку погашення кредиту. Крім цього, відповідач ОСОБА_3 зобов"язався сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами щомісячно, до 15-го числа, кожного місяця із розрахунку 13,85% річних.

З метою забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_3 зобов"язань за вищевказаним кредитним договором було укладено договір іпотеки №6064/1315/325570 від 10.09.2008 року, відповідно до умов якого було передано об"єкт незавершеного будівництва житлового будинку, готовністю 62%, що знаходиться в селищі Івано - Франкове по вул. Сонячна, 2, Яворівського району Львівської області та земельну ділянку, кадастровий номер № :07:001:0251, площею 0,1500 га, що розташована в селищі Івано-Франкове по вул.. Сонячна, 2, Яворівського району Львівської області і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Вказане майно належить на праві власності відповідачам: ОСОБА_3 та ОСОБА_7. Внаслідок невиконання ОСОБА_3 умов кредитного договору утворилась прострочена заборгованість по тілу кредиту та відсотках за користування кредитом і з метою погашення даної заборгованості банком були направлені позичальника та поручителю вимоги про дострокове погашення заборгованості, проте вимоги залишені без задоволення. Враховуючи зазначене, оскільки ОСОБА_3 не виконуються зобов»язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором, позивач набув права звернутись до суду з проханням про звернення стягнення на іпотечне майно з метою задоволення своїх майнових вимог. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної карги, заперечення представників ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, яка передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім цього, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що строк виконання основного зобов»язання за кредитним договорм ще не настав, відповідач ОСОБА_3 не відмовляється від сплати кредиту, а тому вимоги банку є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістомзобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Загальні умови виконання зобов'язання зазначені у ст. 526 цього Кодексу.

Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок як позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 вересня 2008 року між ВАТ "ОСОБА_6 Аваль", правонаступником якого є ПАТ "ОСОБА_6 Аваль" та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №014/1315/81/59602 на суму 60000 доларів США, строком до 11 вересня 2038 року, зі сплатою 13,85 % річних за користування кредитом.

У відповідності до умов кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, між ВАТ "ОСОБА_6 Аваль", правонаступником якого є ПАТ "ОСОБА_6 Аваль" та ОСОБА_3 і ОСОБА_7 10 вересня 2008 року було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_3 та ОСОБА_7 передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: об"єкт незавершеного будівництва житлового будинку, готовністю 62%, що знаходиться в селищі Івано-Франкове по вулиці Сонячна, 2, Яворівського району Львівської області та земельну ділянку, кадастровий номер №:07:001:0251, площею 0,1500 га, що розташована в селищі Івано-Франкове по вулиці Сонячна, 2, Яворівського району Львівської області і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що належать іпотекодавцям на праві приватної спільної часткової власності, визначеною сторонами вартістю в розмірі 511537 гривень.

Даний договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу ОСОБА_8, яким накладено заборону на відчуження зазначеного в ньому нерухомого майна, до припинення договору іпотеки.

08 серпня 2011 року, між ПАТ "ОСОБА_6 Аваль" та ОСОБА_3 була укладена Додаткова угода №2 до Кредитного договору №014/1315/81/59602 від 10 вересня 2008 року, відповідно до якої, строк погашення кредиту був збільшений та встановлений до 11 вересня 2038 року, а Графік погашення кредиту інших платежів викладений в новій редакцї в Додатку, який є невід"ємною частиною Додаткової угоди.

Відповідно до п.2.3.4., 3 Додаткової угоди ОСОБА_3 зобов"язався щомісячно, до 15-го числа кожного місяця, повертати кредитні кошти, згідно встановленого Графіку погашення кредиту. Крім цього, ОСОБА_3 зобов"язався сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами щомісячно, до 15-го числа, кожного місяця із розрахунку 13,85% річних.

Відповідно до п.16.3 Кредитного договору від 10 вересня 2008 року, у випадку порушення відповідачем графіку погашення кредиту та відсотків, встановлених договором, позивач нараховує відповідачу ОСОБА_3 пеню, в розмірі 1.0% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» свої зобов»язання за кредитним договором виконав, надав позичальнику кредитні кошти, отримання яких відповідачі не заперечували.

Відповідач ОСОБА_3 умов кредитного договору про своєчасне повернення отриманих кредитних коштів та відсотків за користування кредитними коштами згідно з графіком погашення, який є складовою частиною кредитного договору, не виконував, у зв»зку з чим у нього склалася заборгованість перед банком за кредитним договором №014/1315/81/59602 від 10 вересня 2008 року, яка станом на 12.06.2013 р. становить 58677.28 доларів США, що в еквіваленті становить 469007.50 грн., з яких:

- 55371,40 доларів США, що в еквіваленті нараховує 442583,60 гривень - заборгованість по кредиту;

- 3305,88 доларів США, що в еквіваленті нараховує 26423,90 гривень - заборгованість по сплаті відсотків;

- 45,95 доларів США, що в еквіваленті становить 367,28 гривень - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків;

- 2335,45 доларів США, що в еквіваленті нараховує 18667,25 гривень - пеня, за порушення графіку повернення кредиту та сплату відсотків.

Відповідач ОСОБА_3, його представники в суді апеляційної інстанції не заперечували наявності у позичальника заборгованості за кредитним договором №014/1315/81/59602 від 10 вересня 2008 року, укладеним між ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» та ОСОБА_3

Наявність заборгованості у зазначеному вище розмірі встановлена оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, яке ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_7 не оскаржувалося, а відтак вони погодилися з розміром заборгованості, зазначеним ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» у розрахунку заборгованості, доданому позивачем до матеріалів позову.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції погодився з доводами апелянта про наявність у ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, заперечив її розмір, зазначений позивачем у розрахунку заборгованості, вказавши, що такий є значно меншим.

Разом з тим, заперечуючи щодо розміру заборгованості, зазначеного ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» у розрахунку, наданого банком, ні відповідачі, ні представник ОСОБА_3, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надали іншого альтернативного розрахунку на спростування розміру заборгованості, зазначеного банком, наявність якої вони не заперечували.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 стверджуючи в суді апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_3 вносились кошти на погашення кредиту, однак такі не були зараховані банком, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин, з клопотанням про долучення квитанцій про сплату ОСОБА_3 кредитних коштів, до суду апеляційної інстанції не звертався.

За вищенаведеного доводи ОСОБА_3, його представників про інший, значно менший розмір заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «ОСОБА_6 Аваль», є голослівними, не підтвердженими належними та допустимими доказами, спростовуються розрахунком заборгованості, наданим банком, на спростування якого відповідачами не було надано іншого альтернативного розрахунку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наданий представником ОСОБА_3- ОСОБА_4 суду апеляційної інстанції розрахунок, не відповідає вимогам належності та допустимості доказів, а відтак такий не може братись судом до уваги.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», позивач, 16.05. 2013 року, надіслав відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_7 письмову вимогу, у якій повідомив про наявність у ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, а також попередив, що у випадку невиконання вимоги, позивачем будуть застосовані заходи щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частина 1 ст.611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов"язання нерухомим майно, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким, іпотекодержатель має право, в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов"язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки перевежно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з договором іпотеки, предметом іпотеки є: об"єкт незавершеного будівництва житлового будинку, готовністю 62%, що знаходиться в селищі Івано-Франкове по вулиці Сонячна, 2, Яворівського району Львівської області та земельну ділянку, кадастровий номер №:07:001:0251, площею 0,1500 га, що розташована в селищі Івано-Франкове по вулиці Сонячна, 2, Яворівського району Львівської області і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов"язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов"язання.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ст. 590 ч.1 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 35 ч.1 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Згідно положень ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя який передбачив би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов»язання (ст.. 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З врахуванням положень ст. 11 ЦПК України ні суд першої інстанції, ні апеляційної інстанції не наділений правом самостійно змінювати предмет чи підставу заявленого позову, і повинен розглядати справу в межах заявлених позивачем вимог.

Враховуючи вищенаведене, положення п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до якого право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, належить виключно позивачеві (ч.1 ст. 20 ЦК, ст. ст. 3і 4 ЦПК), беручи до уваги наявність у відповідача ОСОБА_3 заборгованості по сплаті кредитних коштів, яка склалася у нього у зв»язку з невиконанням зобов»язань за кредитним договором №014/1315/81/59602 від 10 вересня 2008 року, колегія суддів приходить до висновку про підставність позову ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» про стягнення заборгованості за цим кредитним договором шляхом звернення стягнення на об"єкти нерухомого майна, які є предметами іпотеки за іпотечним договором, укладеним 10.09.2008 року між ПАТ ОСОБА_6 Аваль» та ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні повних вимог ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» з тих підстав, що строк виконання основного зобов»язання за кредитним договорм ще не настав, відповідач ОСОБА_3 не відмовляється від сплати кредиту, а тому вимоги банку є безпідставними, спростовується обставинами, встановленими судом апеляційної інстанції.

В суді апеляційної інстанції представники відповідача заявили про застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Згідно з п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене баз згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу» та /або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов»язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника /майнового поручителя або є об»єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, загальна площа такого нерухомого майна (об»єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку.

Положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не є підставою для відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочення виконання зобов»язань, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акту, яким є вищезгаданий Закон, а отже, мораторій не звільняє від виконання зобов»язання.

Встановлений Законом №1304-У11 мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов»язань за кредитними договорами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов»язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 зареєстровані та проживають у незавершеному будівництвом житловому будинку № 2 по вул. Сонячна в смт. Івано Франкове Яворівського району Львівської області, який є їх постійним місцем проживання, загальна площа житлового будинку становить 197.3 кв.м, у відповідача ОСОБА_3 не має у власності іншого житлового нерухомого майна.

А відтак, колегія суддів, прийшовши до висновку про підставність позову в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, якими є незавершений будівництвом житловий будинок №2 по вул. Сонячній в смт. Івано Франкове Яворівського району Львівської області та земельна ділянка площею 0,1500 га в селищі Івано-Франкове по вулиці Сонячна, 2, Яворівського району Львівської області і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ухвалюючи рішення про звернення стягнення на вищезгадані предмети іпотеки, вважає за необхідне зазначити у резолютивній частині рішення про те, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмети іпотеки, якими є незавершений будівництвом житловий будинок № 2 по вул. Сонячна в смт. Івано Франкове Яворівського району Львівської області та земельна ділянка площею 0,1500 га, що розташована в селищі Івано - Франкове по вулиці Сонячна, 2, Яворівського району Львівської області і призначена для будівництва та обслуговування саме цього житлового будинку і господарських будівель, не підлягає до виконання протягом дії Закону України від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення:1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи неповне з»ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ПАТ «ОСОБА_9 Аваль».

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 Аваль»- задовольнити частково.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 24 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_6 банк Аваль» задовольнити.

Звернути стягнення на предмети іпотеки: об"єкт незавершеного будівництва житлового будинку, готовністю 62%, що знаходиться в селищі Івано-Франкове по вулиці Сонячна, 2, Яворівського району Львівської області та земельну ділянку, кадастровий номер №:07:001:0251, площею 0,1500 га, що розташовані в селищі Івано-Франкове по вулиці Сонячна, 2, Яворівського району Львівської області і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, шляхом продажу предметів іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на ці види майна, на підставі оцінки, проведеної суб"єктом оціночної діяльності або незалежним експертом, на стадії оцінки майна під час проведення виконання дій для погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «ОСОБА_6 банк Аваль» за кредитним договором №014/1315/81/59602 від 10.09.2008 року в сумі 58677.28 доларів США, що в еквіваленті становить 469007.50 грн., з яких:

- 55371,40 доларів США, що в еквіваленті нараховує 442583,60 грн - заборгованість по кредиту;

- 3305,88 доларів США, що в еквіваленті нараховує 26423,90 грн. - заборгованість по сплаті відсотків;

- 367,28 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків;

- 18667,25 грн. - пеня, за порушення графіку повернення кредиту та сплату відсотків.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмети іпотеки не підлягає до виконання в період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Райффайзен Банк» Аваль» судовий збір за подання позову та за подання апеляційної скарги по 2634.00 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на користь держави судовий збір по 979.05 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_10