провадження № 2/756/1298/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

при секретарі Борисевичу О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу,

встановив:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, уточненим в ході розгляду справи, посилаючись на те, що вона користувалась послугами ПАТ КБ «ПриватБанк». Так, нею було розміщено у відповідача депозитний вклад та відкрито картковий рахунок, який вона використовувала для дрібних покупок в мережі Інтернет та в магазинах.

05 вересня 2012 року з її віртуальної карти Internet Card НОМЕР_2, на рахунку якої було 56,59 доларів США її власних коштів, відповідачем було списано суму в розмірі 236,09 доларів США нібито за купівлю товару за кордоном. При цьому позивач вказує, що в той період вона жодних покупок не здійснювала.

На прохання позивача розібратися в ситуації їй було відмовлено та запропоновано звернутися в головний офіс банку в м. Дніпро.

Враховуючи, що позивач проживає в м. Києві та не має змоги поїхати до м. Дніпро, вона написала заяву на службове розслідування у відділенні відповідача в м. Києві від 27 вересня 2012 року, проте їй було повідомлено, що відповідь вона отримає через 180 днів.

Разом з тим, за цей час відповідач почав нараховувати позивачу по карті Internet Card НОМЕР_2 відсотки за кошти, які вона не використовувала.

Термін дії цієї картки закінчився у вересні 2014 року, проте відповідач досі продовжує нараховувати позивачу відсотки за вказаною карткою і станом на 24.01.2017 року сума уявного боргу складає 477,99 доларів США.

Починаючи з червня 2016 року відповідач почав без відома і згоди позивача списувати кошти з її зарплатної картки.

27 червня 2013 року позивачем було відкрито у банку депозит «Стандарт на 12 місяців», на суму 9000 грн. зі ставкою 18% річних. Станом на 24 січня 2017 року сума депозиту з нарахованими відсотками на рахунку склала 15423,67 грн.

На даний час термін дії вказаного договору закінчився, ще у 2014 році, проте відповідач не повертає позивач депозитний вклад, посилаючись на те, що позивачу необхідно сплатити відсотки по картці Internet Card НОМЕР_2.

З метою врегулювання ситуації позивач 22.08.2016 року звернулася до відповідача з відповідною заявою, проте відповідач письмово її повідомив, що не вбачає у своїх діях порушень прав позивача.

На підставі викладеного позивач просила стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 15423,67 грн. за договором №SAMDN3274 від 27 червня 2013 року.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що відповідно до п.1.1.3.2.13.1 Умов та правил надання банківських послуг банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у разі неналежного виконання ним або третіми особами, за кредитним картами яких клієнт є поручителем, кредитних зобов'язань, тому дії банку є правомірними виходячи з наявної заборгованості позивача за кредитним договором.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, а також представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.11.2010 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» (Банк) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір у вигляді Анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (Умови і правила), за умовами якого Банк надав позичальнику кредит на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту та сплаті відсотків.

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1, 05 жовтня 2011 року позивачу відкрито картковий рахунок НОМЕР_2.

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» між банком та ОСОБА_1 підписаний кредитний договір б/н від 05.10.2011 року, за яким надано кредитну картку НОМЕР_2 (дата відкриття 05 жовтня 2011 року) з терміном дії до вересня 2014 року.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, у позивача станом на 31.01.2017 року наявна заборгованість за договором б/н від 05.10.2011 року в розмірі 493 долара США 17 центів, з яких загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 424,57 долари США, загальний залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість - 68,60 доларів США.

Як вбачається з виписки з карткового рахунку позивача за період з 01.01.1999 року по 11.02.2017 року, після укладення кредитного договору та відкриття карткового рахунку позивач почала здійснювати платежі через Інтернет. 05 вересня 2012 року по картковому рахунку позивача була здійснена операція щодо придбання товару на суму 235,74 доларів США та списано з картки позивача 236,09 доларів США з урахуванням комісії.

Згідно довідки по рахунках за 24.01.2017 року по рахунку НОМЕР_2 (угода №SAMDN9658) обліковується заборгованість в розмірі 477,99 доларів США.

Згідно договору №SAMDN3274 від 27 червня 2013 року позивачем відкрито в ПАТ КБ «ПриватБанк» депозит «Стандарт на 12 місяців», на суму 9000 грн. зі ставкою 18% річних на строк 366 днів по 27.06.2014 року включно. На виконання цього договору банком відкрито позивачу особовий рахунок НОМЕР_3, на який зараховано вклад.

Відповідно до п.6 цього договору якщо після закінчення строку вкладу вкладник не заявив банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк, що зазначено в розділі «Дані за вкладом» цього договору. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки вкладника в банк. Новий строк вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу.

Відповідно до п.17 цього договору якщо у вкладника є прострочена заборгованість за кредитом, виданим банком, або вкладник є поручителем за кредитом, за яким існує заборгованість, банк має право на свій розсуд після закінчення строку вкладу перерахувати вклад і нараховані відсотки на поточний або картковий рахунок та в подальшому використовувати їх для погашення заборгованості, або розірвати цей договір.

З пояснень позивача та матеріалів справи, зокрема відповіді банку від 22 серпня 2016 року, вбачається, що після закінчення строку розміщення депозиту позивач подала до банку заяву щодо повернення їй вкладу, проте по теперішній час кошти позивачу не повернуто, що підтверджується випискою по особовому рахунку.

Згідно виписки банку від 24.01.2017 року на особовому рахунку НОМЕР_3 обліковується 15423,67 грн. (вклад та нараховані відсотки).

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки в порушення умов договору банк, не зважаючи на відповідні заяви позивача, не повернув позивачу суму банківського строкового вкладу з нарахованими відсотками в розмірі 15423,67 грн., суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з банку вказаної суми є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Твердження банку про те, що дії банку щодо неповернення позивачу вкладу є правомірними виходячи з положень Умов та правил надання банківських послуг, які передбачають, що банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у разі неналежного виконання ним кредитних зобов'язань, є безпідставними, оскільки, як вбачається з вказаних Умов та правил, вони не регулюють права та обов'язки сторін за депозитним договором, а стосуються виключно кредитів.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, банк не вживав будь-яких заходів щодо погашення заборгованості за кредитом за рахунок депозиту позивача у передбаченому пунктом 17 договору порядку і вклад продовжує обліковуватися на особовому рахунку НОМЕР_3.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 629, 1058 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 15423 грн. 67 коп. за договором №SAMDN3274 від 27 червня 2013 року та понесені судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко