Справа № 466/8913/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Луців К.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача Кравчишин Р.Б.

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1, від імені якого діє Кравчишин Руслана Богданівна, до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

у с т а н о в и в:

18 жовтня 2016 року ОСОБА_1, від імені якого діє Кравчишин Руслана Богданівна, пред'явив в суд позов до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

В обгрунтування своїх вимог зазначав, що він, ОСОБА_1, є інвалідом І групи по зору, потребує постійного догляду, є зареєстрованим та постійно проживає один в АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області від 27 липня 2016 року за №1823 він отримує щомісячно пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання в розмірі 1260,21 грн. та інших джерел доходів немає. Розмір пенсії, яку отримує він, позивач, не дає йому можливості нормально жити харчуватись, сплачувати комунальні платежі, доглядати за власним здоров'ям.

При обстеженні матеріально-побутових умов проживання комісією виявлено, що він, ОСОБА_1, на даний час хворіє, проживає один. Значну частину коштів витрачає на придбання медикаментів та потребує матеріальної допомоги.

Відповідач ОСОБА_4 (до укладення шлюбу - ОСОБА_1) є донькою позивача, вона повнолітня, має постійну роботу і стабільний заробіток, оскільки працює методистом у Львівському дошкільному навчальному закладі та може і зобов'язана надавати матеріальну допомогу своєму батькові. Однак такої допомоги вона не надає, а тому він, ОСОБА_1, змушений звернутись в суд.

Враховуючи вищенаведені обставини, просить постановити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на його, ОСОБА_1, користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову і довічно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник Кравчишин Р.Б. позов підтримали, зіславшись на викладені в ньому обставини.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали, покликаючись на доводи, які викладені в долученому до матеріалів справи письмовому запереченні, та в його задоволенні просять відмовити у зв'язку з його безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, з'ясувавши обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог і заперечень, права та обов'язки сторін. дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч.9 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Положеннями ст. 202 Сімейного кодексу України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є інвалідом 1 групи по зору внаслідок загального захворювання. При повторному огляді 08 грудня 2014 року така інвалідність йому встановлена безтерміново та він отримує пенсію по інвалідності в Дрогобицькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду у Львівській області, розмір якої становить 1466,61 грн. З травня 2016 року позивач ОСОБА_1 проживає сам в житловому будинку АДРЕСА_2 а до вказаного часу проживав в АДРЕСА_3. з колишньою дружиною ОСОБА_7, з якою він перебував в зареєстрованому шлюбі з 1970 року приблизно по 1977 рік та з якою повторно зареєстрував шлюб 26 грудня 2009 року.

Відповідач ОСОБА_4 є донькою позивача ОСОБА_1 і ОСОБА_7 (раніше - ОСОБА_1), яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Меденичі Дрогобицького району Львівської області. 07 листопада 1992 року вона зареєструвала шлюбі з ОСОБА_8 та змінила своє дощлюбне прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_8. З липня 2007 року відповідач зареєстрована та проживає з чоловіком і неповнолітньою донькою ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_4, в однокімнатній квартирі АДРЕСА_4

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та їх представників, долученими до справи копіями паспорту громадянина України позивача ОСОБА_1, довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1, довідками з місця проживання позивача ОСОБА_1 та Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду у Львівській області про розмір його пенсії, копіями свідоцтва про народження відповідача ОСОБА_4, свідоцтва про укладення шлюбу, довідкою з місця проживання відповідача, іншими письмовими доказами по справі та ці обставини ніким з учасників процесу в судовому засіданні не оспорювались.

Положеннями ст. 204 Сімейного кодексу України передбачено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків.

У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суди повинні враховувати, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

З пояснень відповідача ОСОБА_4 вбачається, що її батьки ОСОБА_1 і ОСОБА_9 (в даний час - ОСОБА_7) залишили її у тримісячному віці в бабусі і дідуся по материній лінії - ОСОБА_6 і ОСОБА_10, а самі кудись виїхали. Через деякий час вони надіслали листа з м. Новосибірська, з якого стало відомо, що вони там залишилися на роботі. З вказаного часу і досягнення 16-річного віку вона, відповідач, проживала з бабусею і дідусем в с. Яблунів Турківського району Львівської області, перебувала на їхньому утриманні та навчалась з 1 по 8 клас в Яблунівській загальноосвітній школі. В 1987 році вона поступила на навчання в Бродівське педагогічне училище та після його закінчення в 1991 році поїхала за скеруванням на роботу в Крим. Під час роботи в Криму в листопаді 1992 року вона вийшла заміж, народила двоє дітей, а пізніше повернулась в м. Львів. Позивач ОСОБА_1, який є її біологічним батьком, є для неї зовсім чужою людиною, він своїх батьківських обов'язків по відношенню до неї ніколи не виконував, нею не цікавився та вона його побачила лише у віці 26 років. В неї скрутне матеріальне становище та вона не має жодної можливості сплачувати батькові аліменти.

Той факт, що позивач ОСОБА_1 ухилився від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї доньки ОСОБА_4 з часу її народження підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та цих обставин фактично не заперечував в суді і сам ОСОБА_1

В ході судового розгляду справи також встановлено, що позивач ОСОБА_1 з другої половини 1970-х років по 2001 рік перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 та від подружнього життя в них народився син ОСОБА_12. В цьому шлюбі ОСОБА_1 також удочерив доньку дружини від першого шлюбу ОСОБА_13. За час перебування в цьому шлюбі ними було побудовано житловий будинок АДРЕСА_5, в якому він проживає по даний час. 73/100 частини цього будинку за умовами мирової угоди, яка була затверджена ухвалою Дрогобицького районного суду Львівської області від 23 лютого 2001 року, належать на праві власності колишній дружині та дітям, а 27/100 - позивачу ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що його діти від другого шлюбу з ОСОБА_11 в даний час проживають в Чехії та він не звертався до суду про стягнення з них аліментів на своє утримання, хоч утримував і виховував їх з дитинства.

В судовому засіданні за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравчишин Р.Б. була долучена довідка з Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.10.2017 року за №2-286/74, в якій зазначено, що в 1974 році ОСОБА_9 зверталась в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Рішенням суду від 16.08.1974 року позов було задоволено.

Разом з цим будь-яких доказів того, що такі аліменти стягувались з позивача ОСОБА_1 та вони були використані на утримання його доньки - відповідача ОСОБА_4 суду не було надано.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів слід відмовити, оскільки при розгляді справі безспірно встановлено, що він ухилявся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї доньки та фактично залишив її в малолітньому віці.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 7, 202, 204, 205 Сімейного кодексу України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1, від імені якого діє Кравчишин Руслана Богданівна, до ОСОБА_4 про стягнення аліментів - відмовити у зв'язку з його безпідставністю.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя В. І. Кавацюк