Справа №: 398/3058/17
провадження №: 4-с/398/83/17
УХВАЛА

Іменем України

"20" грудня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючої судді Ковальової О.Б.,

при секретарі Дудченко О.Ю.,

за участю: представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Олександрії скаргу ОСОБА_2, де заінтересована особа Олександрійський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, ОСОБА_3 на бездіяльність державної виконавчої служби,-

ВСТАНОВИВ:

05.09.2017 року заявник звернувся до суду зі скаргою в якій просить скасувати постанову державного виконавця ВДВС Олександрійського міського управління юстиції (тепер Олександрійський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області) ОСОБА_4, АА №482385 від 02.04.2003 року, якою накладено арешт на все майно, тобто і на належний йому автомобіль ВАЗ 2109, д.н.з. 19803ОН, червоного кольору.

Ухвалою від 06.09.2017 року скарга ОСОБА_2 була залишена без руху та встановлений строк для усунення недоліків.

13.09.2017 року ОСОБА_2 на усунення недоліків подав скаргу, де просив скасувати постанову державного виконавця ВДВС Олександрійського міського управління юстиції ОСОБА_4, АА №482385 від 02.04.2003 року, за якою на виконання ухвали суду від 17.03.2003 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2, мешкаючого за адресою: вул. Фрунзе,35/16, а саме на ВАЗ 21061, д.н.з. А2184КД, ВАЗ 2109 д.н.з. 19803ОН та заборонити здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_2, а саме на ВАЗ 21061, д.н.з. А НОМЕР_1, ВАЗ 2109 д.н.з. 19803ОН.

Свої вимоги мотивує тим, що 25.10.2002 року суддя Олександрійського міського суду Кіровоградської області в порядку забезпечення позову його колишньої дружини ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, виніс ухвалу в порядку забезпечення позову та наклав арешт на автомобіль НОМЕР_2, червоного кольору, що належить йому на праві власності.

30.11.2006 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду було затверджено мирову угоду, за якою вищевказаний автомобіль визнаний його власністю.

Таким чином, на даний час підстав для арешту належного йому автомобіля немає.

На його звернення Територіальний сервісний центр МВС України №3542 його повідомив, що на автомобіль НОМЕР_3, накладено два арешти:

- за рішенням ВДВС м.Олександрії державним виконавцем Григорєвою С.М., вих.№ 5594 від 03.04.2003 року, постанова АА №482385 від 02.04.2003 року;

- за ухвалою суду, вих.№460 від 17.03.2003 про поділ майна подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Оскільки згідно ухвали суду вищевказаний автомобіль переданий у його власність, то обмеження по ухвалі суду, вих.№460 від 17.03.2003 знято, але залишилось обмеження накладене постановою державного виконавця.

19.08.2017 ним було подано до Олександрійського міськрайонного відділу ДВС ГРУ юстиції в Кіровоградській області заяву про скасування арешту, накладеного постановою АА №482385 від 02.04.2003 року, але будь якої відповіді не отримав. Просить поновити йому строк звернення до суду, так як він пропущений з поважних причин.

Ухвалою від 18.09.2017 року скаргу ОСОБА_2 прийнято до розгляду і відкрито провадження, та призначено до судового розгляду.

10.11.2017 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду було залучено до розгляду скарги ОСОБА_2 в якості заінтересованої особи ОСОБА_3.

13.11.2017 року від ОСОБА_3 надійшла заява, що вона отримала копію скарги та додатки до неї та просить дану скаргу розглядати без її участі. Жодних вимог чи претензій до арештованого майна вона немає, її права при будь якому вирішенні справи порушені не будуть.

28.11.2017 надійшло клопотання з Олександрійського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, де просять проводити розгляд скарги без їх представника та не мають заперечення проти зняття арешту з майна ОСОБА_2. Крім того, з Олександрійського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області надійшло письмовий відзив на скаргу, де зазначено, що при перевірці даних з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, переданих державним виконавцям за 2014-2017р.р., журналів реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження за 2014-2017р.р., встановлено, що виконавчих документів, за якими однією зі сторін виступає ОСОБА_2 у них на виконання не надходило. Інформації за попередній період надати неможливо, так як виконавчі провадження, які закінчені за період з 2002-2009р.р. знищені. Для зняття арешту, який накладений на підставі ухвали про забезпечення позову, скаржнику необхідно предявити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову, яка і буде підставою для зняття арешту.

20.12.2017 від ОСОБА_2 та його представника також надійшла заява про розгляд скарги у їх відсутність, де просять поновити строк звернення до суду та задовольнити скаргу. Суд ухвалив провести розгляд скарги у відсутність не явившихся осіб, та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи.

Згідно п.п.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно ст. 447 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З обставин справи та наявних матеріалів справи вбачається таке.

17.03.2003 року ухвалою судді Олександрійського міського суду Кіровоградської області в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в порядку забезпечення позову було накладено арешт на майно подружжя, в томі числі і на автомобіль ВАЗ 21099, державний номер НОМЕР_4, червоного кольору. Виконання ухвали доручено ДВС Олександрійського міського управління юстиції, копію ухвали надіслано в Олександрійський МРЕВ ВДАІ та 1-шу держнотконтору м.Олександрії для заборони відчуження транспортних засобів, земельної та дачної ділянки (а.с.6-7)

02.04.2003 державним виконавцем Олександрійського міського управління юстиції ОСОБА_4 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі ухвали Олександрійського міського суду від 17.03.2003 р., де державний виконавець керуючись ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» постановив - накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_2, в тому числі і на автомобіль НОМЕР_5 (а.с.10).

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.11.2006 року було визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про поділ спільного майна, за якою ОСОБА_2 набуває права особистої власності, в тому числі, і на автомобіль НОМЕР_2. Даних про визнання за ОСОБА_2 права власності на автомобіль НОМЕР_6 - немає (а.с. 3-4).

З відповіді з Територіального сервісного центру МВС № 3542 у Кіровоградській області, вбачається, що станом на 05.04.2017 відповідно до мирової угоди від 30.11.2006 року (справа №2-290/2006) , відповідно до листа за вих..5/39/2016 року обмеження по ухвалі суду від 17.03.2003 знято; але на автомобіль НОМЕР_3 мається обтяження накладене ВДВС м.Олександрія по постанові №482385 від 02.04.2003 року державного виконавця Григорєвої С.М. Для зняття обмеження з автомобіля НОМЕР_3 необхідно з відділу ДВС направити на їх адресу постанову про закриття виконавчого провадження та зняття обмежень з майна боржника. ТСЦ 3542 по факту зняття обмежень з вищевказаного автомобіля заперечень немає (а.с.5)

Таким чином, державним виконавцем Олександрійського міського управління юстиції ОСОБА_4 винесена постанова 02.04.2003, тобто у той час, коли був чинний Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р.

У ч.7 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, яка набрала чинності 05.10.2016р.) закріплено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (тобто Законом, що діяв до набрання чинності Закону від 02.06.2016р.). Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час накладення арешту на майно, далі - Закон) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно до частини 1 статті 50 того ж Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається.

Безпосередньо підстави закінчення виконавчого провадження встановлені ст.49 того ж Закону, а саме за цією статтею виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі: 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання.

З врахуванням того, що за період 2014-2017р.р. виконавчих документів, за якими однією зі сторін виступає ОСОБА_2 на виконання до Олександрійського ВДВС не надходило, а інформації за попередній період надати неможливо, так як виконавчі провадження, які закінчені за період з 2002-2009р.р. знищені, тобто будь-які дії державним виконавцем після винесення вищевказаної постанови не здійснюються та не можуть здійснюватися, так виконавче провадження фактично, відсутнє, а також того, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.11.2006 року було визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, тому суд вважає, що відповідно до ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року державний виконавець повинен був винести постанову про закриття виконавчого провадження.

Враховуючи приписи частини 1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. від 21.04.1999р.) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За таких обставин, державний виконавець також зобов'язаний був зняти арешт з майна боржника, оскільки не зняття його порушує права боржника ОСОБА_6

Постанова начальника відповідного відділу державної виконавчої служби або рішення суду про зняття арешту на час розгляду справи відсутні.

Таким чином, наявність арешту виключає законну можливість ОСОБА_2 здійснення дій щодо розпорядження його майном.

Судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси сторони виконавчого провадження.

Згідно ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України та враховуючи заявлені вимоги, суд вважає, що є правові підстави для часткового задоволення скарги, а саме щодо поновлення порушеного права заявника шляхом зобовязання посадової особи органу державної виконавчої служби скасувати постанову від 02.04.2003 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в частині накладення арешту на автомобіль ВАЗ 21099, державний номер НОМЕР_4, який належить ОСОБА_2; при цьому в частині вимог - щодо автомобіля НОМЕР_6 підстав для задоволення немає, оскільки до суду не надано доказів в підтвердження його права власності на даний автомобіль.

Право кожного на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод закріплено в статті 55 Конституції України.

Відповідно ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч.2 ст.449 ЦПК України).

Суд вважає, що пропущений строк на подання скарги підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст. 260, 354, 451 - 453ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на звернення до суду зі скаргою.

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити - частково.

Зобовязати посадову особу Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області - скасувати постанову від 02.04.2003 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену державним виконавцем Олександрійського міського управління юстиції ОСОБА_4, в частині накладення арешту на автомобіль ВАЗ 21099, державний номер НОМЕР_4, який належить ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Суддя