РІШЕННЯ

іменем України

04 грудня 2017 року , Сватівський районний суд

Луганської області

в складі: головуючого судді Половинки В.О.

при секретарі Фурсової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Сватове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа Києво-Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області,

встановив:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт смерті ОСОБА_2, що народилася 03 серпня 1935 року, яка померла 06 жовтня 2017 року в місті Луганськ Луганської області.

В своїй заяві заявник зазначила, що 06 жовтня 2017 року померла ОСОБА_2, що народилася 03 серпня 1935 року, про що вона отримала довідку про причину смерті, також було видано свідоцтво про смерть від 07.10.2017 року. При її зверненні до Києво-Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області їй було розяснено, що отримане нею лікарське свідоцтво про смерть з лікарняного закладу не має юридичної сили (не є дійсними) на території нашої держави. Відсутність належно оформлених документів про смерть ОСОБА_2 унеможливлює реєстрацію її смерті в установленому законом порядку. В звязку з цим вона змушена звернутися до суду з даною заявою про встановлення факту смерті.

Заявник ОСОБА_1 та її представник у судове засідання не зявилися,заявник надала в суду заяву про розгляд справи без її участі, просить заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Києво-Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим відправленням.

Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, вважає вимоги заяви обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями п.2 ч.1ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до положень частини 2 статті 49 Цивільного кодексу України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч.1 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Згідно ч.2 ст.257-1 ЦПК України,справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що заявник є спадкоємцем померлої ОСОБА_2, відповідно до заповіту (а.с.4).

06 жовтня 2017 року ОСОБА_2, померла, про що було видано свідоцтво про смерть, яке містять реквізити та печатки установ так званої «ЛНР».(а.с.6,7)

Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоровя або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545.

Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.) ; забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.).

Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

При зверненні заявника до Києво-Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області їй було відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті та порекомендовано звернутися до суду для встановлення факту смерті, оскільки до заяви про державну реєстрацію смерті не доданий документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоровя. (а.с.12).

Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Однак м. Луганськ Луганської області, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Тому у звязку із тим, що смерть ОСОБА_2 настала в м. Луганськ Луганської області, на території якого, нині, жодний орган державної влади України не працює, суд погоджується із тим, що отримати свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України, не є можливим.

Відповідно до ст.ст. 3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Таким чином, лікарське свідоцтво про смерть, та свідоцтво про смерть, як докази суд не приймає, але з їх змісту відповідно до ст. 57 ЦПК України вбачається, що ОСОБА_2померла в м. Луганськ Луганської області 06 жовтня 2017 року, що також підтверджується письмовими поясненнями заявника, фотознімками з місця поховання ОСОБА_2, де на табличці датується дата її смерті 06.10.2017, квитанцією та довідкою про здійснені ритуальні послуги.

Оскільки реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті ОСОБА_2неможлива, то суд вважає за необхідне встановити такий факт, задовольнивши вимоги заявника, які є доведеними та обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212 215,256,257-1 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа Києво-Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, що народилася 03 серпня 1935 року в селі Ровеньки Ровенського району Білгородської області, яка померла у певний час 06 жовтня 2017 року в місті Луганськ Луганської області, Україна.

Рішення суду в частині встановлення факту смерті підлягає негайному виконанню.

Копію рішення надіслати заявнику та на адресу Києво-Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області - для повідомлення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Луганської області через Сватівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сватівського

районного суду ОСОБА_3