АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Усика Г.І., Пікуль А.А.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Київського університету туризму, економіки і права за довіреністю - ВолинцяВіталія Валентиновича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2016 року у справі за скаргою Київського університету туризму, економіки і права на постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про стягнення виконавчого збору та арешт коштів боржника,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року Київський університет туризму, економіки і права звернувся до суду із скаргою на постанови державного виконавця, в якій просив визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про стягнення виконавчого збору ВП №36807194 від 30.12.2015р. та арешт коштів боржника ВП № .01.2016р.

Скаргу обґрунтовували тим, що на виконанні відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві знаходиться виконавчий лист № 2604/2021/2012 від 13.02.2013 року виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з приватного закладу «Київський університет туризму, економіки і права» частки у майні в розмірі 3187400 грн., судовий збір у сумі 3219 грн. Постанови державного виконавця від 04.03.2013 року про відкриття виконавчого провадження Київський університет туризму, економіки і права не отримував та жодних дій державним виконавцем спрямованих на примусове виконання виконавчого листа не вчинялося та до боржника застосовано не було, а тому на його думку, не має підстав для стягнення виконавчого збору.

Справа № 755/10341/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2766/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2016 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник Київського університету туризму, економіки і права подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись її незаконність та необґрунтованість, неправильне встановлення обставин справи, неповне з'ясування судом обставин справи, просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити вимоги скарги у повному обсязі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, посилався на те, що суд першої інстанції не врахував, що стягував ОСОБА_4 подала заяву про повернення виконавчого документа, а відповідну ухвалу державний виконавець виніс тільки через 2 роки.

Крім того, суд не врахував, що постанова про стягнення виконавчого збору була винесена відносно Київського університету туризму, економіки і права в межах ВП №36807194, в той час як вказане виконавче провадження було відкрито відносно Приватного закладу «Київський університет туризму, економіки і права».

Також, апелянта посилається на скасування судом ряду постанов державного виконавця в рамках виконавчого провадження.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві знаходиться виконавчий лист № 2604/2021/2012 від 13.02.2013 року виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з Приватного закладу «Київський університет туризму, економіки і права» частки у майні в розмірі 3187400 грн., судовий збір у сумі 3219 грн.

30.12.2015 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у м. Києві винесено постанову ВП № 36807194 про стягнення : боржника виконавчого збору у сумі 319061,90 грн.

30.12.2015року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у м. Києві винесено постанову ВП № 49747954 про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

28.01.2016року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у м. Києві винесено постанову ВП №49747954 про арешт коштів боржника, оскільки рішення суду боржником самостійно не виконано, а сума стягнення за виконавчим документом складає 319061,90 грн.

Не знайшовши порушень законодавства в діях державного виконавця при винесенні оскаржуваних постанов, суд першої інстанції правомірно відмовив скаржнику у задоволенні скарги.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що скарга підлягає задоволенню, оскільки постанова про стягнення виконавчого збору була винесена відносно Київського університету туризму, економіки і права в межах ВП №36807194, в той час як вказане виконавче провадження було відкрито відносно Приватного закладу «Київський університет туризму, економіки і права», виходячи з наступного.

Скаржником не заперечувалося той факт, що Київський університет туризму, економіки і права і приватний заклад «Київський університет туризму, економіки і права» не є відмінними юридичними особами.

Крім того, як встановлено ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 листопада 2013 року, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року було виправлено описку у рішенні Дніпровського районного суду м. Києва від 21 вересня 2012 року та виправлено помилку у виконавчому листі №2604/2021/2012, виданому Дніпровським районними судом м. Києва 13 лютого 2013 року щодо найменування відповідача, зазначивши вірно найменування юридичної особи - відповідача (боржника) -Київський університет туризму, економіки і праве.

Таким чином, вказана апелянтом обставина не може бути підставою для скасування правильної по суті постанови державного виконавця.

Щодо законності винесення постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон), д відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Колегією суддів встановлено, що державним виконавцем були виконані вказані вимоги закону, а саме 04.03.2013р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у м. Києві винесено постанову ВП № 36807194 про відкриття виконавчого провадження, в якій зокрема надано боржнику строк у сім днів з дня винесення постанови для добровільного виконання (том 1, а.с.118) та вона була направлена сторонам виконавчого провадження, в тому числі, і боржнику (том 1, а.с.119).

Згідно ч.1 ст.28 Закону, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, Київським університетом туризму, економіки і права зобов'язання не були виконанні протягом семи днів, з моменту винесення постанови, що скаржником і не оспорюється, а тому державним виконавцем правомірно стягнуто з боржника виконавчий збір.

Так, постановою державного виконавця від 30.12.2015р. виконавчий лист №2604/2021/2012, виданий Дніпровським районними судом м. Києва 13 лютого 2013 року був повернутий стягувану, на підставі заяви останнього (п.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження») (том 1, а.с.250б).

Згідно ч.6 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Дану норму права було виконано державним виконавцем, саме оскаржуваною постановою від 30.12.2015р. про стягнення з боржника виконавчого збору (том 1, а.с.250а).

Таким чином, державний виконавець діяв в рамках законодавства та правильно виніс оскаржувану постанову.

Посилання апелянта на недотримання строків державним виконавцем при винесенні постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві не мають значення для правильного вирішення даної справи, оскільки вказана вказані дії не є предметом в рамках її розгляду.

Не впливають на правильність вирішення питання і посилання апелянта на скасування судом ряду постанов державного виконавця в рамках виконавчого провадження.

Інших доводів щодо незаконності ухвали суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року колегія суддів вважає обґрунтованою та такою, що постановлена з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухвали суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Київського університету туризму, економіки і права за довіреністю - Волинця Віталія Валентиновича відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді