АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

24 березня 2017 року суддя Апеляційного суду м. Києва Соколова В.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2007 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.02.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2007- залишено без руху.

Зазначеною ухвалою встановлено, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а наведені підстави на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження визнані неповажними, а тому на підставі ч. 3 ст. 297 ЦПК України, апелянту надано строк для усунення виявлених недоліків, а саме для подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2007 із зазначенням поважних підстав його пропуску, долучення документу чи доказу, як те передбачено ч.ч. 2 і 3 ст. 73 ЦПК України.

На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 10.02.2017, представником відповідача до Апеляційного суду м. Києва подано заяву про поновлення строків на апеляційне оскарження, в якій зазначається про те, що відповідач в судовому засіданні під час проголошення рішення суду присутня не була, та копію оскаржуваного рішення не отримувала, а тому про існування оскаржуваного рішення суду їй відомо не було. Також зазначає, що про існування оскаржуваного рішення представник відповідача дізнався лише 11.04.2016 після отримання копії вказаного рішення в суді першої інстанції, оскільки судом першої інстанції в порушення вимог ст. 222 ЦПК України копія вказаного рішення суду відповідачу поштою не направлялась. Вважаючи вказані обставини поважними, просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2007.

Проте, погодитись з такими доводами суддя не вважає за можливе. Перш за все слід звернути увагу на те, що вказані підстави вже були визнанні судом неповажними в ухвалі суду від 10.02.2017.

Справа 2-1362/07
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3516/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Троян Н.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Посилання представника відповідача на те, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 222 ЦПК України копія оскаржуваного рішення суду відповідачу поштою не направлялась, а тому вона про існування вказаного рішення суду нічого не знала, оскільки в судовому засіданні присутня не була, не приймаються до уваги, оскільки згідно ч. 2 ст. 222 ЦПК України, у разі проголошення тільки вступної та резолютивної частини судового рішення, особам, які брали участь у справі і були присутні в судовому засіданні, негайно після його проголошення видаються копії судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин. Частиною 3 вказаної статті, передбачено, що особам, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді. Таким чином особи, які були присутні в судовому засіданні під час проголошення короткого тексту судового рішення діють на власний розсуд та повинні самі цікавитися подальшим ходом справи, оскільки законодавство не зобов'язує надсилати таким особам копію повного тексту судового рішення поштою. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем та/або її представником жодних дій щодо отримання копії повного тексту рішення суду з моменту його ухвалення та проголошення, під час якого відповідач була присутня в судовому засіданні, що підтверджується протоколом судового засідання, та до 11.04.2016 вчинено не було, з моменту ухвалення оскаржуваного рішення та до моменту його отримання представником відповідача минуло 10 років.

А тому, виходячи з принципів, розумності, справедливості, рівності учасників судового розгляду, а також враховуючи принцип правової визначеності, вказані відповідачем обставини не можуть вважатися поважними причинами, у зв'язку з чим виявлені в апеляційній скарзі і зазначені в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 10.02.2017 недоліки апелянтом не є усунутими.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, що в порядку п.2 ч.3 ст. 297 ЦПК України, слід відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 297 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2007 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя: