Провадження № 2/520/6165/17
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Калініченко Л.В.
за участю секретаря Єгорової Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача:
Приватне підприємство «Прогрес-Риелт»,
приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу
про визнання іпотечного договору частково недійсним,
зняття заборони відчуження квартири
та виключення з державного реєстру іпотек записи про обтяження її іпотекою,
Позивач ОСОБА_1 11.10.2016 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне підприємство «Прогрес-Риелт», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання іпотечного договору частково недійсним, зняття заборони відчуження квартири та виключення з державного реєстру іпотек записи про обтяження її іпотекою, в якій позивач просить суд:
- визнати іпотечний договір від 02 лютого 2007 року частково недійсним, а саме пункт 1.1 у частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру №17, розрахунковою площею 75,20 кв.м., в жилому будинку №3, що будується за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 118-А;
- зняти заборону відчуження квартири;
- виключити з державного реєстру іпотек записи про обтяження її іпотекою.
Позивач в обґрунтування позовних вимог в позові посилається на те, що 11 січня 2006 року між Приватним підприємством «Прогрес-Риелт» та ОСОБА_1 було укладено договір інвестування №ЗБ/ПР-3-82, який відповідно до своєї природи є договір купівлі-продажу майнових прав з метою отримання житла на об'єкт інвестування: квартири №17, розрахунковою площею 75,20 кв.м. у жилому будинку №3, що будується за адресою м. Одеса, Фонтанська дорога, 118-а.
Кредит надавався на наступні цілі: фінансування інвестування житла - квартири №17, розрахунковою площею 75,20 кв.м. на 4 поверсі, секції А, житлового будинку № 3, що будується за адресою м. Одеса, Фонтанська дорога, 118-а, відповідно до договору інвестування №ЗБ/ПР-3-82 від 11 січня 2006 року та Додаткової угоди від 02 лютого 2007 року до Договору інвестування №ЗБ/ПР-3-82 від 11 січня 2006 року, що укладена між позичальником та ПП «Прогрес-Риелт».
02 лютого 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки відповідно до якого іпотекодавець - ОСОБА_1 передає іпотекодержателю - ПАТ «Укрсоцбанк» в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №2007/686-Ф03.7/110 від 02 лютого 2007 року майнові права на незакінчену будівництвом квартиру.
Позивач також в обґрунтування позову зазначила, що під час укладання договору іпотекодавець був запевнений іпотекодержателем, що договір відповідає всім вимогам закону.
Так, позивачем зазначено, що відповідно до ст. 5 ЗУ «Про Іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки може бути право оренди чи користування нерухомим майном, яке надає орендарю чи користувачу право будувати, володіти та відчужувати об'єкт нерухомого майна. Таке право оренди чи користування нерухомим майном для цілей цього Закону вважається нерухомим майном. (статтю 5 доповнено частиною сьомою згідно із Законом № 3201-IV (3201-15) від 15.12.2005 року). Тобто спеціальним законом був визначено вичерпний перелік предметів іпотеки.
Позивач зазначила, що на час укладення спірного договору іпотеки, а саме 02 лютого 2007 року, стаття 5 Закону «Про іпотеку» № 898-ІV не визначала майнові права як предмет іпотеки. Майнові права на об'єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VІ «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до законодавчих актів України, у тому числі до Закону № 898-ІV.
У звязку з чим, позивач вважає, що на час укладання спірного договору іпотеки від 02 лютого 2007 року не можна було передавати майнові права об'єкта незавершеного будівництва, оскільки майнові права на об'єкт незавершеного будівництва не були предметом іпотеки відповідно до ст. 5 ЗУ «Про іпотеку».
Однак, у зв'язку із тим, що іпотечний договір порушує майнові права позивача та на момент укладення не відповідав ЗУ «Про Іпотеку» ОСОБА_1 змушена звернутись до суду, оскільки позивач вважає договір іпотеки від 02 лютого 2007 року недійсним частково, а саме пункт 1.1. у частині передачі в іпотеку майнових прав на спірну.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 07.11.2016 року, після усунення позивачем недоліків поданої заяви відповідно до ухвали судді Київського районного суду міста Одеси від 12.10.2016 року, відкрито провадження по справі на підставі позовної заяви ОСОБА_1 про визнання іпотечного договору частково недійсним, зняття заборони відчуження квартири та виключення з державного реєстру іпотек записи про обтяження її іпотекою та призначено попереднє судове засідання.
Позивач ОСОБА_1 або її представник ОСОБА_3 у судове засідання не зявились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, представник позивача по справі надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності, у разі неявки відповідача у судове засідання постановити заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» у судове засідання повторно не зявився в судове засідання, про дату, час та місце проведення судових засідань був належним чином повідомленим, про причини неявки суд не повідомив.
Представники третіх осіб у судове засідання не зявились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Суд також зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа ОСОБА_4 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, та у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справіта постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_1 про визнання іпотечного договору частково недійсним, зняття заборони відчуження квартири та виключення з державного реєстру іпотек записи про обтяження її іпотекою підлягаючим задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11 січня 2006 року між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Прогрес-Риелт» був укладений договір №3Б/ПР-3-82 про інвестування, за умовами якого в порядку передбаченому цим договором підприємство ПП «Прогрес-Риелт» зобовязується передати у власність інвестора ОСОБА_1 обєкт інвестування, а інвестор зобовязується прийняти обєкт інвестування і сплатити за цього підприємству інвестиції. Термін проведення ремонтних робіт інвестором в новозбудованому майні один рік з дати введення обєкту будівництва в експлуатацію Орієнтований строк закінчення будівництва і здачі обєкту будівництва в експлуатацію третій квартал 2008 року. Розмір інвестиції становить 369964 гривні 26 копійок.
За цим договором обєктом будівництва - багатофункціональний громадсько-житлово-готельний комплекс «Південний» (будинок №3 комплексу) на 16 станції Великого Фонтана за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 118-а. Підприємство має право укладати договори щодо продажу (відчуженню) об'єкту інвестування відповідно договору №3Б-ПР-1 від 29.12.2005 року між підприємством та ТОВ «ПРОГРЕСБУД». Новозбудованим майном квартира будівельний номер №17, розрахунковою площею 75,20 кв.м., розташована на 4 поверсі в секції А жилого будинку №3 обєкту будівництва. Новозбудоване майно є новозбудованим житлом, що буде використовуватись інвестором як місце проживання. Право власності інвестора на новозбудоване майно виникає в порядку, визначеному цивільним законодавством України.
Згідно з пунктом 1.3 вказаного договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, кредитор укладає: в день укладення цього договору - з позичальником, іпотечний договір, за умовами якого позичальник передає кредитору в іпотеку майнові права на незакінчену будівництвом квартиру будівельний номер №17, розрахунковою площею 75,20 квадратних метрів, що розташована на 4 поверсі секції А житлового будинку №3 Об'єкту будівництва, та будується за адресою: місто Одеса, вулиця Фонтанська дорога, будинок 118-а, що належить позичальнику на підставі договору, визначеного в п.1.2 цього договору, заставною вартістю 369964 гривні 26 копійок, договір підлягає нотаріальному посвідченню, а обтяження майнових прав на квартиру іпотекою - реєстрації в державному реєстрі іпотек у встановленому порядку.
02 лютого 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (на цей час Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №185.
За умовами вказаного договору іпотеки, а саке пункт 1.1, Іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодерджателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобовязань за договором кредиту №2007/686-Ф03.7/110 від 02.02.2007 року, укладеним між іпотеко держателем та іпотекодавцем, майнові права на незакінчену будівництвом квартиру будівельний номер №17, розрахунковою площею 75,20 квадратних метрів, що розташована на 4 поверсі секції А житлового будинку №3 Об'єкту будівництва, та будується за адресою: місто Одеса, вулиця Фонтанська дорога, будинок 118-а.
Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору про інвестування від 11 січня 2006 року №3Б/ПР-3-82, що укладені між позичальником та ПП «Прогрес-Риелт», а також документа, який підтверджує фінансування іпотекодавцем будівництва за рахунок власних коштів. Договором встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобовязання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Позивач вважає п. 1.1. вказаного іпотечного договору таким, що порушують її права та інтереси, у звязку з чим була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
Згідно зі ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Так, судом вже було встановлено, що 02 лютого 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (на цей час Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №185.
За умовами вказаного договору іпотеки, а саке пункт 1.1. Іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодерджателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобовязань за договором кредиту №2007/686-Ф03.7/110 від 02.02.2007 року, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцем, майнові права на незакінчену будівництвом квартиру будівельний номер №17, розрахунковою площею 75,20 квадратних метрів, що розташована на 4 поверсі секції А житлового будинку №3 Об'єкту будівництва, та будується за адресою: місто Одеса, вулиця Фонтанська дорога, будинок 118-а.
Згідно зі змістом представленого суду вищевказаного іпотечного договору після завершення будівництва та отримання правовстановлюючих документів на нерухоме майно, предметом іпотеки є майнові права на незакінчені будівництвом квартири, в тому числі і на квартиру позивача. Зазначеними договорами про іпотеку був визначений порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.
Правовідносини у сфері застави нерухомості (іпотеки) регулюються Законом України «Про іпотеку», за яким законодавство України про іпотеку базується на Конституції України та складається з ЦК України, Господарського кодексу України, цього Закону й інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України; Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», який регулює відносини у системі іпотечного кредитування, перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном, і частково Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», який установлює обовязковість іпотеки при забезпеченні договорів між забудовником і стороною, яка фінансує будівництво.
За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.
Згідно з ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.
Відповідно до ч. 2 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.
За ст. ст. 1, 5 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час укладення договору іпотеки від 02.02.2007 року, застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом.
Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку; окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.
Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому.
Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.
Водночас поняття «іпотека майнових прав» і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав у цьому Законі відсутні.
Стаття 5 Закону України «Про іпотеку» не визначала майнові права як предмет іпотеки.
Майнові права на обєкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до законодавчих актів України, у тому числі до Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до ст. 190 ЦК України майном, як особливим обєктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки.
Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.
Майнові права на нерухомість, що є обєктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки обєктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки обєкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.
Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна, як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.
Стаття 5 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» установлює, що іпотека виникає відповідно до цього Закону та Закону України «Про іпотеку» щодо нерухомого майна, об'єктів незавершеного будівництва та майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено.
Іпотекодавцем за іпотечним договором, предметом іпотеки за яким є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, може бути забудовник - особа, яка організовує спорудження нерухомості для власних потреб чи для передачі її у власність іншим особам, або особа, власністю якої стане ця нерухомість після завершення будівництва (ч. 7 ст. 5 Закону).
Правовий аналіз положень ЦК України, Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» дозволяє дійти висновку про те, що майнове право, що є предметом іпотечного договору, - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.
Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд України при ухвалені постанови від 17 квітня 2013 по справі №6-8цс13, яка, відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.
Отже, майнові права на спірну квартиру, власником якої є позивач, відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не могли бути предметом іпотеки за договором від 02.02.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та АКБ СР «Укрсоцбанк».
Нормами ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що п. 1.1 спірного договору іпотеки є недійсними в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України, як такі, що укладені з порушенням вимог ч. 2 ст. 583 ЦК України та ст. 5 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час укладення Договору іпотеки.
До такого ж правового висновку дійшов і Верховний Суд України по справам № 6-1502цс15 в постанові від 02 грудня 2015 року, та № 6-290цс16 в постанові від 16.03.2016 року.
Отже, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з підстав зазначених вище, у звязку з чим підлягає:
- визнанню недійсним п. 1.1 Іпотечного договору від 02 лютого 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (у зв'язку зі зміною організаційно-правової форми - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 в частині передачі в іпотеку майнових прав на незакінчену будівництвом квартиру будівельний номер №17, розрахунковою площею 75,20 квадратних метрів, що розташована на 4 поверсі секції А житлового будинку №3 об'єкту будівництва, та будується за адресою: місто Одеса, вулиця Фонтанська дорога, будинок 118-а;
- у звязку з чим, слід зняти заборону відчуження та виключити з Державного реєстру іпотек записи про обтяження іпотекою - в частині передачі в іпотеку майнових прав на незакінчену будівництвом квартиру будівельний номер №17, розрахунковою площею 75,20 квадратних метрів, що розташована на 4 поверсі секції А житлового будинку №3 об'єкту будівництва, та будується за адресою: місто Одеса, вулиця Фонтанська дорога, будинок 118-а.
Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті останнім судового збору у розмірі по 1653 гривні 60 копійок.
При вищевикладених обставинах та керуючись ст. ст. 1, 3, 10, 11, 57-61, 88, 212- 215, 224-228, 292 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача: Приватне підприємство «Прогрес-Риелт», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання іпотечного договору частково недійсним, зняття заборони відчуження квартири та виключення з державного реєстру іпотек записи про обтяження її іпотекою задовольнити.
Визнати недійсним п. 1.1 Іпотечного договору від 02 лютого 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №185, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (у зв'язку зі зміною організаційно-правової форми - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 в частині передачі в іпотеку майнових прав на незакінчену будівництвом квартиру будівельний номер №17, розрахунковою площею 75,20 квадратних метрів, що розташована на 4 поверсі секції А житлового будинку №3 об'єкту будівництва, та будується за адресою: місто Одеса, вулиця Фонтанська дорога, будинок 118-а.
Зняти заборони відчуження та виключити з Державного реєстру іпотек записи про обтяження іпотекою - в частині передачі в іпотеку майнових прав на незакінчену будівництвом квартиру будівельний номер №17, розрахунковою площею 75,20 квадратних метрів, що розташована на 4 поверсі секції А житлового будинку №3 об'єкту будівництва, та будується за адресою: місто Одеса, вулиця Фонтанська дорога, будинок 118-а.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (адреса: м. Київ, вул. Ковпака, 29, ідентифікаційний код 00039019) на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, витрати по сплаті судового збору в сумі 1653 (одна тисяча шістсот пятдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які не приймали участь під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л. В.