АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Городничої В.С.,

за участі секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, позивач посилався на те, що в червні 2013 року він звернувся до відділення Кримського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» та відкрив два карткових рахунки в доларах США на картках за номерами 028033 та 849650 на суму 19 000 доларів США, що на момент подачі позову по курсу ПАТ КБ «Приватбанк» становить 418 000 грн. Після окупації Автономної Республіки Крим в березні 2014 року, обслуговування Кримський ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» призупинив. На початку квітня 2014 року він звернувся до Кримського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» та забажав отримати свої кошти. Однак, відділення не працювали та були закриті. В травні 2014 року він письмово звернувся до ІІАТ КБ «Приватбанк» у м. Дніпропетровськ та 21 липня 2014 року я отримав відповідь, що роботу Кримського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» призупинено. В серпні 2014 року він звернувся з листом до НБУ з проханням дати розяснення з приводу Кримського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» та як отримати свої кошти. 11 листопада 2014 року він отримав лист від НБУ за № 47-606/66069, в якому НБУ посилається на постанову №260 Правління Національного банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя» від 06 травня 2014 року, на підставі якої йому розяснено, що його рахунок в Кримського ТУ ПАТ КБ «Приватбанк» заблокований та пропонувалося виїхати на континентальну Україну, зареєструватись на території континентальної України та розблокувати свій рахунок в будь якому відділенні ПАТ КБ «Приватбанк». Вважає, що підстави, на яких базується відмова у поверненні грошей є такими, що суперечать законодавству України та порушують його законні права. 27 квітня 2015 року він звернувся у відділення ПАТ КБ «Приватбанк» в місті Києві по вул. Волоській 32/34, де відкрив собі розрахунковий рахунок в гривнях та в доларах та отримав нові картки, після чого офіційно звернувся до представника відділення ПАТ КБ «Приватбанк» з проханням розблокувати його рахунки в Кримському ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» та перевести кошти у доларах США, які знаходилися на картках 028033 та 849650 на суму 19 000 доларів США, що на 12 лютого 2016 року по комерційному курсу ПАТ КБ «Приватбанк» становить 495 900 грн., які були розміщені у Кримському відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» на обслуговування в місто Київ в відділення ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою по вул. Волоській 32/34, на його новий картковий рахунок. Однак, йому було повідомлено, оскільки в інформаційній системі банку відсутня будь яка інформація з приводу коштів, які знаходилися в Кримському ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк». 27 квітня 2015 року у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» в місті Києві він склав офіційний запит та просив знайти його кошти, які розміщувались у Кримському ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк». 02 червня 2015 року він телефонував до гарячої лінії ПАТ КБ «Приватбанк» та попросив надати розяснення з приводу його запиту та коштів. Оператор ПАТ КБ «Приватбанк» повідомила, що його запит оброблено, кошти не знайдено. Вважає вказані дії банку протиправними, тому звернувся з даним позовом та просив стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь грошові кошти в сумі 19 000 доларів США, що станом на 12 лютого 2016 року становить 495 900 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання відмови банку недійсним правочином, стягнення суми депозитних вкладів і порушення кримінальної справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 04 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, позивач посилався на те, що в червні 2013 року він звернувся до відділення Кримського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» та відкрив два карткових рахунки в доларах США на картках за номерами 028033 та 849650 на суму 19 000 доларів США, що на момент подачі позову по курсу ПАТ КБ «Приватбанк» становить 418 000 грн. (а.с.3-5, 56-58).

З відповіді від 21 липня 2014 року на звернення позивача ОСОБА_2 вбачається, що роботу відділень Кримського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» по обслуговуванню клієнтів було призупинено (а.с.7).

Листом НБУ № 47-606/66069 від 11 листопада 2014 року позивачу було надано відповідь на його звернення (а.с.8, 9).

На звернення позивача, ПАТ КБ «Приватбанк» повідомив, що в інформаційній системі банку відсутня будь яка інформація з приводу коштів, які знаходилися в Кримському ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк».

Як зазначає позивач, 27 квітня 2015 року він звернувся у відділення ПАТ КБ «Приватбанк» в місті Києві по вул. Волоській 32/34, де відкрив собі розрахунковий рахунок в гривнях та в доларах та отримав нові картки, копії яких надав до матеріалів справи (а.с.6).

27 квітня 2015 року у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» в місті Києві ОСОБА_2 склав офіційний запит де просив знайти його кошти, які розміщувались у Кримському ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.80).

З довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 12 лютого 2016 року вбачається, що на картковому рахунку 849650 типу «картка для виплат» залишок у валюті 15 871,86 доларів США, що станом на 12 лютого 2016 року еквівалентно 413 996 грн. 32 коп., на картковому рахунку 028033 типу «картка для виплат» залишок у національній валюті 41 327 грн. 05 коп. (а.с.77, 78).

Звернувшись з позовними вимогами, ОСОБА_2 посилався на те, відповідач на його неодноразові звернення, відмовляв у поверненні грошових коштів, що знаходяться на карткових рахунках 028033 та 849650 в сумі 19 000 доларів США у відділенні Кримського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.3-5, 56-58).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції посилався на ненадання позивачем належних та допустимих доказів наявності грошових коштів на депозитному рахунку, відкритому на його імя у ПАТ КБ «Приватбанк» на виконання умов договору банківського вкладу, однак, повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

За положеннями ст. 1068 ЦК України Банк зобовязаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобовязаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобовязаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, позивач посилався на те, що в червні 2013 року в Автономній Республіці Крим він відкрив у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» два карткових рахунки в доларах США на картках за номерами 028033 та 849650 на суму 19 000 доларів США, що на момент подачі позову по курсу ПАТ КБ «Приватбанк» становить 418 000 грн. (а.с.3-5, 56-58).

Позивач зазначив в позовній заяві, що 27 квітня 2015 року він звернувся у відділення ПАТ КБ «Приватбанк» в місті Києві по вул. Волоській 32/34, де відкрив собі розрахунковий рахунок в гривнях та в доларах та отримав нові картки, після чого офіційно звернувся до представника відділення ПАТ КБ «Приватбанк» з проханням розблокувати його рахунки в Кримському ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» та перевести кошти у доларах США, які знаходилися на картках 028033 та 849650 на суму 19 000 доларів США, що на 12 лютого 2016 року по комерційному курсу ПАТ КБ «Приватбанк» становить 495 900 грн., які були розміщені у Кримському відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» на обслуговування в місто Київ в відділення ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою по вул. Волоській 32/34, на його новий картковий рахунок.

Суду було надано копії банківських карток (а.с.6).

Позивач в судовому засіданні в апеляційній інстанції пояснював, що ним у відділенні Кримського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» було відкрито карткові рахунки, а не депозитний вклад (а.с.174).

Позивачем в апеляційній інстанції було надано копію заяви на валютний переказ №160644 від 17 лютого 2014 року, з якої вбачається, що 17 лютого 2014 року ОСОБА_3 з м. Санкт-Петербург здійснив перерахунок коштів у сумі 55 000 доларів США на картковий рахунок 849650 ПАТ КБ «Приватбанк». Отримувач ОСОБА_2 м.Ялта, АРК Крим, Україна (а.с.170).

Відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 25 квітня 2016 року на картковому рахунку 849650 типу «картка для виплат» залишок у валюті 15 871,86 доларів США, що станом на 12 лютого 2016 року еквівалентно 413 996 грн. 32 коп., на картковому рахунку 028033 типу «картка для виплат» залишок у національній валюті 41 327 грн. 05 коп. (а.с.112).

В п.1.9. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року N 492, розяснено, що договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі (паперовій або електронній). Електронна форма договору має містити електронний підпис/електронний цифровий підпис клієнта (представника клієнта) та уповноваженої особи банку відповідно до вимог, установлених нормативно-правовим актом Національного банку з питань застосування електронного підпису в банківській системі України. Договір банківського рахунку та договір банківського вкладу можуть укладатися шляхом приєднання клієнта до публічної пропозиції укладення договору (оферта), який розміщений у загальнодоступному для клієнта місці в банку та на його офіційному сайті в мережі Інтернет. Банк зобов'язаний надати клієнту у спосіб, визначений банком та клієнтом, у тому числі за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем примірник договору, що дає змогу встановити дату його укладення.

Відповідно до п. 1.16. Інструкції днем відкриття поточного рахунку клієнта вважається дата, що зазначена на заяві про відкриття цього рахунку в розділі «Відмітки банку».

В п.1.19. Інструкції зазначено, що у разі відкриття поточного рахунку клієнту в його заяві уповноважений працівник банку зазначає дату відкриття та номер рахунку. На заяві клієнта мають бути зазначені підписи одного з керівників банку або уповноваженої ним особи, на якого (яку) згідно з внутрішніми положеннями банку покладено обов'язок приймати рішення про відкриття поточних рахунків клієнтів, а також уповноважених осіб (особи) банку, які (яка) відповідно до внутрішніх положень банку здійснюють перевірку на достовірність і відповідність чинному законодавству документів та копій документів, що подаються клієнтом, а також контролюють правильність присвоєння номера рахунку клієнта та його відповідність внутрішньому плану рахунків банку.

Відповідно 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України , належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З матеріалів справи вбачається договір банківського рахунку, виписка про рух коштів по вказаних позивачем карткових рахунках суду не надано.

Докази на підтвердження укладення договору банківського рахунку між позивачем та банком, а також докази на підтвердження внесення позивачем у червні 2013 року у ПАТ КБ «Приватбанк» коштів на вищевказані карткові рахунки в доларах на суму 19 000 доларів США відсутні.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачем вносилися кошти на власні карткові рахунки у ПАТ КБ «Приватбанк» у червні 2013 року в розмірі 19 000 доларів США належними доказами по справі не підтверджуються.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення грошових коштів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді