Справа № 364/163/17
Провадження № 2/364/114/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2017 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л.А.,

при секретарі Гулик М.М.,

за участю сторін:

представника Позивача ОСОБА_1 (довіреність від 30.01.2017 р.),

представника Відповідача Ожегівського сільського голови ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_3

до Ожегівської сільської ради Володарського району Київської області

про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 02.02.2017 р. надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Ожегівської сільської ради Володарського району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій Позивач просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 на два місяці після набрання рішенням суду законної сили.

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_3 у позовній заяві зазначив, що він є спадкоємцем за заповітом після померлої 29.06.2016 р. ОСОБА_4, яка є його тіткою, на спадщину, що складається із земельної ділянки, розташованій на території Ожегівської сільської ради Володарського району Київської області. Цей заповіт посвідчений 22.10.2010 р. секретарем виконавчого комітету названої сільської ради і зареєстрований у реєстрі за № 44. Про смерть ОСОБА_4 та про наявність заповіту він дізнався наприкінці грудня 2016 року від своєї двоюрідної сестри ОСОБА_5, яка надала йому оригінали заповіту та свідоцтва про смерть його тітки. Маючи намір прийняти спадщину Позивач 20.12.2016 р. приїхав у смт Володарка Київської області, щоб подати до нотаріуса відповідну заяву, але був госпіталізований на денний стаціонар у Володарську центральну районну лікарню з діагнозом: правобічна бронхопневмонія. Після видужання Позивач лише 09.01.2017 р. звернувся до Володарської державної нотаріальної контори, де йому в усній формі було повідомлено про пропущення ним строку для прийняття спадщини та розяснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 24.02.2017 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 14.03.2017 р., який було відкладено за клопотанням Відповідача на 28.03.2017 р. з одночасним визнанням його явки обовязковою для дачі особистих пояснень.

У судовому засіданні 28.03.2017 р. представник Позивача підтримала позовні вимоги, ствердила викладені в позовній заяві обставини та просила позов задовольнити.

Представник Відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на недостовірність викладених у позовній заяви обставин, що стосуються того, коли і від кого Позивач дізнався про наявність заповіту померлої ОСОБА_4, не заперечуючи при цьому самого факту існування заповіту та його чинності, а також стверджував, що за встановленого діагнозу (правобічна бронхопневмонія) Позивач міг подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, адже лікарня і нотаріальна контора знаходяться один від одного на незначній відстані. Крім того, представником Відповідача вказано на те, що є інші зацікавлені в цій земельній ділянці особи, що було б більш справедливим по відношенню до них, щоб вони успадкували цю землю. З метою підтвердження наведених заперечень у судових засіданнях 28.03. та 11.04.2017 р. ним заявлено, зокрема, клопотання про виклик свідків, одне з яких судом задоволено і оголошено перерву в судовому засіданні.

У судовому засіданні 11.04.2017 р. була допитана в якості свідка падчерка померлої спадкодавиці ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. За її свідченнями Позивач, який є племінником (сином рідної сестри) померлої ОСОБА_4, проживає на Хмельниччині та приїзжав на похорон тітки разом зі своїм батьком у червні 2016 року, про заповіт вони знали. Надалі вони приїхали лише наприкінці січня 2017 року, і саме вона в цей час дала їм оригінал свідоцтва про смерть ОСОБА_4, а заповіт був у них. Також, надаючи свідчення про стосунки з Позивачем, свідок вказала те на, що він з батьком не завжди приїжджають до неї у с. Гайворон або відвідують їх, але не на початку свого приїзду. Крім того, відповідаючи на питання суду, свідок підтвердила, що заповіт ніхто не оспорював, заяв на прийняття спадщини від померлої ОСОБА_4 не подавали.

Оцінюючи показання свідка, суд керується статтею 63 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), згідно з положеннями якої показання свідка це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи; не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Суд, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників Позивача в Відповідача, розглянувши позовну заяву і додані до неї документи, Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, надіслану на запит суду, інші матеріали справи, оцінивши наявні в справі письмові докази, пояснення представників сторін та показання свідка за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішує дану цивільну справу, виходячи з такого.

Відповідно до приписів статей 13, 41 Конституції України власність зобовязує; власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству; держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання; усі субєкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтями 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За визначенням статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається, зокрема, внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (статті 1220, 1221 ЦК України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з положеннями статей 1233, 1235, 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин; заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини; заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (частини перша, пята статті 1268, частини перша, друга статті 1269 ЦК України).

Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За приписом частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом зазначеного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Водночас частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з розясненням пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Аналогічні розяснення викладено в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», в якому серед поважних причин названо: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Судом встановлено, що 29.06.2016 р. в смт Володарка Київської області померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про її смерть, серія І-ОК № 374247, виданим виконавчим комітетом Ожегівської сільської ради Володарського району Київської області 30.06.2016 р., актовий запис № 5 (а.с. 4). За життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений 22.10.2010 р. секретарем виконавчого комітету названої сільської ради, зареєстрований у реєстрі за № 44 (а.с. 5). Цим заповітом ОСОБА_4 заповіла належну їй згідно з Державним актом на право приватної власності на землю, серія Р 2 № 445026 земельну ділянку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

Визначений частиною першою статті 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини померлої 29.06.2016 р. ОСОБА_4 закінчився 29.12.2016 р.

Спадкоємець ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований і постійно проживає зі своєю сімєю (дружиною і дітьми) в м. Хмельницькому за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується доданою до позовної заяви копією його паспорта громадянина України, серія НА № 016102, виданого 07.10.1995 р. Хмельницьким МУ УМВС України в Хмельницькій області (а.с. 7, 8). Як пояснили представники сторін і свідок, до с. Ожегівка Володарського району Київської області майже не приїздив, зокрема, минулого року у червні-липні на похорон його тітки ОСОБА_4 та наприкінці 2016 року початку 2017 року для прийняття спадщини за її заповітом. Проте з 20.12.2016 р. до 03.01.2017 р. перебував на стаціонарному лікуванні у Володарській центральній районній лікарні з діагнозом: негоспітальна правобічна бронхопневмонія, що підтверджується відповідною медичною довідкою (а.с. 6, 18, 52).

Судом також встановлено, що жодна інша особа, крім Позивача, не зверталася, в тому числі в установлений законом шестимісячний строк, до нотаріуса із заявою про прийняття нею спадщини від померлої ОСОБА_4, що підтверджується відповідною Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 23, 24).

За таких обставин суд вважає зазначені Позивачем у позовній заяві причини пропуску встановленого законом строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини поважними. При цьому суд не вбачає, що спірні для сторін обставини про те, коли і від кого Позивач дізнався про наявність згаданого заповіту, отримав його та свідоцтво про смерть померлої ОСОБА_4, є такими, що мають значення для вирішення даної справи, предметом якої є дослідження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини (статті 57, 58 ЦПК України).

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для прийняття рішення про задоволення позову та визначення Позивачеві додаткового строку, достатнього для прийняття ним спадщини.

Відповідно до статей 13, 41 Конституції України, статей 15, 16, 1216, 1217, 1220, 1221-1223, 1233, 1235, 1236, 1268-1270, 1272 ЦК України та керуючись статтями 3, 4, 10, 11, 57, 60, 131, 208, 209, 212-215, 218, 222, 223, 291, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Ожегівської сільської ради Володарського району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, два місяці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті тітки ОСОБА_4, яка померла 29.06.2016 р., з дня набрання рішенням законної сили.

Особам, які брали участь у справі і були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення видати копії судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин.

Особи, які беруть участь у справі, можуть ознайомитись з повним рішенням суду 14.04.2017 р.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку оскарження або після перегляду в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повне рішення складено 14.04.2017 р.

Суддя Л.А. Макаренко