Ухвала

іменем україни

29 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

КафідовоїО.В., Мазур Л.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_3, заінтересована особа - ОСОБА_4, про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Головного територіального управління юстиції у Сумській області Логвінової Вікторії Вікторівни про закінчення виконавчого провадження, за касаційною скаргою Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 04 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаною скаргою, у якій просив визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області Логвінової В.В. від 31 травня 2016 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом від 26 лютого 2016 року та повернути виконавчий лист для подальшого виконання.

В обґрунтування скарги зазначав, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2015 року частково задоволено його позов до ОСОБА_4 та зобо'язано останню не чинити йому будь-яких перешкод у спілкуванні з його малолітніми дітьми: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також дотримуватися визначеним судом способу його участі у вихованні дітей.

На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист від 26 лютого 2016 року, а 23 травня 2016 року державний виконавець Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області Логвінова В.В. відкрила виконавче провадження.

Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження йому стало відомо, що державний виконавець Логвінова В.В. здійснила лише один захід примусового виконання рішення, а саме довела до відома ОСОБА_4 резолютивну частину вищевказаного рішення та попередила її про кримінальну відповідальність за невиконання судового рішення відповідно до ст. 382 КК України, про що складено акт державного виконавця від 30 травня 2016 року.

Зазначав, що 31 травня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з виконанням рішення суду у повному обсязі згідно з виконавчого документа на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на те, що дії державного виконавця Логвінової В.В. є передчасними, неповними та протиправними, просив скаргу задовольнити.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 04 серпня 2016 року, скаргу задоволено.

Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області Логвінової В.В. від 31 травня 2016 року № 51164140 про закінчення виконавчого провадження.

У касаційній скарзі Конотопський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2015 року визначено спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні його малолітніх дочок ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом:

1) зустрічей з дітьми щомісяця з 09 години другої суботи місяця до другої неділі місяця, за винятком часу хвороби дітей, зайнятості їх у заходах, які проводяться для всього класу чи школи, участі у змаганнях та олімпіадах, за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, за відсутності ОСОБА_4, з покладенням на ОСОБА_3 обов'язку забрати дітей до місця свого проживання та повернути їх за місцем постійного проживання з матір'ю до 19 години другої неділі місяця;

2) зустрічей з дітьми у наступні вихідні дні після днів народження ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3, баби по лінії батька - ОСОБА_8, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4, діда по лінії

батька - ОСОБА_9, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5, та сестри дітей - ОСОБА_10, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6, з 09 години суботи до неділі, за винятком часу хвороби дітей, зайнятості їх у заходах, які проводяться для всього класу чи школи, участі у змаганнях та олімпіадах, за місцем проживання ОСОБА_3, за відсутності ОСОБА_4, з покладенням на ОСОБА_3 обов'язку забрати дітей до місця свого проживання та повернути їх за місцем постійного проживання з матір'ю до 19 години неділі;

3) зустрічей з дітьми кожного парного року на Новий рік з 09 години 30 грудня до 2 січня, за винятком часу хвороби дітей, зайнятості їх у заходах, які проводяться для всього класу чи школи, за місцем проживання ОСОБА_3, за відсутності ОСОБА_4, з покладенням на ОСОБА_3обов'язку забрати дітей до місця свого проживання та повернути їх за місцем постійного проживання з матір'ю до 19 години 02 січня;

4) зустрічей з дітьми кожного непарного року на релігійні свята (Різдво Хрестове, Пасха) з 09 години 6 січня до 8 січня та з 09 годин дня, що передує дню святкування Пасхи, до дня, що слідує за днем святкування Пасхи, за винятком часу хвороби дітей, зайнятості їх у заходах, які проводяться для всього класу чи школи, за місцем проживання ОСОБА_3, за відсутності ОСОБА_4, з покладенням на ОСОБА_3 обов'язку забрати дітей до місця свого проживання та повернути їх за місцем постійного проживання з матір'ю до 19 години 08 січня та до 19 години дня, що слідує за днем святкування Пасхи;

5) зустрічей з дітьми щороку під час осінніх, зимових та весняних канікул у парні роки у першу половину канікул, у непарні роки - у другу половину канікул, за винятком часу хвороби дітей, зайнятості їх у заходах, які проводяться для всього класу чи школи, участі у змаганнях та олімпіадах, за місцем проживання ОСОБА_3, за відсутності ОСОБА_4, з покладенням на ОСОБА_3 обов'язку забрати дітей до місця свого проживання та повернути їх за місцем постійного проживання з матір'ю до 19 години останнього дня визначеного строку;

6) зустрічей з дітьми щороку під час літніх канікул з 1 до 14 липня кожного року, за винятком часу хвороби дітей, за місцем проживання ОСОБА_3, за відсутності ОСОБА_4, з покладенням на ОСОБА_3 обов'язку забрати дітей до місця свого проживання та повернути їх за місцем постійного проживання з матір'ю;

7) безперешкодного спілкування з дітьми за допомогою засобів мобільного зв'язку та у мережі iнтернет;

8) безперешкодного відвідування дітей під час їх хвороби за місцем їх перебування.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити будь-яких перешкод у спілкуванні ОСОБА_3 з його малолітніми дітьми та дотримуватися визначеного судом способу участі останнього у їх вихованні.

26 лютого 2016 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області Логвінової В.В. від 23 травня 2016 року відкрито виконавчого провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа.

30 травня 2016 року державний виконавець Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області Логвінова В.В. довела до відома ОСОБА_4 резолютивну частину рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2015 року та попередила її про кримінальну відповідальність за невиконання судового рішення, передбачену ст. 382 КК України, про що складено акт від 30 травня 2016 року.

Постановою державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області від 31 травня 2016 року Логвінової В.В. закінчено виконавче провадження у зв'язку з виконанням у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчого документа на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що державним виконавцем передчасно зроблено висновок про виконання рішення, оскільки не перевірено чи не перешкоджає боржник стягувачу у спілкуванні з дітьми у дні визначенні рішенням суду.

Колегія суддів суду касаційної інстанції не може погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 4 ст. 75 Закону передбачено, що державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається зі змісту рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2015 року, яке набрало законної сили та звернуто до примусового виконання, встановлено спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та містить зобов'язання ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з його малолітніми дітьми.

Відповідно до акта державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області ЛогвіновоїВ.В. від 30 травня 2016 року, остання у приміщенні Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області довела до відома ОСОБА_4 резолютивну частину рішення суду щодо встановлення способу участі ОСОБА_3 у вихованні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, зобов'язання ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з його малолітніми дітьми.

Оскільки рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2015 року носить лише зобов'язальний характер, то зачитавши резолютивну частину рішення суду, державний виконавець довів до боржника його зміст в частині зобов'язання відповідача.

З урахуванням наведеного, постановлені в справі ухвали не можуть залишатись в силі та з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області задовольнити частково.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 04 серпня 2016 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова

Л.М. Мазур