Провадження № 2/712/234/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі
головуючого/судді Романенко В.А.
при секретарі - Таран А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПрАТ «СК Провідна» про відшкодування шкоди здоровю, завданої внаслідок ДТП,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ПрАТ «СК Провідна» про відшкодування шкоди здоровю, завданої внаслідок ДТП, посилаючись на те, що 23 травня 2016 року, близько 14 години 30 хвилин, на вул. Благовісній у м. Черкаси, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Мазда 3» д.р.н.з. СА 5390 АР, порушив правила Дорожнього руху України та вчинив ДТП - зіткнення із автомобілем «Нісан Альмера», 2007 р.в., д.р.н.з. СА 0606 ВІ, що належить на праві власності позивачеві, внаслідок якої позивачу завдано значної шкоди, у тому числі і шкоди здоровю. Наведене преюдиційно підтверджується постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області віл 28.07.2016 року по справі № 703/2467/16-п.
Внаслідок вищевказаних протиправних діянь ОСОБА_2 ОСОБА_1 було госпіталізовано із діагнозом «струс головного мозку, забій мяких тканин лобної ділянки зліва, закрита травма грудної клітини». В період з 23.05.2016 року по 27.05.2016 року позивач внаслідок отримання травм в ДТП знаходився на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні Третьої Черкаської міської лікарні ШМД. Вказане потверджується довідками КУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф ЧОР» за № 876 від 26.09.2016 року та КЗ «Третя Черкаська міська лікарня ШМД ЧМР» за № 2125 від 22.09.2016 року.
До того ж, внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль позивача «Нісан Альмера» 2007 р.в., д.р.н.з. СА 0606 ВІ. Грошовий еквівалент пошкоджень складає 7000 грн.
Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_2 позивачу завдано значної моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі, душевних стражданнях та втраті нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя.
Так, загальновідомим є факт того, що при отриманні тілесних ушкоджень особі спричиняється фізичний біль. Вищевказані медичні довідки свідчать про те, що позивач відчував фізичний біль у різних частинах тіла: в області тулубу та голови, а строк лікування (5 діб) свідчить про тривалість такого болю.
Особа, яка потрапляє у ДТП отримує значний моральний стрес, що тягне за собою значні моральні страждання: душевний біль, погіршення сну, стійке відчуття тривоги при наближенні до транспортного засобу та таке інше.
Після ДТП внаслідок отримання морального стресу у позивача виникла неспроможність управляти транспортними засобами, що наносить позивачеві значних моральних страждань та вносить значний дискомфорт у побут.
Отримання травми обличчя неабияк пригнічувало її, завдаючи значних моральних страждань, примушуючи її відмовлятись від звичного для неї кола спілкування.
Більше того, на утриманні позивача знаходяться двоє неповнолітніх дітей, і неможливість матері (позивача) у період стаціонарного лікування повноцінно спілкуватися з дітьми, займатися їх вихованням та духовним розвитком спричиняло позивачеві значних моральних страждань.
Представник позивача в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався.
Представник ПрАТ «СК «Провідна»» в судове засідання не зявився, скерував до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить в позові відмовити, а справу слухати без представника ПрАТ «СК «Провідна».
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За нормою статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, у т.ч. самостійно обирати спосіб захисту свого права.
Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 3,4 ЦПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, а також сприяти особам, які беруть участь у справі у здійсненні ними їхніх прав. Тобто, процесуальний закон покладає на суд обов'язок сприяти сторонам у здійсненні ними їх прав, а не вчиняти дій, спрямованих на реалізацію ними їх прав, зокрема, в обранні ними способу захисту своїх прав.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З матеріалів справи вбачається, що 23 травня 2016 року, близько 14 години 30 хвилин, на вул. Благовісній у м. Черкаси, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Мазда 3» д.р.н.з. СА 5390 АР, порушив правила Дорожнього руху України та вчинив ДТП - зіткнення із автомобілем «Нісан Альмера», 2007 р.в., д.р.н.з. СА 0606 ВІ, який належить ОСОБА_1.
Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 липня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «СК «Провідна».
Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до ст. 2 цього Закону відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним Кодексом України, Законом України «Про страхування» та іншими законами і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.
Згідно ч. 3 ст. 998 ЦК страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Стаття 22 цього Кодексу до реальних збитків відносить втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до ст. З Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Тобто, виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювана шкоди.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Правова позиція Верховного Суду України від 4 червня 2014 року № 6-49 цс 14. Так, пунктом 32.7 статті 32 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Натомість у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, міститься поняття «втрата товарної вартості транспортного засобу», а поняття «втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу» не використовується.
Системний аналіз пункту 32.7 статті 32 указаного Закону, статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
До обов'язків страховика, як це передбачено п.3 ч.1 ст.20 ЗУ «Про страхування», належить здійснення страхової виплати у разі настання страхового випадку.
Ст. 9 ЗУ «Про страхування» передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
За змістом вказаної норми у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без ПДВ, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.
Отже, за відсутності документального підтвердження проведення відновлюваного ремонту підприємством - платником ПДВ та оплати страхувальником цих послуг, страхове відшкодування здійснюється без врахування суми податку на додану вартість.
Виходячи із зазначеної норми, на ОСОБА_2 може бути покладена відповідальність за заподіяну позивачу шкоду у разі коли розмір заподіяної шкоди перевищує ліміт страхового відшкодування страховика.
Під час розгляду даної справи, ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2016 року призначена судова автотоварознавча експертиза.
Відповідно до висновку експерта № 10 судової авто товарознавчої експертизи по визначенню розміру матеріального збитку завданого власнику автомобіля Nissan Almera, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_1, по цивільному провадженню № 2/712/2560/16, складеному 20 січня 2017 року дійсна матеріальна шкода (матеріальний збиток), нанесена позивачеві 23 травня 2016 року внаслідок ДТП шляхом пошкодження автомобіля Nissan Almera, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_3 на дату дослідження складає 155424 грн.
Грошовий еквівалент втрати товарного вигляду (товарної вартості) автомобіля Nissan Almera, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_3, внаслідок ДТП та проведення ремонтно-відновлювальних робіт не розраховується на підставі пункту 8.6. підпункт (а), /Л-1/, оскільки строк експлуатації даного КТЗ перевищує сім років. Також вказаною експертизою встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складників становить 101648,16 грн.
Оцінюючи вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування
Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, зокрема моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статі.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_1 компенсацію за нанесену моральну шкоду у розмірі 5000 грн. не підлягають до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.
За ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.
Таким чином, розмір моральної шкоди в розумінні вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначається виключно від розміру іншої страхової виплати (витрат понесених на лікування).
З аналізу вказаних норм Закону вбачається, що страхове відшкодування моральної шкоди є похідним від виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю, і розмір страхового відшкодування моральної шкоди визначається виключно від розміру виплаченого страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю.
Таким чином, якщо позивачу ОСОБА_1 не виплачувалось страхове відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю, то відсутні підстави для стягнення страхового відшкодування моральної шкоди, оскільки розмір такого відшкодування в розумінні вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначається виключно від розміру іншої страхової виплати.
За змістом норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Закону України «Про страхування» страховою виплатою за шкоду, заподіяну здоров'ю, є сума, яка заплачена при настанні страхового випадку внаслідок заподіяння шкоди здоров'ю потерпілого у вигляді витрат, пов'язаних з лікуванням потерпілого; шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкоди, повязаної із стійкою втратою працездатності потерпілим.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не зверталася ні до страхової компанії, ні до суду про відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю, не зазначила розмір шкоди, та не надала відповідних документів, які б підтверджували витрати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Також не надано доказів сплати страховою компанією витрат за шкоду, заподіяну здоров'ю. Навпаки, страхова компанія страхову виплату за шкоду, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди останній не виплачувала.
Таким чином відсутні підстави і для виплати позивачу, передбаченого Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхового відшкодування, заподіяної їй моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, оскільки розмір такого відшкодування визначається від страхової виплати шкоди, саме заподіяної ушкодженням здоров'я, яка потерпілому не виплачувалась, а не від страхової суми (ліміту відповідальності) на одного потерпілого, передбаченої договором страхування, як це визначила позивач.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати у розмірі 957,12 грн., що складаються з судового збору.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 61, 84, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 23, 1166, 1167, 1188, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПрАТ «СК Провідна» про відшкодування шкоди здоровю, завданої внаслідок ДТП задоволити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: