Номер провадження: 22-ц/785/5742/17
Номер справи місцевого суду: 2-2219/10
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Драгомерецького М.М.

суддів: Черевка П.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Бахірко А.Г.,

за участю: представника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2017 року за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» в особі його Одеської обласної дирекції до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

09 листопада 2009 року ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «ОСОБА_4 Аваль» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 17.12.2010 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» в особі його Одеської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором від 13 грудня 2007 року в сумі 919 681, 01 гривень та судові витрати в сумі 1 820 гривень.

27 квітня 2017 року до суду надійшла заява ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»про заміну сторони у виконавчому провадженні, а саме стягувача, ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у звязку з переходом до останнього прав кредитора відповідно до договору відступлення права вимоги № 27.02.17-ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором вказаним кредитним договором від 13 грудня 2007 року перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2017 року заяву про зміну сторони виконавчого провадження задоволено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Вектор Банк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу якою відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Відповідно до ч.2 п.4 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 п. 1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Згідно ч.1 п. 3 ст.312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Вирішуючи питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 1 ст. 378 ЦПК України, відповідно до якої у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

У свою чергу, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не являється стороною виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2219/2010, виданого Приморським районним судом м. Одеси, а тому у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для застосування приписів ст. 378 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з невідповідністю субєкта подання такої заяви вимогам зазначеної статті.

Питання щодо заміни сторони правонаступником, в даному випадку, може вирішуватись у порядку, визначеному ст. 37 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Отже, зі змісту зазначеної норми вбачається, що виконавче провадження розпочинається після винесення виконавцем постави про відкриття виконавчого провадження, і саме в межах відкритого виконавчого провадження є можливою заміна сторони виконавчого провадження.

З метою однакового застосування судами норм процесуального права, у тому числі при вирішенні питань про заміну сторони виконавчого провадження, Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України на засіданні від 25.09.2015 року надав судам відповідні розяснення.

Так, відповідно до п. 11 інформаційного листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України на засіданні від 25.09.2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20.11.2013 у справі № 6-122цс13, виходячи зі змісту ст.ст.378,512,514 ЦК України, ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобовязанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

При Цьому, суди повинні перевіряти наявність відкритого виконавчого провадження.

Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ також зауважив, що правильною є практика тих судів, які в ухвалах про заміну сторони виконавчого провадження зазначали номер виконавчого провадження, за яким замінюється сторона виконавчого провадження. Це є суттєвим, зокрема в тих випадках, коли за рішенням суду видається декілька виконавчих листів на користь різних стягувачів щодо кожного із солідарних боржників.

Разом з тим, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначено, в рамках якого саме виконавчого провадження здійснюється заміна сторони, обставини щодо наявності відкритого виконавчого провадження судом першої інстанції взагалі не досліджувались.

Вирішуючи питання щодо особи правонаступника ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», як сторони по справі, суд першої інстанції дійшов передчасного та помилкового висновку стосовно того, що таким є ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Так, положеннями ч. 1 ст. 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до Договору відступлення прав вимоги № 1 14/7-4373 від 27.02.2017 року, укладеного між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ПАТ «Вектор Банк», до ПАТ «Вектор Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 014/83122/85/86873 від 13.12.2007 року (надалі - кредитний договір).

Тобто, правонаступником ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» є ПАТ «Вектор Банк», а тому заміна сторони виконавчого провадження, в якому стягувачем виступає ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», може здійснюватися на його правонаступника - ПАТ «Вектор Банк», а не на ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» має право ініціювати заміну сторони виконавчого провадження, виключно після заміни стягувача - ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» на ПАТ «Вектор Банк», а тому заява ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження була передчасною та не підлягала задоволенню.

Відповідно до умов п. 2.2. Договору відступлення права вимоги № 27.02.17-ДГ від 27.02.2017 року укладеного між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», відступлення прав вимоги відбувається за умови виконання Новим кредитором п. 3.2. Договору, яким передбачено здійснення оплати загальної вартості Договору.

Разом з тим, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не надано суду доказів здійснення оплати за договором, що в свою чергу позбавляє можливості встановити факт та дату переходу права вимоги за кредитними договорами до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Положення ст. 514 Цивільного кодексу України, на які посилається Заявник в обґрунтування заявлених вимог, імперативно встановлюють необхідність встановлення умов переходу прав від первісного кредитора встановлених договором.

У свою чергу, ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України визначено порядок замши кредитора у зобов'язанні, а саме заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, законодавець чітко вказав на необхідність встановлення порядку заміни кредитора у зобовязанні, який визначено сторонами у договорі, у даному випадку - кредитному договорі.

У свою чергу, Заявником не надано суду будь-яких доказів на підтвердження відступлення права вимоги за іпотечним договором.

Слід зазначити, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 13.12.2007 року між Первісним стягувачем та Боржником було укладено Договір іпотеки, предметом якого є земельна ділянка сільськогосподарського призначення.

Відповідно до ч. 4 ст. 133 Земельного кодексу України, заставодержателем земельних ділянок сільськогосподарського призначення та прав на них (оренди, емфітевзису) можуть бути лише банки.

Враховуючи те, що Заявник не являється банківської установою, останній не може бути заставодавцем за договором іпотеки, а договір відступлення прав за договором іпотеки є нікчемним в силу ч. 2 ст. 228 Цивільного кодексу України.

Отже, у звязку з нікчемністю правочину з відступлення прав за договором іпотеки, фактичного відступлення прав за договором іпотеки не відбулося, а тому відступлення прав за кредитним договором мало відбуватися виключно за згоди Позичальника, у відповідності до п. 12.1. кредитного договору та ст. 516 Цивільного кодексу України.

Оскільки згоди на відступлення прав за кредитним договором Позичальником надано не було, договір відступлення прав вимоги № 27 02.17-ДГ від 27.02.2017 року укладений між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» є нікчемним згідно ст. 228 Цивільного кодексу України, що в свою чергу є підставою для відмови ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Положеннями ч. 1 ст. 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

В свою чергу, суд першої інстанції не дослідив умови кредитного договору та укладених договорів забезпечення, не визначив необхідність отримання згоди боржника на відступлення прав вимоги чи її відсутність необхідності її отримання.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції у звязку з неповним з`ясуванням викладених обставин.

Апеляційна скарга за зазначених обставин підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.303, п.4 ч.2 ст.307, п. 1 ч. 1 ст. 311, ч.1 п. 3 ст. 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» задовольнити частково. ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2017 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд питання про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Ухвала суду апеляційної інстанції, набирає законної сили з моменту її проголошення, та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

ОСОБА_6

ОСОБА_2