Справа № 308/5579/17
У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Мацунича М.В., Куштана Б.П.,

з участю секретаря - Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 вересня 2017 року по справі за позовом Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої пенсії, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2017 року Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку цього органу та отримала, зокрема у період із 10.06.2015 по 05.10.2016 пенсію по інвалідності, призначену відповідно до норм Закону України «Про державну службу» у розмірі 8676,10 грн.

Зазначало, що у цей період відповідач працювала на посаді державної служби, а тому не мала права одночасно отримувати пенсію по інвалідності.

Вказувало, що таку пенсію отримано відповідачем безпідставно, внаслідок рахункової помилки позивача при введенні початкових даних у комп'ютерну систему. Письмову вимогу позивача про повернення коштів ОСОБА_1 залишила без задоволення.

Посилаючись на ст. 1215, 1166 ЦК України, просило стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 8676,10 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29.09.2017 у задоволенні позову відмовлено.

На це рішення подав апеляційну скаргу позивач. Вважаючи, що рішення суду не відповідає нормам матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду залишити без змін.

Представник апелянта в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи апелянт повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судової повістки (а.с. 46). Зважаючи на те, що доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглянула справу за відсутності представника апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2013 року перебуває на обліку в Ужгородському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до норм Закону України «Про державну службу», що підтверджується довідкою № 2016/02 від 08 червня 2017 року.

Позивач зазначає, що під час проведення інвентаризації пенсійної справи ОСОБА_1 позивачем виявлено, що громадянка ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності, призначену відповідно до норм Закону України «Про державну службу» та одночасно у період з 10.06.2015 по 05.10.2016 працювала на посаді державної служби (що підтверджується копіями сторінок трудової книжки серії НОМЕР_1 за спірний період та копією протоколу від 21.10.2016), внаслідок чого виникла переплата пенсії в сумі 8676,10 грн. При цьому судова колегія зазначає, що відповідач у вказаний період працювала в Управлінні пенсійного фонду в м. Ужгород, правонаступником якого є позивач.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 року за № 374/7695 (далі - Порядок).

Згідно з п. 4 вищезазначеного Порядку, у разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Згідно ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

У Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Позивачем у даній справі не наведено доводів щодо недобросовісності (зловживань) дій ОСОБА_1, на відповідні дії управління не вказувало та не надало належних і допустимих доказів зловживань з боку відповідача ОСОБА_1, які б підтверджували недобросовісність її дій при виплаті пенсії у спірний період.

Натомість на обґрунтування своїх вимог, позивач чітко зазначав про допущення ним рахункової помилки при введенні даних у комп'ютерну програму.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі № 6-91цс14.

Законодавство не передбачає чіткого визначення терміну рахункової (лічильної, програмної) помилки.

Разом із тим у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 № 13 роз'яснено, що до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору.

Отже, у разі коли виплата стала наслідком якоїсь іншої помилки (помилки у документах, щодо підстав виплати пенсії; помилки в застосуванні закону, тощо), виплачена пенсія поверненню не підлягає.

Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абз. 2 ч. 1 ст. 1215 зазначеного Кодексу, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не доведено обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, зокрема що виплата пенсії є результатом рахункової помилки особи, яка проводила обчислення, що підрахунки такої виплати помилкові через невірне написання сум чи допущені при лічбі, не надано правильних розрахунків на спростування помилкових. Також не доведено недобросовісності дій з боку відповідача.

Посилання позивача на ст. 1166 ЦК України є необґрунтованим, оскільки у спірних правовідносинах відсутній факт заподіяння майнової шкоди відповідачем ОСОБА_1

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. Доводи апеляції висновків суду не спростовують, а тому до уваги взяті бути не можуть.

Керуючись ст.ст. 209, 304, п.1 ч. 1 307, 308, 313, п. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді: