Справа № 464/4277/14 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/1261/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.

з участю: ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, представника ДП ЖКК «Сихів» ЗАТ ПБО «Львівміськбуд» Белей М.Г., представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ДП ЖКК "Сихів" ЗАТ ПБО "Львівміськбуд" на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_13 до ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 - ОСОБА_14, ДП житлово-комунальний комплекс "Сихів", ЗАТ ПБО "Львівміськбуд" про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, виселення, вселення та визнання ордеру недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

30 квітня 2014 року ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_5 та інтересах неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_8 звернулися з позовом до відповідачів, у якому з урахуванням уточнених вимог від 25 травня 2014 року та 05 січня 2015 року просили:

зобов'язати ОСОБА_11 та ОСОБА_2 усунути їм перешкоди у користуванні кімнатою АДРЕСА_1 та виселити відповідачів з даної кімнати;

визнати недійсним ордер за НОМЕР_1 від 29 грудня 2009 року, виданий відповідачам ОСОБА_11 та ОСОБА_2 на кімнату АДРЕСА_1 (т.1 а.с.2-4; 29-31; 109-112).

20 січня 2016 року ОСОБА_5 в інтересах якого діє ОСОБА_15, ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_8, а також ОСОБА_7 звернулася з уточненим позовом до ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7 - ОСОБА_14, ДП житлово-комунальний комплекс "Сихів", ЗАТ ПБО "Львівміськбуд" у якому просили:

визнати недійсними ордер НОМЕР_1 від 17 вересня 2012 року, виданий ОСОБА_11, ОСОБА_2 та ОСОБА_12 на кімнату № АДРЕСА_1 та ордер НОМЕР_2 від 17 вересня 2012 року, виданий ОСОБА_16, ОСОБА_7, ОСОБА_17, ОСОБА_8 на кімнату № АДРЕСА_1

зобов'язати ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_12 не чинити ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_13 перешкод у користуванні кімнатою № АДРЕСА_1, виселивши відповідачів з кімнати № АДРЕСА_1 у кімнату № АДРЕСА_1

вселити ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_13 у кімнату № АДРЕСА_1.

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсними ордер НОМЕР_1 від 17 вересня 2012 року, виданий ОСОБА_11, ОСОБА_2 та ОСОБА_12 на кімнату № АДРЕСА_1 та ордер НОМЕР_2 від 17 вересня 2012 року, виданий ОСОБА_16, ОСОБА_7, ОСОБА_17, ОСОБА_8 на кімнату № АДРЕСА_1

Зобов'язано ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_12 не чинити ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_13 перешкод у користуванні кімнатою № АДРЕСА_1, виселивши відповідачів з кімнати № АДРЕСА_1 у кімнату № АДРЕСА_1

Вселено ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_13 у кімнату № АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_13 - ОСОБА_14, дочірнього підприємства житлово-комунальний комплекс «Сихів», ЗАТ ПБО «Львівміськбуд» в користь ОСОБА_9 судовий збір в рівних частинах по 48 грн. 72 коп. з кожного.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ДП ЖКК "Сихів" ЗАТ ПБО "Львівміськбуд"

В апеляційній скарзі ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 посилаються на те, що спільним рішенням адміністрації та профспілки ЗАТ ПБО "Львівміськбуд" /протокол №76 від 29.12.2009/ їм було дозволено переселення у кімнати та були видані спеціальні ордери, які передбачені Примірним положенням про гуртожитки, ордер НОМЕР_3 від 29.12.2009 року сім'ї ОСОБА_13 в складі 5 осіб та сім'ї ОСОБА_12 у складі 3 осіб ордер НОМЕР_1 від 29.12.2009 року.

Переселення сімей відбулося лише у 2012 році, після того як ОСОБА_5 31 січня 2012 року був арештований за вчинення вбивства у стані алкогольного сп'яніння своєї матері. До того часу обмін кімнатами не міг бути проведеним, оскільки ОСОБА_5 не надавав доступу до даної квартири, поселивши туди квартирантів.

Ордера НОМЕР_2 від 17 вересня 2012 року були видані на підставі спільного рішення адміністрації та профспілки ЗАТ ПБО «Львівміськбуд».

Сам ОСОБА_5 не заперечував про те, що звертався до адміністрації гуртожитку із заявами у 2009 року про обмін кімнатами в гуртожитку на кімнату меншої площі.

Спільне рішення адміністрації та профспілки - це односторонній правочин, на підставі якого породжуються права третіх осіб. Даний правочин, на підставі якого видані ордери НОМЕР_2 від 17 вересня 2012 року, на сьогодні є дійсний.

Суд першої інстанції невірно трактує поняття майна неповнолітніх дітей, так як гуртожиток належить підприємствам і з мешканцями не укладався договір найму житлового приміщення. Переселення сімей з однієї кімнати в іншу являється право підприємства, обмін може здійснюватися лише між наймачами, а мешканці гуртожитку не є наймачами.

У даному випадку переселення з одного житлового приміщення в інше, не порушує прав та інтересів дітей, так як діти забезпечується житлом а не майновими правами, тому згоди органів опіки і піклування на переселення не потрібно.

Суд залишив поза увагою той факт, що 14 листопада 2016 року відповідачем ОСОБА_2 була подана заява про застосування строків позовної давності в частині визнання недійсними ордерів НОМЕР_2 від 17 вересня 2012 року.

В рішенні суду відсутня мотивація з цього приводу.

Судом було визнано недійсним ордер НОМЕР_3 від 17 вересня 2012 року виданій сім»ї ОСОБА_5 у складі 4-х осіб в тому числі і ОСОБА_16, але не вирішено питання де має проживати ОСОБА_16

Просять рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким змінити рішення та відмовити позивачам у задоволенні їх позовних вимог.

В апеляційній скарзі ДП ЖКК "Сихів" ЗАТ ПБО "Львівміськбуд" посилається на те, що суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_5 разом із сім'єю проживав у кімнаті АДРЕСА_1, тоді як з січня 2012 року він знаходився в СІЗО, про що свідчить довідка Дрогобицької виправної колонії від 11 липня 2013 року.

Сім'я ОСОБА_2 не могла вчасно переселитись в кімнату №53 через те, що там проживали квартиранти з квітня 2011 року по травень 2012 року, про що складено відповідний акт, а ОСОБА_5 в цей час не проживав в даній кімнаті, тому Сихівський суд законно визнав його таким, що втратив право на житло, а саме кімнату №53. Результати оцінки вищевказаних доказів не відображені в рішенні суду.

Суд залишив поза увагою той факт, що позивачами пропущено строк позовної давності щодо визнання недійсними ордерів НОМЕР_2 від 17 вересня 2012 року, оскільки з такими вимогами звернулися позивачі лише у січні 2016 року.

Судом порушені процесуальні права ОСОБА_5 -ОСОБА_14, так як в рішенні суду на вказано куди її переселяти.

Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 та представника ДП ЖКК «Сихів» ЗАТ ПБО «Львівміськбуд» Белей М.Г. на підтримання апеляційних скарг, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 на їх заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно установлено судом першої інстанції, позивачу ОСОБА_5 та членам його сім'ї на підставі ордеру НОМЕР_4 від 14 вересня 2001 року, виданого ЗАТ ПБО «Львівміськбуд» було надано кімнату за АДРЕСА_1.

Із довідки від 11 липня 2013 року ОСОБА_5 засуджений 25 червня 2012 року Золочівським районним судом Львівської області та відбуває покарання у Дрогобицькій виправній колонії №40. Термін відбуття покарання - 31 січня 2012 року. (т.1 а.с.10).

На підставі рішення ЗАТ ПБО «Львівміськбуд» - протоколу №76 від 29 грудня 2009 року, проведено обмін жилої площі між сторонами згідно з поданими заявами. На ім'я ОСОБА_11 видано ордер НОМЕР_1 на право вселення із сім'єю в кількості трьох осіб до кімнати АДРЕСА_1 а ОСОБА_16 видано ордер НОМЕР_3 на право вселення із сім'єю в кількості чотирьох осіб до кімнати АДРЕСА_1 (т.1 а.с.83,142).

Із розписки ОСОБА_16 вбачається, що остання отримала ключі від кімнати АДРЕСА_1 (т.1 а.с.144).

Заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 03 вересня 2012 року задоволено позов ДП ЖКК «Сихів» ЗАТ ПБО «Львівміськбуд» до ОСОБА_5 та визнано останнього таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в сімейному гуртожитку - кімнатою АДРЕСА_1

Проте, в подальшому вказане рішення було переглянуто та скасовано 23 грудня 2013 року.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 12 березня 2014 року позов ДП ЖКК «Сихів» ЗАТ ПБО «Львівміськбуд» до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в гуртожитку - кімнатою АДРЕСА_1 залишено без розгляду.

Згідно рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 квітня 2014 року ОСОБА_16 позбавлено батьківських прав щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_8 (т.1 а.с.54-55).

Відповідно до ст.129 ЖК України та п.10 Розділу ІІ Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради міністрів Української РСР від 03 червня 1986 року (в редакції чинній на час виникнення правовідносин), єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку.

Згідно з п.19 Розділу ІІІ Примірного положення про гуртожитки мешканцям гуртожитків забороняється, зокрема, самовільно переселятися з одного приміщення в інше. Переселення в разі необхідності громадян з одного жилого приміщення в інше в даному гуртожитку проводиться за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та профспілкового комітету з видачею ордера.

Відповідно до ст.59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним в судовому порядку у випадках подання громадянами відомостей, які не відповідають дійсності , про потребу поліпшення житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 06 березня 2014 року (т.1 а.с.70-71) ОСОБА_18 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Вказаним вироком встановлено, що перебуваючи на посаді директора ДП ЖКК «Сихів», склала завідомо неправдивий офіційний документ - довідку з місця проживання про склад сім'ї і прописку №49 від 15 червня 2012 року про те, що в кімнаті АДРЕСА_1 зареєстрована одна особа - ОСОБА_5, та акт, відповідно до якого ОСОБА_5 за вказаною адресою не проживає з 2011 року та за комунальні послуги не сплачує більше трьох років. ОСОБА_18 підписала вказану довідку та акт від свого імені, а також від імені інших осіб, та завірила документ печаткою ДП ЖКК «Сихів».

Виходячи із зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_5 не втратив право на користування кімнатою АДРЕСА_1, а відтак, оспорюваними ордерами порушено його житлові права.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, при проведенні переселення сімей ОСОБА_5 та ОСОБА_11 та видання оспорюваних ордерів НОМЕР_2 від 17 вересня 2012 року, були порушені майнові права неповнолітніх на той час ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_8, оскільки допущено зменшення та обмеження їх житлових прав, переселення дітей у меншу кімнату проведено без згоди органів опіки та піклування.

З огляду на встановлені обставини та вимоги закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ДП ЖКК "Сихів" ЗАТ ПБО "Львівміськбуд" - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.