ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила виключити з-під арешту житловий будинок № 226 по вул. Чапаєва в м. Фастові та дві земельні ділянки 3,4003 га та 0,394 га, накладених постановою АА № 310279 від 03.11.2006, виданого Фастівським відділом ДВС та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис № 1016321 від 07.11.2006 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 жовтня 2009 року помер її дідусь ОСОБА_2, яким за життя було складено заповіт і все належне йому майно він заповідав своїй онуці ОСОБА_3 позивачу у справі. У 2016 році після поновлення строків на прийняття спадщини, позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй було повідомлено, що на все належне ОСОБА_2 майно накладено арешт. Звернувшись із запитом до відповідача, позивач отримала відповідь, що на виконанні у відділі не перебувають будь-які провадження, де боржником є ОСОБА_2, а виконавче провадження знищено за спливом строку давності.

В судове засідання позивач не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Представник ВДВС в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за відсутністю представника, вирішення спору покладає на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно зясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

24 жовтня 2009 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 171986, виданий 28.10.2009 року відділом РАЦС Фастівського МРУЮ Київській області (а.с. 17)

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно заповідав своїй онучці ОСОБА_3. (а.с.18, 19)

ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про шлюб від 23.05.2010 року уклала шлюб з ОСОБА_5 та їй було присвоєне прізвище чоловік (а.с.13).

Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 0,394 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташована на території Веприцької сільської ради(а.с. 14)

Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 належала земельна ділянка площею 3,4003 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Веприцької сільської ради (а.с. 15).

Також ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок належав житловий будинок № 226 по вул. Чапаєва в м. Фастові (а.с. 16).

Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте, їй було відмовлено, оскільки на все майно, що належала ОСОБА_2 накладено арешт на підставі постанови ДВС у м. Фастові та Фастівському районі АА № 310279 від 03.11.2006 року (а.с. 8,9).

Як вбачається із витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно державного реєстру іпотек Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна на все майно ОСОБА_2 накладено арешт, підставою обтяження є постанова серії АА № 310279 від 03.11.2006 року, накладений ДВС у м. Фастові (а.с.11).

Відповідно до листа Фастівського міськрайонного ВДВС головного територіального управління юстиції у Київській області № 03.3-22/379 від 03.03.2017 року, виконавчих проваджень, боржником у яких є ОСОБА_2, на виконанні у відділі не перебуває (а.с.12)

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України права та обов'язки, що складають спадщину переходять до спадкоємців з часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 3, 4, Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Відповідно до частини 1, 5 ст. 1268 України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Як було встановлено, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, а тому позивач, як майбутня власниця цього майна, згідно із положеннями ст. 391 ЦК України, може вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) в здійсненні нею права користування розпорядження майном, яке фактично її належить.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що на даний час виконавчі провадження відносно ОСОБА_2 відсутні.

Таким чином, арешт, накладений на майно ОСОБА_2порушує право власності ОСОБА_1, як є спадкоємцем за заповітом після його смерті, та унеможливлює оформлення спадщини.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 3,16, 317, 319, 321, 328, 391 Цивільного кодексу України, суд , -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1- задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_2, який накладений постановою Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби серії АА № 310279 від 03.11.2006 року

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис від 07.11.2006 року № 4016321.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова