Провадження № 2/522/2892/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою суду від 02.12.2015 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу.

Ухвалою суду від 21.09.2017 року було відновлено провадження у даній справі у звязку з повідомленням експерта ОНДІСЕ про неможливість проведення експертизи у даній справі (оскільки у встановлений нормативним актом термін вільні зразки підписів ОСОБА_3 не були надані, не уточнений порівняльний матеріал та не проведена оплата вартості експертизи).

Від представника відповідача ОСОБА_4 надійшло до суду клопотання про повторне направлення матеріалів справи до експертної установи для проведення експертизи. При цьому посилався на те, що ОСОБА_3 не отримував клопотання експерта від 11.05.2017 року про надання додаткових документів та рахунку про оплату вартості експертизи, оскільки за адресою, зазначеною у позові (АДРЕСА_1) не проживає вже з 2007 року. Також не може вважатися належним сповіщенням відповідача та направлення йому кореспонденції за адресою: АДРЕСА_2, оскільки з 06.06.2016 року за вказаною адресою відповідач не мешкає. Крім того, з кінця травня 2017 року по вересень 2017 року ОСОБА_3 перебував за межами міста ОСОБА_1 та декілька разів виїжджав за кордон України. При цьому, представник відповідача заперечував , що він особисто отримував клопотання експерта, проте вказав, що реальної можливості здійснити оплату вартості експертизи не зміг до вересня 2017 року. З урахуванням викладених обставин просив потворно направити справу для проведення експертного дослідження та зобовязався оплатити її у найкоротший строк.

У судовому засіданні представник відповідача подане клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представники позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (по довіреності від 10.10.2017 року) у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача. Представник ОСОБА_1 надав до суду письмові заперечення на заяву представника відповідача, згідно яких зазначив, що посилання представника відповідача на перебування ОСОБА_3 за межами країни не підтверджуються належними та допустимими доказами. Представником відповідача рахунок на оплату експертизу був отриманий 20.06.2017 року, при цьому за його посиланням ОСОБА_3 у цей час був за межами України, проте приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_6 26.06.2017 року було посвідчено довіреність на представництво інтересів в суді від імені відповідача, яка очевидно підписувалась особисто ОСОБА_3 у м. Одесі. Також вказував, що ОСОБА_3 30.05.2017 року особисто підписана апеляційна скарга на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24.05.2017 року по справі №522/9930/16-ц, при цьому до неї були докази про сплату судового збору. Також, 04.08.2017 року ОСОБА_3 були складені заяви до ТОВ «Сі Ді Ер Ей Істейт» та ТОВ «Нові бізнес погляди», які стосувались нібито його порушений прав на деякі обєкти інтелектуальної власності, в даних заявах була зазначена адреса для листування м. Одеса, вул.. Французький бульвар, 9, оф. 10, та номер мобільного телефону, належний ОСОБА_3. 27.06.2017 року відповідачем направлялись звернення до народного депутата, в яких також вказувався номер мобільного телефону, належного ОСОБА_3. За таких обставин, вважає, що твердження представника відповідача є відверто неправдивими та у представників або особисто ОСОБА_3 була можливість надати документа та сплатити вартість експертизи. Посилався, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами у порушення ч.3 ст. 27 та ч.3 ст. 13 ЦПК України, та це є затягування розгляду справи.

Суд, вислухавши думки осіб, які брали участь у судовому засіданні, і дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання на підставі наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Згідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Недобросовісним користуванням процесуальними правами вважається, зокрема, заявлення численних необґрунтованих відводів суддям, нез'явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій, подання зустрічних позовів без дотримання вимог ЦПК, одночасного оскарження судових рішень в різних видах проваджень, подання апеляційних та касаційних скарг на судові акти, які не можуть бути оскаржені тощо. Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

У відповідності до ч.1 ст. 44 ЦПК України, Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.

Судом встановлено, що клопотання експерта №414 від 11.05.2017 року про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, та рахунок на оплату вартості експертизи було отримано представником відповідача ОСОБА_4 20.06.2017 року та сином відповідача 21.06.2017 року.

Між тим з дня отримання представником відповідача відповідних листів (20.06.2017 року по 15.08.2017 року) оплата експертизи стороною відповідача здійснена не була, також експерту не було надано порівняльний матеріал для проведення експертного дослідження з боку відповідача.

Належних та допустимих доказів щодо перебування відповідача за межами країни, про його необізнаність про надання додаткових матеріалів експерта та здійснення оплати вартості експерта зі сторони відповідача до суду не надано.

З урахуванням викладеного суд приходить про необгрунтоване ухилення стороною відповідача від процесуальних обовязків, передбачених ЦПК України.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію.

Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Згідно до розяснень Пленуму ВССУ у постанові від 17.10.2014 року №11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» (пункт 3), оцінюючи поведінку заявника, а також осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу, слід звернути увагу на те, що не можна покладати відповідальність за тривалий розгляд справи використання ними процесуальних засобів, передбачених законодавством, для здійснення свого захисту. Разом із тим слід взяти до уваги факти невиконання ними процесуальних обов'язків, наприклад, ненадання чи надання з порушенням строку, передбаченого ЦПК, доказів у справі; неодноразові неявки в судове засідання без поважних причин, якщо це призвело до порушення розумного строку судового розгляду.

Відповідно до частини другої статті 93 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" за безпідставне затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом, суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Отже, з урахуванням викладеного, з урахуванням строків розгляду справи, а також процесуальної поведінки сторони відповідача, суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання представника відповідача, а тому відмовляє у його задоволенні.

Керуючись ст. 13, 27, 60, 208-210, 218 ЦПК України,суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача про повторне направлення справи для проведення експертного дослідження відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Розяснити, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Домусчі Л.В.