ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/283/17
провадження № 2/753/2610/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

та усунення недоліків

"01" лютого 2017 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва ЛЕОНТЮК Л. К., розглянувши в місті Києві матеріали цивільної справи та перевіривши дотримання вимог ст. ст. 118 - 121 ЦПК України у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Кей - Колект " до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, та визнання права власності -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю " Кей - Колект ", що діє на підставі довіреності № 4998 від 29 вересня 2016 року ОСОБА_4 , звернуласв до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, та визнання права власності.

Матеріали цивільної справи надійшли до загальної канцелярії Дарницького районного суду м. Києва ( м. Київ, вул. О. Кошиця, 5 - а ) за вх. № 618 від 10 січня 2017 року і передані судді для вирішення питання про відкриття провадження у справі у приміщенні суду ( по вул. Севастопольській, 14 ) 17 січня 2017 року за № 313, що підтверджується даними контрольного журналу.

Відповідно до положень ч.1 ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Як передбачено частиною п'ятою статті 119 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єктів та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, регулюються положеннями Закону України « Про судовий збір ».

Відповідно до ст. 4 Закону України « Про судовий збір » визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичної особою, сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму, що відповідно до Закону України " Про державний бюджет на 2017 рік " становить - 1 544 гривні 00 коп.

За подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, сплачується судовий збір в розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму, що відповідно до Закону України " Про державний бюджет на 2017 рік " становить - 1 544 гривні 00 коп.

Згідно положень ч. 3 ст. 6 Закону України « Про судовий збір » передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як роз'яснено у п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року за № 10 « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах », порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, у випадках та на умовах, встановлених законом ( частина третя статті 533 ЦК ), передбачено в абзаці 2 частини першої статті 6 Закону № 3674 - VI. У цьому випадку ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову ( в національній валюті ), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору ( збір сплачено раніше ), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову.

Виходячи з предмету спору, позивачем заявлено декілька самостійних вимог як майнового характеру ( звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на нерухоме майно ), та вимога немайнового характеру (припинення права владності на квартиру ) , що зумовлює визначення у позовній заяві ціну позову в частині вимог майнового характеру виходячи з дійсної вартості об'єкту нерухомого майна ( за подання позову про визнання права власності на нерухоме майно ) та загального розміру заборгованості за кредитним договором ( в частині вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки ), та надання доказів сплати судового збору у розмірі визначеному ст. 4 Закону України « Про судовий збір », виходячи із ціни позову, а також окремо надати докази сплати судового збору в частині вимог немайнового характеру.

Крім того, у позовній заяві позивачем визначено ціну позову - 340 200 , 00 грн., в той же час у прохальній частині позовної заяви позивачем визначено суму боргу по кредитному договору в іноземній валюті - доларах США, із зазначенням гривневого еквіваленту суми боргу з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України, на дату розрахунку ( без зазначення дати ), однак гривневий еквівалент суми боргу, виражений в іноземній валюті, розраховується на день подання позову до суду, що безпосередньо впливає на визначення ціни позову, яка має визначатись як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову, а виходячи саме з ціни позову ( в національній валюті ), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті з урахуванням вимог ст. 4 Закону України « Про судовий збір ».

При зверненні з позовом до суду позивачем долучено платіжне доручення № 8200 від 21 грудня 2016 року про сплату судового збору в розмірі 5 103 , 00 грн., що не може слугувати належним доказом сплати судового збору в повному обсязі, виходячи із загального обсягу заявлених позовних вимог, як майнового, так і немайнового характеру, що зумовлює вирішення питання про залишення позову без руху та надання позивачу строку для усунення недоліків в частині надання доказів сплати судового збору, як це передбачено ч.1 ст.121 Цивільного процесуального кодексу України.

Як роз'яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за № 2 « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції », позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно ст. 120 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Згідно ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України.

Позовна заява руху не підлягає, так як не відповідає вимогам статті 119 ЦПК України, а саме, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 119, 120, 121, 208-210 ЦПК України, - суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю " Кей - Колект " до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, та визнання права власності - залишити без руху.

Строк для усунення недоліків не може перевищувати п'яти днів з дня отримання даної ухвали.

Роз'яснити заявнику, що у випадку не виконання вимог даної ухвали в строк, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК