Справа №592/9371/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/644/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Хвостика С. Г. , Шевченка В. А. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційні скарги Державної казначейської служби України та прокуратури Сумської області

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 березня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, третя особа прокуратура Сумської області

про відшкодування моральної шкоди, завданої діями органів досудового слідства, -

в с т а н о в и л а :

11 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до місцевого суду з вказаною позовною заявою, свої вимоги мотивув тим, що постановою слідчого у особливо важливих справах прокуратури Сумської області ОСОБА_4 від 30 листопада 2010 року було порушено кримінальну справу відносно нього старшого оперуповноваженого УДСБЕЗ УМВС України в Сумській області, старшого лейтенанта міліції. Постановою слідчого у особливо важливих справах прокуратури Сумської області ОСОБА_4 від 06 грудня 2010 року ОСОБА_3 було притягнуто до кримінальної відповідальності в якості обвинуваченого за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України. Його було звинувачено у навмисних діях, що призвели до втрати речових доказів (кількох автомобілів) по кримінальній справі № 0911007, а саме передачі для зберігання автомобілів гр. ОСОБА_5 на територію Тростянецької нафтобази, які у подальшому невстановленими особами були передані для експлуатації організованій злочинній групі осіб, тобто втрачені. 06 грудня 2010 року позивачу було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Вказана кримінальна справа по суті розглядалась Тростянецьким районним судом Сумської області. Постановою старшого прокурора відділу підтримання державного обвинувачення в судах прокурати Сумської області від 07 жовтня 2011 року було замінено обвинувачення в суді (в порядку статті 227 КПК України), якою дії позивача перекваліфіковано і його було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 10 листопада 2011 року ОСОБА_3 було виправдано за відсутності в його діях складу злочину. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 02 лютого 2012 року вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 10 листопада 2011 року було скасовано, а справа направлена для проведення додаткового розслідування до прокуратури Сумської області. Кримінальна cправа повторно розглядалась Тростянецьким районним судом Сумської області. Постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 06 червня 2013 року кримінальну справу за ч. 1 ст. 367 КК України повторно направлено прокурору Сумської області для організації додаткового розслідування та усунення недоліків. Постановою від 07 жовтня 2013 року кримінальне провадження внесено до ЄРДР за №0000092 від 18 червня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбачено ч. 3 ст. 364 КК України, закрито, у звязку з тим, що встановлена відсутність складу вказаного кримінального правопорушення. Вважає, що у звязку із незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності він поніс витрати на оплату свого проїзду та проїзду адвоката до м.Тростянець де розглядалась кримінальна справа на загальну суму 2688 грн. 26 коп. Також на грунті постійних нервових стресів він отримав низку хронічних захворювань і вартість придбаних ним медичних препаратів для лікування становить 317 грн. 80 коп. Також він поніс моральні страждання, оскільки на момент порушення відносно нього кримінальної справи він був працівником правоохоронного органу обласного рівня і таке безпідставне притягнення його до кримінальної відповідальності практично зруйнувало його службову репутацію в очах керівництва УМВС України у Сумській області, також це руйнувало нормальні сімейні відносини та родинні звязки, у звязку із хвилюванням за нього та за його майбутнє його дружина на грунті нервового стресу потрапила на стаціонарне лікування в гінекологічне відділення 5 міської лікарні, де знаходилась з 04.02.2011 року по 15.02.2011 року з діагнозом дисфункційна маткова кровотеча, що спричинило втрату дитини. Завдану йому моральну шкоду він оцінює у сумі 500000 грн. 00 коп. Просив суд стягнути з відповідачів 2 688 грн. 26 коп. транспортних витрат, 317 грн. 80 коп. витрат на лікування та 500 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 березня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з рахунку державного бюджету на користь ОСОБА_3 135 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої органом досудового розслідування - прокуратурою Сумської області внаслідок незаконного притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності.

В іншій частині позову відмовлено.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильну оцінку наданих доказів, просить змінити рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 березня 2017 року та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди.

В доводах апеляційної скарги Державна казначейська служба України зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не враховано положення ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а саме те, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, а тому судом безпідставно було стягнуто на користь позивача 135 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі прокуратура Сумської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить змінити рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 березня 2017 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, зменшивши розмір шкоди, що підлягає стягненню за рахунок державного бюджету з урахуванням положень статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

В іншій частині рішення місцевого суду сторонами не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника прокуратури, заперечення позивача та його адвоката, вивчивши матеріали цивільної справи та матеріали кримінального провадження і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 30 листопада 2010 року відносно ОСОБА_3 за постановою слідчого в особливо важливих справах прокуратури Сумської області, радником юстиції ОСОБА_4 було порушено кримінальну справу № 09110170, за фактом підроблення і використання підроблених документів за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України (а.с.79-80).

06 грудня 2010 року постановою слідчого в особливо важливих справах прокуратури Сумської області, радником юстиції ОСОБА_4 ОСОБА_3 притягнуто до кримінальної відповідальності як обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України (а.с.81-88).

Вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 10 листопада 2011 року ОСОБА_3, який обвинувачувався в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України виправдано за відсутності в його діях складу злочину (а.с.89-96).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 02 лютого 2012 року вирок було скасовано і справа направлена для проведення додаткового розслідування до прокуратури Сумської області.

Постановою старшого слідчого відділу прокуратури Сумської області, юристом 1 класу ОСОБА_6 від 07 липня 2012 року порушено кримінальну справу стосовно оперуповноваженого УДСБЕЗ УМВС в Сумській області ОСОБА_3 за фактом службової недбалості за ч. 1 ст. 367 КК України, кримінальну справу прийнято до провадження цього слідчого та негайно розпочато розслідування. Матеріали кримінальної справи № 10800136 стосовно ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 364 КК України закрито у звязку з відсутністю у його діях складу вказаного злочину. Постановою старшого слідчого відділу прокуратури Сумської області, юристом 1 класу ОСОБА_6 від 09 липня 2012 року ОСОБА_3 було притягнуто в якості обвинуваченого за ч. 1 ст. 367 КК України.

Постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 06 червня 2013 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3, за ч. 1 ст. 367 КК України направлено прокурору Сумської області для організації додаткового розслідування та усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині (а.с.97-101).

18 червня 2013 року слідчим ОВС слідчого відділу слідчого управління прокуратури Сумської області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000092 відомості про злочин, передбачений ч. 3 ст. 364 КК України (а.с.102).

Постановою слідчого ОВС слідчого відділу слідчого управління прокуратури Сумської області, юристом 1 класу ОСОБА_6 від 07 жовтня 2013 року кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000092 від 18 червня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, закрито у звязку з тим, що встановлена відсутність складу вказаного кримінального правопорушення у діях старшого оперуповноваженого відділу по боротьбі із злочинами в паливно-енергетичному комплексі УДСБЕЗ ГУМВС України в Сумській області ОСОБА_3, а також інших службових осіб УМВС України в Сумській області (а.с.103-105).

Частково задовольняючи позов та стягуючи на користь позивача заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 135000 грн. 00 коп., місцевий суд виходив з того, що внаслідок незаконного притягнення позивача до кримінальної відповідальності йому було заподіяно моральні страждання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Згідно ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода.

Доводи Державної казначейської служби України в апеляційній скарзі про те, що стягуючи на користь позивача 135 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд не навів достатніх критеріїв визначення розміру такої шкоди, присуджена сума відшкодування є завищеною не спростовують висновки суду першої інстанції. При ухваленні рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 суд керувався п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При ухваленні рішення судом першої інстанції було взято до уваги характер моральних страждань, їх наслідки та негативні впливи на позивача. Також було досліджено усі докази, які підтверджують наявність моральної шкоди завданої ОСОБА_3, а саме: з 30 листопада 2010 року по 07 жовтня 2013 року незаконно притягувався до кримінальної відповідальності за тяжкий злочин, протягом вказаного часу проводились слідчі дії, які принижували честь і гідність ОСОБА_3 як працівника правоохоронних органів, відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд та проводились обшуки, усе це спричинило йому тяжкі душевні страждання та порушувало його нормальні службові стосунки з колегами по службі. Також постійні тяжкі нервові стреси в родині негативно вплинули на стан здоровя як самого позивача так і його дружини і дана обставина підтверджується медичними довідками з лікувальних закладів (а.с.31-34, 35-54).

Ствердження прокуратури Сумської області та Державної казначейської служби України у Сумській області в апеляційних скаргах про те, що наявність моральної шкоди є умовою виникнення обовязку щодо її відшкодування, а тому цей факт має бути встановлений і доведений стороною, яка вимагає відшкодування є обґрунтованими. Однак, посилання апелянтів в апеляційних скаргах на те, що рішення суду про збільшення мінімально встановленого законом розміру моральної шкоди (54 773 грн. 31 коп.) до 135 000 грн. є необґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з урахуванням встановлених обставин справи, характеру та обсягу страждань ОСОБА_3, характеру його немайнових втрат, ступеню зниження престижу обґрунтовано стягнув 135 000 грн.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

У звязку із тим, що ухвалою суду від 17 березня 2017 року було відстрочено Державній казначейській службі України сплату судового збору у розмірі 606 грн. 32 коп. за подання апеляційної скарги на рішення суду до ухвалення судового рішення у справі і, у звязку із залишенням без задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Державної казначейської служби України на користь держави судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 606 грн. 32 коп.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України та прокуратури Сумської області відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 березня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з Державної казначейської служби України на користь держави судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 606 грн. 32 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -