АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/53/17Головуючий у 1-й інстанції Запорожець Л.М.
Провадження № 22-ц/789/332/17 Доповідач - Сташків Б.І.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Кузьма Р. М., Костів О. З.,

За участю секретаря Романюк Х.Ю.

та сторін заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону - Табаки Ю.Б., представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2017 року у справі за позовом заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, позивач військова частина НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заподіяної шкоди в розмірі 17 082 гривень ,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2017 року заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України - військової частини НОМЕР_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заподіяної шкоди в розмірі 17 082 гривень в результаті порушення використання цільового та функціонального призначення військового майна. В обґрунтування своїх вимог вказує, що дружиною ОСОБА_1 18 липня 2013 року придбана квартира по АДРЕСА_1 , однак про даний факт відповідач не повідомив, що призвело до безпідставно виплачених йому бюджетних коштів військовою частиною НОМЕР_1 у виді компенсації за піднайом житла, протягом вересня 2014 року грудня 2015 року, у сумі 17082 грн. Добровільно повертати виплачені кошти, відповідач відмовився, а тому позивач просив суд стягнути з відповідача суму шкоди в розмірі 17 082 грн.

Рішенням Чортківського районного суду від 10 лютого 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь військової частини НОМЕР_1 завдану майнову шкоду у розмірі 17082 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь військової прокуратури Західного регіону України 1378 гривень сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити частково, стягнувши з нього в користь Військової частини НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 1826 гривень. Зокрема апелянт зазначає, що він не був забезпечений житлом з січня 2015 року, оскільки саме з цього часу припинив спільно проживати зі своєю дружиною, а тому користувався житлом на умовах найму, за що й отримував компенсацію.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити, з мотивів викладених в ній.

Заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону Табака Ю.Б. проти поданої апеляційної скарги заперечив та просив її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 з метою подальшого отримання грошових коштів у виді компенсації за піднайом (найом ) житла від військової частини НОМЕР_1 протягом вересня 2014 року грудня 2015 року не повідомив про той факт, що його дружиною 18 липня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу була придбана квартира за адресою : АДРЕСА_1 , загальною площею 60 кв.м., житловою 28, 6 кв.м. , а тому незаконно привласнив державні кошти.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що з таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 м. Чорткова на посаді начальника автомобільної служби.

16 вересня 1014 року начальником автомобільної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 командуванню військової частини подано рапорт на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла, у якому зазначено про утримання відповідачем квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановлено, що 31 грудня 2014 року відповідачем командуванню військової частини подано рапорт на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла, у якому, також зазначено про утримання ним квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі вищевказаних рапортів та наказів командира військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_1 протягом вересня 2014 року - грудня 2015 року виплачено бюджетних коштів на загальну суму 17 082 гривень.

Відповідно до акту позапланової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01 вересня 2014 року по 30 вересня 2016 року № 08-22/03 та листом № 19-08-17-17/7400 від 11 листопада 2016 року начальника Управління Західного Офісу Держаудитслужби в Тернопільській області Є.Р. Держерука було встановлено, що капітану ОСОБА_1 було безпідставно виплачено військовою частиною НОМЕР_1 грошову компенсацію за піднайом житла в загальній сумі 17 082 гривень.

У своїх доводах апелянт, посилається на те, що судом першої інстанції небуло взято до уваги факт припинення його подружніх відносин та припинення спільного проживання із своєю дружиною з січня 2015 року, про що свідчить рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 травня 2015 року про розірвання шлюбу. Проте, колегія суддів не може взяти їх до уваги, так як вказаний у рішенні Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 травня 2015 року сам факт спільного не проживання сторін слугував для доводів, щодо втрати подружніх відносин між сторонам, однак це не може свідчити про не проживання ОСОБА_1 саме в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , оскільки дана інформація в судовому засіданні не з`ясовувався та не була предметом розгляду справи.

Таким чином, суд не може погодитися з відповідачем, що він проживав у своєї дружини в її квартирі за адресою АДРЕСА_1 лише до січня 2015 року.

Разом з тим, не заслуговують до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що судом не вірно визначено положення чинного законодавства, щодо обов`язку у триденний строк письмово повідомити військову частину про зміну сімейного статусу (розлучений), оскільки відповідно до п.п. 8.7. Наказу N 737 від 30 листопада 2011 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за N 24/20337) Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями зазначається, що у разі отримання (придбання) військовослужбовцем або членами його сім`ї жилого приміщення за місцем проходження служби військовослужбовець зобов`язаний у триденний строк письмово повідомити про це військову частину. Як вбачається з матеріалів справи, військова частина НОМЕР_1 , в якій проходив службу ОСОБА_1 знаходиться у місті Чортків, тобто там де була куплена квартира дружиною відповідача. При цьому, повідомлення про зміну складу сім`ї протягом десяти днів, на що посилається апелянт, здійснюється у разі, якщо це впливає безпосередньо на розмір виплати грошової компенсації. А в даному випадку, йде мова про придбання житла, що відповідно до п. 8.8. вищевказаної Інструкції позбавляє отримання військовослужбовцем грошової компенсації за піднайм (найм ) житла.

Зважаючи на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем у зв`язку із не повідомленням факту, придбання його дружиною 18 липня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу квартири за адресою : АДРЕСА_1 , загальною площею 60 кв.м.,житловою 28, 6 кв.м., що підтверджується Реєстром прав на нерухоме майно, актом позапланової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01 вересня 2014 року по 30 вересня 2016 року № 08-22/03 та листом № 19-08-17-17/7400 від 11 листопада 2016 року начальника Управління Західного Офісу Держаудитслужби в Тернопільській області Є.Р.Держерука, порушено вимоги чинного законодавства, а також вимоги ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що стало підставою для отримання незаконних грошових коштів, у виді компенсації за піднайом (найом ) житла наданих військовою частиною НОМЕР_1 протягом вересня 2014 року грудня, 2015 року .

Окрім того, посилання апелянта на те, що судом не з`ясовано правову природу завданої шкоди військовій частині НОМЕР_1 у розмірі 17082 гривень, є безпідставними, оскільки суд вбачав порушення Законодавства зі сторони відповідача, що спричинило майнову шкоду військовій частині. Так, дії ОСОБА_1 , вважалися неправомірними, оскільки саме його обов`язком, а не правом було повідомити про придбання житла, чого він не зробив.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позову, вирішивши спір на підставі наданих доказів в межах позовних вимог.

Таким чином, рішення суду відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому вимоги апелянта не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області Б.І. Сташків