Справа № 214/7211/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 березня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Щеняєвої І.Б.,

при секретарі Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Донецького національного університету економіки і торгівлі імені ОСОБА_3, третя особа Міністерство освіти і науки України, про стягнення заборгованості з виплати соціальної стипендії, -

встановив:

Представник позивача звернулась до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Донецького національного університету економіки і торгівлі імені ОСОБА_3 суму не виплаченої соціальної стипендії за період з 01 липня 2014 року по 30 листопада 2016 року, включно з урахуванням індексу інфляційних витрат в розмірі 15 164 грн. 72 коп.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що позивач в серпні 2013 року була зарахована на перший курс вищого навчального закладу четвертого рівня акредитації ДНУ економіки і торгівлі ім.Туган-Барановського на денну форму навчання, за рахунок коштів державного бюджету, спеціальність «Фінанси та кредити», поза конкурсом, на підставі ст.. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», як особа, батько якої має стаж роботи в підземних умовах більше 15 років. Але навчальний заклад в супереч вимогам законодавства, з вересня 2013 року по жовтень 016 року виплачував ОСОБА_2 лише академічну стипендію за успішне навчання, значно меншу за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб. У листопада 2016 року Університет виплатив позивачу соціальну стипендію у відповідності до Закону та здійснив погашення заборгованості на загальну суму 3342,60 грн. Але, повну виплату заборгованості не провів. Тому представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач та представник позивача до зали судового засідання не зявились, кожен окремо, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач надав до суду письмові заперечення, просив відмовити в позові. Відповідно до пп.6 п.6 Порядку призначення Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженого постановою КМУ від 12.07.2004 року № 882 соціальні стипендії призначаються студентам які навчаються за гірничими спеціальностями, батьки яких загинули або стали інвалідами внаслідок отримання травм, професійного захворювання під час роботи на вугледобувних підприємствах. Кошти на фінансування стипендій з державного бюджету повинні виділятися головним розпорядником бюджетних коштів, яким по відношенню до ДВНЗ ДНУ економіки і торгівлі ім. Михайла Туган-Барановського є Міністерство освіти і науки України не виділялося. Таким чином відсутня вина ДНУ економіки і торгівлі ім. Михайла Туган-Барановського у несплаті стипендії позивачу, оскільки фінансування на покриття таких видатків від Міністерства освіти і науки України не надходило. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши доводи представника позивача, заперечення відповідача, дослідив надані сторонами докази, встановив наступні обставини справи та визначив що спірні правовідносини регулюються нормами ЗУ «Про вищу освіту» та ЦК України.

Так, згідно довідки від 02.03.2015 року № НОМЕР_1 ОСОБА_2 перемістилася з тимчасово окупованої території в Дніпропетровську область, м. Кривий Ріг, вул. Димитрова, 79 б (а.с.16)

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 народилась 27.06.1996 року, її батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про що відділом реєстрації актів громадського стану у м. Новогродівка Донецької області зроблено відповідний актовий запис № 81 (а.с. 17)

Згідно довідки від 24.11.2016 року № 09-23/269 виданої ДП «Селидіввугілля» ДП «Шахта Росія» ОСОБА_4 дійсно працює на шахті ДП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» по професії начальник дільниці ПКС і ВГП з 23.01.2014 року . Стаж в вугільній промисловості на підземних роботах з повним робочим днем в шахті, відповідно до ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» 3 345 складає 32 роки і 9 місяців. (а.с. 18).

ОСОБА_2 дійсно є студенткою 4 курсу ДНУ економіки і торгівлі ім. Туган-Барановського (а.с.19) навчається на безоплатній формі навчання та отримує стипендію( за період з 01.07.2014 року по 31.12..2014 року 14380 грн. 00 коп., з 01.01.2015 року по31.12.2015 року - 10705 грн. 28 коп., 01.01.2016 року по 30.11.2016 року 15 959 грн.25 грн.). (а.с. 20;21;22)

Суд розглянувши справу, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про задоволення позов мотивуючи своє рішення наступним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Закону України «Про вищу освіту», студенти вищих навчальних закладів мають право на отримання стипендій, призначених юридичними та фізичними особами, які направили їх на навчання, а також інших стипендій відповідно до законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 5 закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-VІ (ст. 5 в редакції Закону України від 05.07.2012р. № 5082-V1), шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зарахована до Донецького національного Університету економіки і торгівлі ім. Михайла Туган-Барановського на бюджетну форму навчання згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

З вересня 2014 року по жовтень 2016 року позивач отримувала стипендію, розмір якої є нижчим, ніж встановлено Законами України «Про державний бюджет на 2014 рік», «Про державний бюджет на 2015 рік», «Про державний бюджет на 2016 рік» (Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у розмірі: з 1 січня -1218 гривень. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у розмірі: з 1 січня по 31 серпня 2015 року - 1218 гривень., з 1 вересня 2015 року-1378 гривень. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у розмірі: з 1 січня - 1378,00 гривень, з 1 травня - 1450 гривень.)

Відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Тому посилання відповідача на розяснення Міністерства освіти і науки України від 24.06.2010 року № 4.2-17/3043 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони суперечать нормам Конституції України. ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-V1 має вищу юридичну силу ніж Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2004р. № 882 «Порядку призначення і виплати стипендії».

Крім того, заперечення відповідача в частині доводів, щодо відсутність фінансування на виплати соціальної стипендії не можуть бути підставою для відмови в позовних вимогах, так як ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на день винесення рішення не змінена та не виключена із Закону, тому суд на підставі ч. 3 ст. 2 ЦПК України, здійснює провадження в цивільних справах відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд під, час вирішення питання, щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення індексу інфляції за несвоєчасне виконання зобовязань, зазначає наступне. Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок суду відповідає правовому висновку Верховного суду України від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14.

Верховний Суд України у Постанові № 10/ 557-26 /155 вказав, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, належними сплаті кредитору. Отже, інфляційні нарахування на суму боргу і відсотки річних входять до складу грошового зобов'язання.

Дана рекомендація Верховного Суду України є основою розрахунку інфляційних втрат, що стягуються судами.

Відповідно до ст..1,2 ЗУ ««Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» така компенсація громадянам проводиться у випадку затримки виплати доходів, до яких належать також доходи у вигляді стипендії, з вини власника на один і більше календарний місяць якщо такі доходи не мають разового характеру.

Наведений позивачем розрахунок компенсації витрати частини соціальної стипендії ОСОБА_2 за період з липня 2014 року по листопад 2016 року, долучений до матеріалів справи, не оспорюється відповідачем та в належний спосіб не спростовано.

Суд, перевіривши правильність розрахунку позивача компенсації втрати частини соціальної стипендії за період з 01 липня 2014 року по листопад 2016 року у зв'язку з порушенням строків виплати стипендії, погоджується з цим розрахунком і вважає, що він відповідає вимогам ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», внаслідок чого з відповідача підлягають стягненню суми компенсації в розмірі 3 251,32 грн.

Сума заборгованості соціальної стипендії визначена судом на підставі розрахунку позивача в розмірі 11 913,40 грн. Ця сума визначена як різниця між сумою соціальної стипендії відповідно до ст..5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» (38 226 грн.) та сумою виплаченої стипендії за спірний період (26 321,60 грн.)

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги, представника позивача про стягнення з Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Туган-Барновського суму не виплаченої соціальної стипендії за період з 01 липня 2014 року по 30 листопада 2016 року, включно з урахуванням індексу інфляційних витрат в розмірі 15 164 грн. 92 коп. (11 913,60 грн.+ 3 251,32 грн.), є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 88 ЦПК України з Донецького національного університету економіки і торгівлі імені ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 551,20 грн.

На підставі 8, 10, 11, 60, 74, 76, 77, 79, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 до Донецького національного університету економіки і торгівлі імені ОСОБА_3, третя особа Міністерство освіти і науки України про стягнення заборгованості з виплати соціальної стипендії задовольнити.

Стягнути з Донецького національного університету економіки і торгівлі імені ОСОБА_3 ( ідентифікаційний код за , що знаходиться за адресою: 50042, м. Кривий Ріг, вул. Курчатова,13) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер платників податків НОМЕР_2) суму не нарахованої і не виплаченої соціальної стипендії за період з 01 липня 2014 року по 30 листопада 2016 року, включно, з урахуванням індексу інфляційних витрат в розмірі 15164 ( п'ятнадцять тисяч сто шістдесят чотири) грн.. 72 коп.

Стягнути з Донецького національного університету економіки і торгівлі імені ОСОБА_3 ( ідентифікаційний код за , що знаходиться за адресою: 50042, м. Кривий Ріг, вул. Курчатова, 13) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер платників податків НОМЕР_2) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в апеляційному суді Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів сторонами з моменту винесення

Суддя І.Б. Щеняєва