г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/657/16-ц
Номер провадження 2/213/67/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Мазуренко В.В., за участю секретаря судового засідання Гусарової О.С., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ житлового будинку, господарських будівель і споруд та виділ земельної ділянки в натурі як об,єктів права спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який в подальшому уточнила, та просила суд поділити між сторонами земельну ділянку та домоволодіння №1 по вул.Правобережна та виділити його в натурі згідно варіанту 1 висновку будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №20/17 від 09.06.2017р., а також встановити земельний сервітут на користь відповідача.

Відповідач надав до суду заперечення (а.с.88-91 т1), відповідно до якого вказував, що позивач не підтвердила право власності на 4/5 частини спірного домоволодіння. Зазначив, що не порушує право власності позивача. Вказує, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом чітко вказано складові частини об,акта нерухомого майна: сарай К, гараж М, житловий будинок Б-1, що відповідають 1/5 частині спірного домоволодіння. Зазначив, що гаражем М фактично користується позивач, хоча згідно свідоцтва він належить відповідачу.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити з підстав вказаних у позові.

Відповідач заперечував проти позову, зазначив, що не згоден з жодним варіантом поділу домоволодіння вказаним у висновку експерта. Зазначив, що бажає, щоб у його власності та користуванні залишалось сарай К, гараж М, житловий будинок Б-1. Зазначив, що в разі варіанту поділу №1 він залишиться без водоколонки, без туалету, а сусід заперечує проти проведення комунікацій через його територію.

Представник відповідача просила відмовити у позові, оскільки запропонований варіант виділу домоволодіння та землі в натурі буде порушувати права відповідача. Зазначила, що він є пенсіонером та не матиме змоги підвести комунікації до свого будинку, та облаштувати санвузол та водоколонку.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що є сусідом сторін по справі, його домоволодіння суміжне з домоволодінням сторін по вул. Правобережна, 1. Пояснив, що займається бджолярством, пояснив, що є певні вимоги до території домоволодіння на якому він цим займається, та вказав, що проведення комунікацій до будинку Б-1 відповідачу через його домоволодіння неприпустимо. При наданні відповідей сторонам, пояснив, що по вулиці проходять комунікації, та їх провести можна напряму, тобто не через його домоволодіння, підтвердив таку можливість. Зазначив, що не заперечує в такому разі проти запропонованого поділу, зазначив, що заведення комунікацій відповідачу з вулиці йому не буде чинити перешкод.

В судове засідання викликався експерт, для надання роз,яснень з приводу проведеної експертизи, експерт повідомив суд, що перебуває по березень 2018р. у навчальній відпустці (а.с.1 т2). За згодою сторін, йому було надіслано в паперовому вигляді запитання стосовно проведеної експертизи. В письмових поясненнях експерт вказав: для прокладки нових, зміни або ремонту мереж комунікацій співвласники не мають чинити перешкод один одному. В варіантах поділу не враховані майбутні будівлі та споруди, існує можливість виконати технічне переобладнання всередині існуючого житлового будинку, або у відповідно зведеній прибудові.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд дійшов наступного.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 12.02.1987р. ОСОБА_1 належить ? частина домоволодіння по вул. Правобережна, 1 (а.с.10 т1).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.10.2008р. ОСОБА_3 успадкував після смерті ОСОБА_6 1/4 частини домоволодіння по вул. Правобережна, 1, а саме: саман обл.цеглою жилого будинку «Г-1», шл.лит.обкл. цеглою жилого будинку А-1 з господарчими будівлями: шл.лит. літня кухня Б, цегл.погріб В, цегл. вбиральня И, водоколонка І, вимощення ІІ, ІІІ, огорожа 1-6, черепашн. гараж Н, черепашн сарай О (а.с.11 т1).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.10.2008р. ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_6 1/4 частини домоволодіння по вул. Правобережна, 1, а саме: саман обл..цеглою жилого будинку «Г-1», шл.лит.обкл. цеглою жилого будинку А-1 з господарчими будівлями: шл.лит. літня кухня Б, цегл.погріб В, цегл. вбиральня И, водоколонка І, вимощення ІІ, ІІІ, огорожа 1-6, черепашн. гараж Н, черепашн сарай О (а.с.12 т1).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.11.2011р. ОСОБА_1 успадкувала 7/20 часток домоволодіння по вул. Правобережна, 1, а саме: саман обл..цеглою жилого будинку «Г-1», шл.лит.обкл. цеглою жилого будинку А-1 з господарчими будівлями: шл.лит. літня кухня Б, цегл.погріб В, цегл. вбиральня И, водоколонка І, вимощення ІІ, ІІІ, огорожа 1-6, черепашн. гараж Н, черепашн сарай О (а.с.11 на оберті т1).

Рішенням Інгулецького районної ради народних депутатів від 15.02.90р. № 55 було затверджено акт ідеальних часток у спільному домоволодінні по вул. Правобережна, 1: ОСОБА_7 7/20 частин; ОСОБА_8 2/5 частин; ОСОБА_1 ? частин (а.с.15). Так згідно акту вказано: ОСОБА_9 належало по ? частині наступних приміщень: житлового будинку А-1, сіни а, а1, ганок а2, піддаок а3, літньої кухні Б, погріба В, вбиральня И, літнього душа Ж, сарай Е, гараж З, тамбура б, піддашок б1, водопровода І, паркан №1, замощення ІІ, паркан №2 (а.с.16-19 т1).

Станом на день розгляду справи в суді ОСОБА_1 є власником 4/5 частин земельної ділянки по вул. Правобережна, 1, кадастровий номер :05:141:0012, та 4/5 частин домоволодіння по вул. Правобережна, 1 (а.с.20-24,101,104,106,107,108-110 т1).

Станом на день розгляду справи в суді ОСОБА_3 є власником 1/5 частини земельної ділянки по вул. Правобережна, 1, кадастровий номер :05:141:0012, та 1/5 частин домоволодіння по вул. Правобережна, 1 (а.с.39-40,41-55, 80-84,101,108-110 т1).

Надано технічний паспорт на спірне домоволодіння, в якому зазначено план та експлікації будівель на ділянці по вул. Правобережна, 1, в тому числі будівлі А-1, Г-1, Б-1 (а.с. 67-75,171-172 т1).

Щодо твердження відповідача, що в свідоцтві про його право власності на 1/5 частину домоволодіння по вул. Правобережна, 1, вказано що він володіє будинком Б-1, сарай К, гараж М, - тому саме ці будівлі належать йому і відповідають його частці у спільному майні, - суд зазначає, що відповідно до Свідоцтва про право власності від 17.07.2014р. видане ОСОБА_1 4/5 частин житлового будинку Б-1, сараю К та гаражу М, належить їй (а.с.104-105 т1), тобто видно, що інша 1/5 частина цих будівель належить відповідачу, що спростовує його твердження про одноособове володіння.

Спірне домоволодіння перебуває у спільній частковій власності, правовий режим якої врегульовано ст.364 ЦК України.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ст.358 ЦК України).

Відповідно дост.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

З матеріалів справи вбачається, що сторони самостійно не можуть визначити частки у спільній сумісній власності та порядок користування ними.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

В даному випадку позивач погодилась на компенсацію.

Під час вирішення справ про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, що знаходиться у спільній частковій власності, крім указаної спеціальної норми, суду необхідно враховувати й загальні засади цивільного законодавства (ст.3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності й розумності, зважаючи на права та інтереси всіх співвласників. Одночасно суду треба ретельно вивчити обставини справи з метою зясування, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні, та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року №6-4цс15,яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитанихяк свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За клопотанням сторін було призначено судову будівельно-технічну експертизу, з висновку якої вбачається, що сторонам може бути виділено в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності сторін.

Відповідно до висновку будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №20/17 від 09.06.2017р (а.с.177-207 т1) було надано декілька варіантів поділу спірного домоволодіння з значенням здійснення необхідних переобладнань. Позивач уточнив позов просив виділити частки в натурі виходячи з варіанту №1 висновку експертизи, відповідно до якого ОСОБА_1 у власність: житловий будинок «А-1», житловий будинок «Г-1», цегляний погріб «В», цегляна вбиральня «И», гаражі «М», «Н», сарай «О», тимчасовий гараж «П», водоколонку 1, вимощення ІІ, ІІІ, огорожі 1-5, хвіртку 6, які позначені на схемі жовтим кольором, загальною вартістю 229896 грн., земельну ділянку площею 632,8 кв.м., кадастровий номер :05:141:0012, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), межі якої проходять по ламаній лінії від точки 17 по точкам 3,4,5,6,7,8,9,10,11,15,16 до точки 17. ОСОБА_3 у власність: житловий будинок «Б-1», сарай «К», 1/5 частину вимощення ІІ, ІІІ, 1/5 частину огорожі 1-5, які позначені на схемі синім кольором, загальною вартістю 57474,00 грн, земельну ділянку площею 158,2 кв.м., кадастровий номер :05:141:0012, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), межі якої проходять по ламаній лінії від точки 1 по точкам 2,17,16,15,12,13,14 до точки 1. Запропоновано встановити сервітут на земельній ділянці ОСОБА_1 площею 27,6 кв.м. на користь ОСОБА_3 для проходу до його земельної ділянки. Вказано, що згідно даного варіанту поділу частка ОСОБА_3 збільшується на 861,12 грн. У висновку вказана можливість проведення комунікацій до будинку Б-1, що спростовує позицію відповідача про неможливість проведення комунікацій.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (ч.ч.1,2 ст.367 ЦК України).

Із розяснень, викладених у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 року №7, вбачається, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст.115 ЦК УРСР це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділтакож може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд має право за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у з вязку з цим стосовно до ст.119 ЦК УРСР ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Доводи відповідача, що немає технічної можливості провести комунікації, встановити водоколонку, санвузол, про те, що він не чинить ніяких перешкод у здійсненні позивачем права власності, до уваги не приймаються, оскільки спростовуються матеріалами справи, показами допитаного свідка.

Таким чином суд вважає можливим виділити ОСОБА_1 у власність: житловий будинок «А-1», житловий будинок «Г-1», цегляний погріб «В», цегляна вбиральня «И», гаражі «М», «Н», сарай «О», тимчасовий гараж «П», водоколонку 1, хвіртку 6, 4/5 частин вимощення ІІ та ІІІ, 4/5 частин огорожі 1-5, які позначені на схемі жовтим кольором, загальною вартістю 229896 грн, та виділити ОСОБА_3 у власність: житловий будинок «Б-1», сарай «К», 1/5 частину вимощення ІІ, ІІІ, 1/5 частину огорожі 1-5, які позначені на схемі синім кольором, загальною вартістю 57474,00 грн, згідно варіанту 1 висновку будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №20/17 від 09.06.2017р.

Відповідно до ст.125 ЗК України право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи права користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 02 травня 2009 року право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав; громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки (п.7 розд.Х «Перехідні положення» ЗК), одержані ними до 01 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди у розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

В ч.1 ст.126 ЗК України зазначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до вимог п.«г» ч.І ст.96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Таким чином, суд вважає можливим виділити позивачу у власність земельну ділянку площею 632,8 кв.м., кадастровий номер :05:141:0012, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), межі якої проходять по ламаній лінії від точки 17 по точкам 3,4,5,6,7,8,9,10,11,15,16 до точки 17 згідно варіанту 1 висновку будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №20/17 від 09.06.2017р., а відповідачу земельну ділянку межі якої проходять по ламаній лінії від точки 1 по точкам 2,17,16,15,12,13,14 до точки 1 згідно варіанту 1 того ж висновку.

Враховуючи, що згідно вказаного виділу сторонам в натурі домоволодіння та земельної ділянки по вул. Правобережна, 1, частка відповідача збільшується, то з відповідача на користь позивача слід стягнути компенсацію в сумі 861,12 грн. за відступ від ідеальної частки.

Відповідно до ч.1ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб які не можуть бути задоволені іншим способом.

Частина 1ст. 402 ЦК України передбачає можливість встановлення сервітуту договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Згідно ч.1ст. 403 ЦК України, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.

Частина 1ст. 404 ЦК України, встановлює способи встановлення, в тому числі, можливостей земельного сервітуту, серед яких: право проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, звязку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Крім того, за приписами ч.2ст. 404 ЦК України, особа має право вимагати встановлення земельного сервітуту не лише від власника іншої земельної ділянки, а й від володільця.

Відповідно до вимог ст. 98 Земельного Кодексу України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими.

Статтею 99 Земельного Кодексу України визначено наступні види земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути.

Згідно п. 22-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 року №7 види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Враховуючи, що для користування своїм майном, відповідачу слід проходити через земельну ділянку позивача, суд вважає необхідним встановити земельний сервітут для проходу відповідача до його земельної ділянки згідно варіанту 1 висновку будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №20/17 від 09.06.2017р.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Вартість проведеної експертизи склала 6000 грн, які сплатила позивач (а.с.220 т1). Таким чином з відповідача підлягає стягненню половина вартості проведеної експертизи, тобто 3000 грн., та половину понесених витрат зі сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ житлового будинку, господарських будівель і споруд та виділ земельної ділянки в натурі як об,єктів права спільної часткової власності задовольнити.

Поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 домоволодіння №1 по вул.Правобережна в м.Кривому Розі Дніпропетровської області та виділити в натурі згідно варіанту 1 висновку будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №20/17 від 09.06.2017р., припинивши спільну часткову власність.

Виділити ОСОБА_1 у власність: житловий будинок «А-1», житловий будинок «Г-1», цегляний погріб «В», цегляна вбиральня «И», гаражі «М», «Н», сарай «О», тимчасовий гараж «П», водоколонку І, хвіртку 6, 4/5 частин вимощення ІІ та ІІІ, 4/5 частин огорожі 1-5, які позначені на схемі жовтим кольором, загальною вартістю 229896 грн., згідно варіанту 1 висновку будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №20/17 від 09.06.2017р.

Виділити ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 632,8 кв.м., кадастровий номер :05:141:0012, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), межі якої проходять по ламаній лінії від точки 17 по точкам 3,4,5,6,7,8,9,10,11,15,16 до точки 17 згідно варіанту 1 висновку будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №20/17 від 09.06.2017р.

Встановити сервітут на земельній ділянці ОСОБА_1 площею 27,6 кв.м. на користь ОСОБА_3 для проходу до його земельної ділянки згідно варіанту 1 висновку будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №20/17 від 09.06.2017р.

Виділити ОСОБА_3 у власність: житловий будинок «Б-1», сарай «К», 1/5 частину вимощення ІІ та ІІІ, 1/5 частину огорожі 1-5, які позначені на схемі синім кольором, загальною вартістю 57474,00 грн, згідно варіанту 1 висновку будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №20/17 від 09.06.2017р.

Виділити ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 158,2 кв.м., кадастровий номер :05:141:0012, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), межі якої проходять по ламаній лінії від точки 1 по точкам 2,17,16,15,12,13,14 до точки 1, згідно варіанту 1 висновку будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №20/17 від 09.06.2017р.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за відступ від ідеальної частки в сумі 861,12 грн, та половину понесених витрати за проведену будівельно-технічну, земельно-технічну та оціночно-будівельну експертизу в сумі 1500 грн., та половину понесених витрат зі сплати судового збору в сумі 1149,38грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з моменту проголошення рішення.

Дата виготовлення повного тексту рішення - 18.12.2017р.

Суддя: В.В. Мазуренко