Справа № 527/1955/16-ц
провадження 2/527/165/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.,

при секретареві - Папенко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Приватбанк» 22 вересня 2016 року звернувся до суду з позовом, в якому прохає суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 20348 грн. 75 коп. та понесені судові витрати.

Свої вимоги мотивував наступним, відповідно до укладеного договору б/н від 19.07.2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана нею заява, умови надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та тарифи банку складають договір між нею та банком, що підтверджується підписом у її заяві. Взяті на себе зобовязання ОСОБА_1 не виконує. Станом на 15 червня 2016 року заборгованість відповідача перед банком складає 20348 грн. 75 коп., з яких: 8372,00 грн. тіло кредиту; 2415,41 грн. відсотки за користуванням кредитом; 7508,92 грн. - пеня за прострочення зобовязання; 1050,00 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 945,18 грн. штраф (процентна складова), з них 442,76 грн. внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 року.

07.11.2016 року Глобинським районним судом винесено заочне рішення, згідно якого позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 20348 (двадцять тисяч триста сорок вісім) гривень 75 копійок та судові витрати по справі.

Відповідно до ухвали Глобинського районного суду від 21 грудня 2016 року заочне рішення Глобинського районного суду від 07.11.2016 року скасовано, а справу призначено до розгляду у загальному порядку.

В судове засідання представник позивача не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, направила заяву про розгляд справи за її відсутності та письмові заперечення на позов.

Ч.2 ст.158 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 липня 2013 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір б/н від 19.07.2013 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанк. Даних, які б вказували на: прохання відповідача ОСОБА_1 отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку; домовленість сторін про розмір кредитного ліміту та розмір відсотків за користування кредитом, даний договір не містить. Крім того, в анкеті заяві про приєднання взагалі не зазначено тип платіжної картки, яку бажала оформити відповідач, номер та строк дії карткового рахунку тощо.

На підтвердження суми заборгованості позивачем надано розрахунок за договором № б/н від 19.07.2013 року станом на 15.06.2016 року, який містить дані починаючи з 21 жовтня 2015 року.

Інших доказів, які б вказували на вид платіжної карти, яку отримав відповідач 19 липня 2013 року, та умови, на яких останньому надано кредит, та підтверджували факт надання кредиту відповідачу, матеріали справи не містять.

Згідно наданого розрахунку, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 15 червня 2016 року складає 20348 грн. 75 коп., з яких: 8372,00 грн. тіло кредиту; 2415,41 грн. відсотки за користуванням кредитом; 7508,92 грн. - пеня за прострочення зобовязання; 1050,00 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 945,18 грн. штраф (процентна складова), з них 442,76 грн. внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 року.

Разом з цим, «Умови та Правила надання банківських послуг» в Приватбанку, надані позивачем як доказ, підпису відповідача про ознайомлення з ними не містять, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно п. 1.1.1.37, 1.1.1.38 Умов і правил надання банківських послуг, які є додатком до позовної заяви слідує, що заява-анкета про надання послуг-звернення Клієнта до банку про відкриття йому банківського рахунку або надання інших банківських послуг на умовах цих умов та правил. У випадку приєднання до даних умов та правил не в повному обсязі, він додатково складає заяву про надання окремих послуг, які надаються Банком за Умовами та правилами.

Ідентифікація-встановлення особи Клієнта на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій документів при його зверненні до банку для здійснення банківських операцій чи отримання інформації з рахунків клієнта у порядку, передбаченому Договором і чинним законодавством 1.1.1.39. Ідентифікація клієнта в Приват - підтвердження повноважень клієнта на доступ у систему шляхом введення імені користувача і пароля.

Відповідно до п. 1.1.1.54, 1.1.1.55 вищевказаних Умов та правил, кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - розмір коштів, наданих Банком клієнту на строк, обумовлений в Договорі, на умовах платності та зворотності. Кредитна картка - платіжна картка зі встановленим кредитним лімітом.

Пунктом 1.1.3.1.5 та 2.1.1.3.4 зобов'язання Банку щодо надання кредитного ліміту згідно Заяви виникають з моменту надання платіжною системою операції до списання з відповідного Картрахунку в рахунок кредитного ліміту.

Беручи до уваги те, що анкета-заява від 19.07.2013 року, що підписана відповідачем ОСОБА_1 не містить чіткого зазначення банківських послуг, які вона оформила на своє ім»я, дату видачі та номер платіжної картки, суд приходить до висновку, що сторони не дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору.

Крім того, в ході судового засідання встановлено, що доданий до позовної заяви витяг з Умов та правил банківських послуг в ПриватБанку не містить даних щодо дати їх прийняття, в звязку з чим не можливо встановити їх чинність на час підписання ОСОБА_1 анкети заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Крім того, доводи позивача в позовній заяві стосовно наявності у ПАТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_1 правовідносин щодо надання кредитного договору, з посиланням на укладення договору б/н від 19.07.2013 року року та ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг шляхом підписання Анкети-заяви є неспроможними і ніяким чином не доводять факту укладення між сторонами кредитного договору 19 липня 2013 року, заборгованість за яким є предметом даного спору.

Крім того, як вбачається з тексту позовної заяви, підставою звернення Банку до суду з позовом до відповідача є наявність боргу, який станом на 15.06.2016 року складає 20348,75 грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором від 19.07.2013 року вбачається, що 21 червня 2015 року з карткового рахунку, який начебто належить їй, здійснено переказ коштів в сумі 8372 грн.

Згідно заперечень, наданих відповідачем ОСОБА_1, вона ніяких коштів з кредитної картки не знімала, оскільки кредитного договору не укладала. В звязку з неможливістю зняття коштів з пенсійної картки, вона 24.06.2015 року звернулася до Глобинського відділення ПАТ «КБ «Приватбанк», де дізналася, що начебто з її карткового кредитного рахунку було знято значну суму коштів та порадили звернутися до міліції.

Згідно дослідженого в судовому засіданні витягу з кримінального провадження № 0000688 від 21.07.2015 року вбачається, що 21.06.2015 року близько 15.30 невідома особа, представившись працівником служби безпеки ПАТ КБ «Приватбанк», шляхом обману, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_1 в сумі 8372 грн., завдавши потерпілій матеріальних збитків на вказану суму.

Відповідно до п. 9 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постановою правління НБУ № 705 від 05.12.2014 р. користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Верховним Судом України в постанові від 13 травня 2015 року в справі № 6-71цс15 була сформована наступна правова позиція: «Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Провівши аналіз норм матеріального права в системному зв'язку із встановленими по справі фактичними обставинами, суд прийшов до висновку, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження позову, спростування доводів відповідача та обставин, що саме відповідач, як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей по кредитній картці, його особового рахунку, акаунту та мобільного додатку «Приват-24», незаконному використанні ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків встановлених цим Кодексом.

Ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядує цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

В звязку з вищевикладеним, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у звязку з їх недоведеністю.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 626, 628, 634, 638 ЦК України, ст. 10,11,30,60, 88, 212-215 ,218 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Т. В. Левицька