Справа № 147/1213/17
Провадження № 2/147/766/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тростянець, Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 21.05.2009 року померла його бабка ОСОБА_3.

До смерті ОСОБА_3 постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить запис у свідоцтві про смерть, а тому на підставі ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є Тростянецький нотаріальний округ.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з цілого житлового будинку та господарських споруд, які розташовані в селі Летківка по вулиці Центральна (колишня Леніна) будинок №322 Тростянецького району Вінницької області.

Спадкоємцем до майна померлої бабки по заповіту є позивач. Заповіт посвідчено від імені померлої секретарем Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницької області 06.07.2005 року за реєстром № 241. На даний час заповіт ніким не скасований і не змінений. Інших спадкоємців немає.

Позивач своєчасно прийняв спадщину, тому що фактично проживав з померлою бабкою ОСОБА_3 на день її смерті разом за адресою с. Летківка по вулиці Центральна (колишня Леніна) будинок №322 Тростянецького району Вінницької області, та до шести місяців з дня смерті бабки подав заяву до Тростянецької державної нотаріальної контори, що підтверджується витягом із спадкового реєстра.

Після звернення до нотаріальної контори з завою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримав відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Тому ОСОБА_1 змушений звернутись до суду з вимогою про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул.Центральна, 322, с.Летківка, Тростянецького району Вінницької області.

Позивач в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул.Центральна, 322, с.Летківка Тростянецького району Вінницької області за ОСОБА_1 та просить справу розглянути в їх відсутності.

Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.2 ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.197 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №146525, виданого 22.05.2009 року та зареєстрованого ОСОБА_2 сільською радою Тростянецького району Вінницької області ОСОБА_3 померла 21 травня 2009року(а.с.14).

За життя ОСОБА_3 зробила заповітне розпорядження, яким усе своє майно заповіла онуку ОСОБА_1. Заповіт посвідчений секретарем Летківської сільської ради Тростянецького району ОСОБА_4, зареєстрований реєстрі №241 від 06.07.2005 року.(а.с.13).

Довідкою №1346 від 27.11.2017 року виданою виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована та проживала в сЛетківка, вул.Центральна(бувша Леніна), 322, с.Летківка, Тростянецького району Вінницької області.

Відповідно до довідки №1345 від 27.11.2017 року виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що єдиним спадкоємцем по заповіту до майна померлої ОСОБА_3 являється ОСОБА_1 (а.с.16).

Випискою з погосподарської книги №6 ОСОБА_2 сільської ради Тростянецького району Вінницької області за 2006-2010 роки встановлено, що домогосподарство по вул.Центральна(Леніна) 322, с.Летківка відноситься до групи робочих дворів. Власником будинку являється ОСОБА_3І.(а.с.17).

Родинний звязок позивача з померлою підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-АМ №441396, виданим 29.08.1980 року на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, де в графі мати записана ОСОБА_5, дівоче прізвище якої Куцак(а.с25). А в свідоцтві про народження серії ЯИ №543509 від 02.02.1954 року виданої на імя ОСОБА_6 матірю записана ОСОБА_3(а.с.26).

Позивач вчасно прийняв спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі(а.с.27).

З відповіді завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 випливає, що ОСОБА_1 за відсутності правовстановлюючих документів, не має змоги оформити свої спадкові права на житловий будинок через нотаріальну контору.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на придбане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов'язковою для врахування судами України.

Згідно технічного паспорту виготовленого станом на 02.10.2017 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в с.Летківка, вул..Центральна, 322, Тростянецького району Вінницької області, який являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 125,1кв.м., житловою площею 77,4кв.м., допоміжною площею 47,7кв.м.(а.с.19-24).

Розділом ІІІ Приписка(реєстрація) Домової книги для прописки громадян у буд.№322, по вул.Центральна, с.Летківка, Тростянецького району Вінницької області підтверджено, що ОСОБА_3 була зареєстрована за вищевказаною адресою(а.с.7-12).

Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що за життя ОСОБА_3 набула права власності на нерухоме майно згідно діючого на той час законодавства, з якою не пов'язувалась державна реєстрація.

Вказані обставини були визнані сторонами, отож доказуванню в силу ст.61 ЦПК України не підлягають.

Ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і є всі підстави визнати за ним право власності на спадкове майно, оскільки позивачем надано беззаперечні докази для визнання права власності за ним та позов визнаний відповідачем, а визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 328, 1216, 1221, 1223, 1233, 1235, 1236, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, ч.2 ст.158,174,197 ч.2, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на житловий будинок та господарські споруди, що розташований в с.Летківка, вул.Центральна, 322, Тростянецького району Вінницької області, що належав ОСОБА_3, померлій 21 травня 2009 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя