У х в а л а

2 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» про скасування наказів, зобов'язання змінити дату та формулювання причин звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і за час затримки розрахунку при звільненні, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 4 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» (далі - ПрАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив») про скасування наказів, зобов'язання змінити дату та формулювання причин звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і за час затримки розрахунку при звільненні, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 10 березня 2005 року між ним та ПрАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» укладено строковий трудовий договір (контракт) № 778.

Дія зазначеного строкового договору (контракт) неодноразово продовжувалась терміном на 1 рік.

23 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» з заявою про звільнення у зв'язку із закінченням строку дії строкового договору на підставі ч. 2 ст. 36 КЗпП України з 9 травня 2013 року.

ОСОБА_1 була здана перепустка та підписаний обхідний лист ПрАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив», однак після закінчення строку трудового договору він звільнений не був.

При цьому наказом генерального директора ПрАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» від 10 червня 2013 року № 151 ОСОБА_1 відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 10 червня 2013 року у зв'язку з ухиленням від проходження обов'язкового медичного огляду.

Згідно з наказом генерального директора ПрАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» від 29 серпня 2013 року № 381/ос ОСОБА_1 звільнено з займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин та порушення трудової дисципліни з 29 серпня 2013 року.

Позивач вважає своє звільнення незаконним, у зв'язку із чим, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив задовольнити позов.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 4 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської Області від 28 травня 2014 року, позов задоволено частково.

Скасовано наказ генерального директора ПрАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» від 29 серпня 2013 року № 381/ос про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з порушенням трудової дисципліни, що виразилась у невиконанні наказів та розпоряджень керівника підрозділу і підприємства та вчинення прогулу без поважних причин.

Скасовано наказ генерального директора ПрАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» від 10 червня 2013 року № 151 про відсторонення ОСОБА_1 від роботи без збереження заробітної плати з 10 червня 2013 року.

Змінено дату та формулювання причин звільнення ОСОБА_1 «за порушення трудової дисципліни, що виразилася в невиконанні наказів та розпоряджень керівництва підрозділу і підприємства та здійснення прогулів без поважної причини відповідно згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України з 29 серпня 2013 року»на «за ч. 2 ст. 36 КЗпП України - закінчення строку трудового договору № 778 (контракт) з 4 лютого 2014 року».

Зобов'язано ПрАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» внести зміни у трудову книжку ОСОБА_1 у зв'язку зі зміною дати і формулювання причин звільнення.

Стягнено з ПрАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 22 927 грн35 коп. та відшкодовано моральну шкоду у сумі 2 000 грн.

У іншій частині заявлених вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПрАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про проведення підготовчої дії та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дійшла висновку про призначення справи до судового розгляду.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» про скасування наказів, зобов'язання змінити дату та формулювання причин звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і за час затримки розрахунку при звільненні, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 4 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2014 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: А.О.Леванчук О.В.Ступак