Головуючий суду 1 інстанції - Журавель Т.С.
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 428/6013/17
Провадження № 22ц/782/765/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого Луганської В.М.

суддів - Коротенко Є.В., Яресько А.В.

за участю секретаря: Подрябінкіна Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 серпня 2017 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки зарплати,

в с т а н о в и л а :

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаними вимогами, в обґрунтування яких зазначив, що 03 березня 2010 року його було прийнято на посаду електромонтера охоронно-пожежної сигналізації ділянки, про що у трудовій книжці був зроблений запис. Наказом №0112 КП від 30 березня 2017 року позивача було звільнено з посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін. На день звільнення відповідач не провів з ним повного розрахунку, заборгованість по заробітній платі скаладає -11 644, 91 грн. Вважає, що такі дії відповідача не відповідають вимогам ч.1ст.116 КЗпП України і відповідно до ч.1.ст.117 КЗпП України відповідач зобов'язаний виплатити працівникові його середній заробіток. У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з січня 2017 року по березень 2017 року в сумі 11644,91 грн., стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 3965,76 грн. Під час розгляду справи позивач надав суду заяву про залишення без розгляду його вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 серпня 2017 року заявлені вимоги позивача про стягнення невиплаченої заробітної плати за період з січня 2017 року по березень 2017 року в сумі 11 644, 91 грн. залишено без роозгляду.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку - задоволено частково. Суд стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3036,28 грн., без утримання податку й інших обов'язкових платежів, судовий збір на користь держави у розмірі 489, 98 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням відповідачем ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» подано апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. В апеляційні скарзі апелянт вказав, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що відсутня вина відповідача у затримці розрахунку позивача, оскільки наявні форс-мажорні обставини, суд помилково дійшов висновку, що сертифікат про форс-мажор, який додано відповідачем до матеріалів справи, засвідчує лише форс-мажорні обставини щодо виконання зобов'язань відповідача за договором поставки природного газу. Просить суд скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.08.2017 року по справі та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

В судовому засіданні представник ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на доводи викладені в апеляційній скарзі.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, про місце та час судового засідання був повідомлений у визначеному законом порядку.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи вказані вимоги закону судом виконані.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини в затримці розрахунку при звільненні позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 03.03.2010 року перебував у трудових відносинах з відповідачем.

30.03.2017 року позивач був звільнений за згодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 0112-кп від 30.03.2017 року.

В день звільнення позивача відповідач не провів повного розрахунку, не виплатив заборгованість по заробітній платі у сумі 11 644, 01 грн., що підтверджується письмовими доказами. Під час розгляду справи у суді позивачу була виплачена заборгованість по заробітній платі, що підтверджено в судовому засіданні представником відповідача.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до часини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, за положеннями статті 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що відсутня вина відповідача у затримці розрахунку позивачу під час його звільнення.

Колегія суддів судової палати не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що затримка виплати заробітної плати працівникам при звільнені сталася не з вини підприємства, а є слідством форс-мажорних обставин і інших явищ, а саме проведення АТО в регіоні, неналежним постачанням електричної енергії, і як наслідок, тривалим простоєм виробничих потужностей, які перешкоджають власникові належним чином виконати свої обов'язки перед працівником, обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), встановлені висновком Торгово-промислової палати України, про, що зазначено у сертифікаті ТПП №4978 від 02.09.2015 року з наступних підстав:

До суду першої інстанції представником відповідача було надано сертифікат №4978 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 02.09.2015 року виданий торгово-промисловою палатою України (а.с.33).

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Непереборною силою є надзвичайна або невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 2 вересня 2014 року, за змістом ч. 1 ст. 1 якого періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно до ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

У відповідності до ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Порядок, підстави та строк видачі Сертифікатів про настання форс-мажорних обставин встановлений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 № 44(5).

Згідно до п 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, податковим та/чи іншим зобов'язанням, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

На підтвердження відсутності вини ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот» у невиплаті позивачу заробітної плати при звільненні, відповідач послався на настання обставин непереборної сили, що мали місце на території проведення антитерористичної операції, якою є м. Сєвєродонецьк Луганської області та надано сертифікат № 4978 Луганської регіональної Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Як вбачається з сертифікату № 4978 Торгово-промисловою палатою України засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): акти тероризму, військові дії на території Луганської області ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот» місцезнаходження якого: 93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, буд. 5, щодо зобов'язань з оплати за поставлений постачальником природний газ, за договором поставки природного газу №06/09-1984 від 22.12.2009 року, укладеного з Дочірньою компанією «Газ України», Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», які унеможливили їх виконання. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання 16.04.2014 року та дата закінчення - тривають на 02.09.2015 року, дату встановити неможливо, які унеможливили їх виконання. Тобто, вказаним сертифікатом встановлені форс-мажорні обставини щодо неможливості виконання зобов'язань відповідача за договором поставки природного газу №06/09-1984 від 22.12.2009. Наданий сертифікат не містить посилання на обставини непереборної сили для ПРАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот», що унеможливили здійснення господарської діяльності та дотримання законодавства щодо справляння і сплати податків та обов'язкових платежів, виплати заробітної плати. Колегія суддів судової палати погоджується з висновком суду першої інстанції, що сертифікат засвідчує лише форс-мажорні обставини про неможливість ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот» виконання зобов'язань з оплати за поставлений постачальником природний газ, за договором поставки природного газу №06/09-1984 від 22.12.2009 року.

Відповідно до статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суд з одних лише формальних міркувань.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання «Азот» відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: