Справа №2-4401/10 13.04.2017 13.04.2017 13.04.2017
Провадження №22-ц/784/1038/17
Єдиний унікальний номер судової справи: 2-4401/10 Суддя першої інстанції Павлова Ж.П.
Провадження № 22-ц/784/1038/17 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю: прокурора Цвікілевич Н.В., третьої особи - ОСОБА_2, представника боржниці ОСОБА_3, представника ДВС ОСОБА_4 та представника Миколаївської міської ради ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора Заводського району м. Миколаєва в інтересах Миколаївської міської ради до ОСОБА_6 Кенул Фаіг кизи, треті особи: ОСОБА_2, Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю в Миколаївській області, про знесення самочинно збудованої будівлі, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2017 року постановлену за заявою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_7 територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі Заводський ВДВС) про зміну способу і порядку виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И Л А:

8 лютого 2017 року державний виконавець Заводського ВДВС звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 3 лютого 2011 року, яким задоволено позов прокурора Заводського району м. Миколаєва в інтересах Миколаївської міської ради та зобовязано ОСОБА_6 Кенул Фаіг кизи знести за власний рахунок самочинне будівництво по вул. Будьонного, 10/1 в м. Миколаєві, а саме: стіни по осі 1-2-3, між осями А-Б-В; стіну по осі Б, між осями 2-3; стіну по осі В, між осями 1-2; фундаменти по осі А, між осями 1-3; фундамент по осям Б-В, між осями 1-2-3; фундамент по осі 1, між осями А-В; фундамент по осі 2-3, між осями А-Б-В; згідно висновку науково-дослідницького центру ,,Будівельних Конструкцій від 28 жовтня 2010 року.

В заяві державний виконавець указав, що 24 березня 2011 року відкрито виконавче провадження № 25311152 з виконання виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 15 березня 2011 року, щодо примусового виконання вказаного судового рішення.

Проте боржниця тривалий час не виконує зазначене рішення, що підтверджено чисельними актами, неодноразовим накладенням на боржницю штрафів і застосовуванням до неї інших примусових заходів впливу.

Посилаючись на викладене, державний виконавець просив змінити спосіб та порядок виконання указаного рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 3 лютого 2011 року, а саме: вказати в ухвалі суду про можливість вчинення дій державним виконавцем по знесенню самочинного будівництва без участі боржниці.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2017 року в задоволенні зазначеної заяви державного виконавця ВДВС відмовлено.

В апеляційній скарзі третя особа, ОСОБА_2, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального і процесуального права та його особистих прав, просив скасувати вказану ухвалу суду та ухвалити нову про задоволення заяви державного виконавця.

Вислухавши суддю доповідача, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 3 лютого 2011 року зобовязано ОСОБА_6 знести за власний рахунок самочинно збудоване нерухоме майно по вул. Будьонного, 10/1 в м. Миколаєві, а саме: стіни по осі 1-2-3, між осями А-Б-В; стіну по осі Б, між осями 2-3; стіну по осі В, між осями 1-2; фундаменти по осі А, між осями 1-3; фундамент по осям Б-В, між осями 1-2-3; фундамент по осі 1, між осями А-В; фундамент по осі 2-3, між осями А-Б-В; згідно висновку науково-дослідницького центру ,,Будівельних Конструкцій від 28 жовтня 2010 року.

15 березня 2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва на виконання вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист на підставі якого 24 березня 2011 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 25311152 та боржнику наданий строк для добровільного (самостійного) виконання судового рішення до 29 березня 2011 року. Однак, до теперішнього часу вказане рішення суду повністю не виконано.

За ухилення від виконання судового рішення державними виконавцями Заводського ВДВС стосовно боржниці ОСОБА_6 неодноразово складались відповідні акти (від 1 квітня, 12 та 17 травня, 18 серпня, 14, 23, 26, 29 грудня 2011 року, 26 березня 2012 року, 8 серпня 2013 року, 28 травня, 10, 13 червня, 8 липня, 14 жовтня 2014 року, 15 березня, 4 квітня 2016 року). Також на неї накладались штрафи (23 грудня 2011 року в сумі 170 грн., 26 грудня 2011 року в сумі 340 грн), стягнення виконавчого збору у сумі 680 грн. Крім того ухвалені постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (18 листопада 2013 року) та постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій (13 червня 2014 року).

Лише 21 листопада 2016 року встановлено, що боржниця демонтувала стіну по осі В між осями 1-2. В іншій частині судове рішення не виконано.

Відповідно до статті 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України ,,Про виконавче провадження, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, державний виконавець у випадку, передбаченому Законом України ,,Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, має право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Це ж передбачено і ст. 373 ЦПК України.

Обставинами, що утруднюють виконання рішення суду, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, в строки та в порядку, визначених у ньому.

Поняття ,,спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Отже є недопустимим у порядку, передбаченому ст. 373 ЦПК України, змінювати по суті визначений судом спосіб і порядок виконання судового рішення (Постанови Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року № 6-1829цс15 та від 16 грудня 2015 року №№ 6-2216цс15 і 6-2427цс15).

За таких обставин не може бути задоволена заява державного виконавця про зміну способу і порядку виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 3 лютого 2011 року, оскільки запропонований державним виконавцем порядок: ,,знесення зазначеного майна без участі боржниці з покладенням витрат повязаних зі знесенням на ОСОБА_6 фактично змінює рішення апеляційного суду по суті та спосіб захисту, який був обраний позивачем і передбачений ст. 16 ЦК України.

Разом з тим, вірно відмовивши в задоволенні заяви державного виконавця про зміну способу і порядку виконання рішення суду, місцевий суд одночасно зробив помилковий висновок про передчасність заяви державного виконавця. Однак це не вплинуло на правильність вирішення заяви по суті, а тому не може бути підставою для скасування оскарженої ухвали місцевого суду.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують указані висновки місцевого суду, а тому не можуть бути підставою для скасування правильної по суті ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 315, 373 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.І. Козаченко

Судді: Л.М. Прокопчук

ОСОБА_8