ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2017 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся - ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на майно, в тому числі на земельну частку (пай) на території Пилипівської сільської ради, розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах (сертифікат серії НОМЕР_1). Спадкоємцем першої черги є позивач, як онука спадкодавиці, яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки після смерті ОСОБА_3 зробила поточний ремонт в спадковому будинку, обробляла земельну ділянку, доглядала за надвірними будівлями та здійснювала необхідні платежі. В свою чергу, відповідач, син спадкодавниці, спадщину після смерті ОСОБА_3 не прийняв, проживав окремо та не вчинив жодної дії, яка б свідчила про прийняття спадщини. Рішенням Фастівського міськрайонного суду було задоволено позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та визнано за позивачкою право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. В 2015 році позивачка дізналася, що ОСОБА_3, мала у власності земельну частку (пай) на території Пилипівської сільської ради, розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах (сертифікат серії НОМЕР_1).

Реалізувати своє право на спадкування земельної частки (паю), позивачка звернулась до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері, оскільки спадкодавцем не надано оригіналу правовстановлюючого документу.

На підставі вищевикладеного просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «НИВА» розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Пилипівської сільської ради Фастівського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, повідомлені вчасно та належним чином, через канцелярію суду представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається зі свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 08.10.1965 року та серії НОМЕР_3, виданого 29.10.1950 року ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_3 (а.с. 11, 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, про що 08.06.1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.17).

Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції чинної на момент виконання цивільних правовідносин, онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Позивачка є спадкоємницею першої черги за законом, оскільки відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 її мати та дочка спадкодавиці ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2008 року визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті баби ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В 2015 році позивачка дізналась про те, що ОСОБА_3 мала також у власності земельну частку (пай) на території Пилипівської сільської ради, розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах (сертифікат серії НОМЕР_1).

Реалізовуючи своє право на спадщину, позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право померлої на зазначене майно (а.с.18).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємницею першої черги після смерті баби, відповідач по справі, який є сином спадкодавиці, спадщину після смерті матері не приймав.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Об'єктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст.179 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» громадяни є власниками виключно тих земель, які вони одержали після розпаювання.

Земельний сертифікат - це документ, що засвідчує право позивача на земельну частку й містить відомості про її вартість та розмір в умовних гектарах і не підтверджує право позивача на конкретну земельну ділянку.

Відповідно до довідки Пилипівської сільської ради № 359 від 05.08.2015 року, згідно розподілом земельних паїв КСП «Нива» земельна частка (пай) № 578 розміром 2,3730 га, належала ОСОБА_3 згідно сертифікату серії НОМЕР_1 (а.с. 10), також даний факт підтверджено витягом з книги №3 реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Пилипівською сільською радою (а.с.13).

Таким чином, судом достовірно встановлено, що бабуся позивача ОСОБА_3 набула право на земельну ділянку із земель КСП «Нива», тому після її смерті таке право перейшло до ОСОБА_1.

Відповідно до роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Системний аналіз наданих позивачем доказів, дає змогу суду достовірно встановити, що спірна земельна ділянка належала бабуся позивачки. Суд вважає доведеним, що позивачка є спадкоємницею за законом, має право на спадкування земельної частки (паю), тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням відсутності заперечень зі сторони відповідача щодо позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись,ст.11, 60, 62,81, 88, 130 174, 214, 215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, ст.125 Земельного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «НИВА» розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Пилипівської сільської ради Фастівського району Київської області (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, зареєстрований 19 березня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за номером 530), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова