Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3420/17
Провадження №: 2-н/332/585/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 р. суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Шалпегіна О.Л., розглянувши заяву КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВОДОКАНАЛ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення,

в с т а н о в и в:

29.11.2017 р. до суду надійшла заява КП «ВОДОКАНАЛ» про видачу судового наказу про стягнення з боржників заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, яка ухвалою суду від 30.11.2017 р. була залишена без руху. Заявникові наданий строк для усунення недоліків поданої заяви через розбіжності щодо періоду та розміру заборгованості боржників у заяві про видачу судового наказу та доданому до неї розрахунку.

На виконання ухвали суду про залишення заяви без руху представником заявника надані письмові пояснення від 13.12.2017 р. Так, з приводу розбіжностей у періоді та розмірі заборгованості, представник послався на особливості програмного забезпечення підприємства і вказав на те, що до загальної суми заборгованості боржника 16871,33 грн. входить сума заборгованості 8887,27 грн., яка утворилась до 01.10.2014 р.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття наказного провадження, суддя виходить з такого.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви та доданих документів вбачається спір про право.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 9 постанови № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» розяснив, що наявність спору про право (п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 257 ЦК України загальна позовна давність складає три роки.

З поданої 13.12.2017 р. КП «ВОДОКАНАЛ» заяви випливає, що підприємством 29.11.2017 р. заявлено вимогу про стягнення з боржників заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, яка утворилась до 01.11.2014 р., тобто виходить за межі позовної давності, тому може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Враховуючи вказані обставини, у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити через наявність спору про право.

Керуючись ч. 2 ст. 100 ЦПК України,

у х в а л и в:

У прийнятті заяви КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВОДОКАНАЛ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, відмовити.

Розяснити заявнику право на звернення до суду з вказаними вимогами в порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана Апеляційному суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.Л.Шалпегіна