Справа № 147/302/17
Провадження № 2-о/147/24/17
У Х В А Л А

про залишення без руху

07.04.2017 року смт. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Волошин І.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме членства у колективному сільськогосподарському підприємстві,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до Тростянецького районного суду Вінницької області із зазначеним позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме членства у колективному сільськогосподарському підприємстві.

Згідно з частиною 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, встановленим Цивільним процесуальних кодексом.

Перевіряючи дотримання позивачем вимог, передбачених ст.ст. 119, 120 ЦПК України, виявлено, що у позовній заяві допущено такі недоліки.

Відповідно до статті 119 ЦПК України у позовній заяві зазначається ім`я позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі.

Позивачем вказано своє ім`я - ОСОБА_2, однак з доданої копії паспорта вбачається, що прізвище позивача ОСОБА_3. В звязку з чим позивачу слід уточнити своє прізвище відповідно до паспортних даних або вказати причини подвійного прізвища.

Крім того позивачем не зазначено повної адреси відповідача.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються за загальними правилами цивільного судочинства, тобто у тому ж порядку, що і справи позовного провадження.

ОСОБА_3 ставиться вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, тобто дана категорія відноситься до справ окремого провадження.

В заяві значиться позивач та відповідач всупереч тому, що слід зазначити заявник та заінтересована особа. Також позовна заява подана в порядку окремого провадження звучить як «заява», а не «позовна заява».

Таким чином, зазначаючи осіб, які беруть участь у справі ОСОБА_3 Н.І. слід звернути увагу на вимоги ч. 2 ст. 26 та ч.4 ст. 235 ЦПК України щодо їх процесуального статусу.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чиним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Важливе значення має вимога про обов'язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують факт, та навести докази його існування.

Встановлення судом певного факту в порядку непозовного провадження можливо лише тоді, коли це не призведе до виникнення спору про право, тобто коли цей факт не торкнеться прав інших осіб.

В описовій частині своєї заяви ОСОБА_3 вказує на те, що встановлення факту членства у колективному сільськогосподарському підприємстві їй необхідно для звернення до Пенсійного фонду України для нарахування виплат щодо пенсійного забезпечення. Однак жодного доказу чи підтвердження того, з якою метою вона зверталась і їй було відмовлено у пенсійному забезпеченні не вказано. Взагалі не зазначено, яке відношення має встановлення факту включення до членів КСП «Колос» до виплат щодо пенсійного забезпечення.

В порушення вказаних норм, а також п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України ОСОБА_3 не у повному обсязі викладено обставини в обґрунтування своїх вимог. Не зазначено мети, з якою встановлюється факт, що позбавляє суд можливості зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 належить уточнити зміст заявлених вимог шляхом подання заяви у новій редакції, визначитись із видом провадження, у якому слід розглядати дану справу (позовне, окреме), колом осіб, які беруть участь у справі, їх процесуальним статусом із зазначенням повної адреси відповідача (заявника).

В своїй заяві ОСОБА_3 в обґрунтування заявлених вимог зазначає, що працювала на різних посадах в КСП «Колос», однак помилково не включена до списку-додатку до державного акту на право колективної власності на землю.

Суд звертає увагу позивача ОСОБА_3 на те, що помилкове невключення до списку є підставою звернення до суду з позовною заявою з вимогою про надання права на земельну частку(пай), а не з заявою про встановлення факту членства у колективному сільськогосподарському підприємстві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Оскільки позивачем не виконано вимоги ст. 119 ЦПК України, судом застосовується норма, передбачена ч. 1 ст. 121 цього Кодексу - заява залишається без руху, про що повідомляється позивач і йому надається строк для усунення недоліків.

Таким чином, вказані обставини є перешкодою для відкриття провадження у цивільній справі, а позовна заява підлягає залишенню без руху, про що повідомляється позивач і йому надається строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 (п'яти) днів з дня отримання ним ухвали.

У разі не виконання вимог ухвали у визначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Керуючись ст. ст. 119, 120, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме членства у колективному сільськогосподарському підприємстві - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків строком пять днів з дня отримання ухвали.

Розяснити позивачу, що у випадку неусунення недоліків у вищевказаний строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя