Провадження №4-с/523/199/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2017 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.,

при секретарі - Шевчук М. Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одесі, скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову про арешт майна боржника від 19.02.2010 р., ухвалену державним виконавцем Могилів-Подільського МР ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_2

Скарга мотивована тим, що державний виконавець під час примусового виконання виконавчого листа № 2-2454/2007, виданого Суворовським раойним судом м. Одеси від 14.05.2007 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної та моральної шкоди в загальному розмірі 5913,98 гривень незаконно наклав арешт на все належне йому майно. Посилаючись на ті обставини, що боргові зобовязання ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 погашено в повному обсязі, просить скаргу задовольнити. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

ОСОБА_1 в призначене судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву, в якій скаргу підтримав та просить розглядати її за його відсутності.

Державний виконавець в призначене судове засідання не зявився. Про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. Відповідно до поштового повідомлення був належним чином сповіщений про дату та час розгляду справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Так, матеріалами справи встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.05.2007 р. по справі № 2-2454/07 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто відшкодування матеріальної та моральної шкоди в загальному розмірі 5913,98 гривень. На виконання зазначеного рішення суду Суворовським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 2-2454/2007 від 14.05.2007 р., який було предявлено до виконання до Могилів-Подільського МР ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області та постановою державного виконавця від 19.02.2010 р. було відкрито виконавче провадження. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження державним виконавцем Барабаш В. С. було ухвалено постанову про накладення арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV в редакції від 16.02.2010 р. державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Частиною 6 ст. 24 вказаного закону визначено, що за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом.

В наступному постановою державного виконавця Могилів-Подільського МР ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 12.10.2010 р. було повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до зазначеного пункту виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено

частково, повертається стягувачеві: якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

В тексті скарги ОСОБА_1 зазначає, що на даний час його боргові зобовязання перед ОСОБА_3 погашено в повному обсязі. Зазначені обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи копією розписки від 09.04.2017 р., відповідно до якої ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 погашення боргу в сумі 6000 гривень. Відтак, на даний час рішення суду від 14.05.2007 р. є виконаним.

Проте, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.06.2017 р. майно ОСОБА_1 досі перебуває під арештом згідно постанови державного виконавця від 19.02.2010 р.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, субєкт оціночної діяльності - субєкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Частиною 1 ст. 15 вказаного закону зазначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Відтак, ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Отже, до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутися особа, яка є відмінною від боржника.

Як було зазначено вище, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV в редакції від 03.08.2010 р. визначено перелік підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, проте зазначеною нормою не передбачено в такому випадку право державного виконавця щодо скасування раніше накладеного арешту з майна.

Частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV визначено підстави, за якими арешт скасовується державним виконавцем, проте серед них відсутня підстава щодо скасування арешту з майна у випадку виконання боржником зобовязання за виконавчим листом, який повернуто стягувачу. Також, ч. 5 даної статті визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відтак, оскільки судом було встановлено, що у ОСОБА_1 на теперішній час відсутня заборгованість перед стягувачем, що свідчить про відсутність подальшої необхідності у забезпеченні примусового виконання судового рішення про стягнення боргу з ОСОБА_1 через накладення арешту на все майно боржника, суд вважає, що дії в частині утримання майна ОСОБА_1 під арештом є неправомірними.

Встановлені у судовому засіданні факти та відповідні до них правовідносини свідчать, що предявлена скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню шляхом зобовязання державного виконавця скасувати арешт з майна ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 383-389 ЦПК України, -

УХВАЛИВ

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірним утримання майна ОСОБА_1 під арештом, зобовязавши державного виконавця Могилів-Подільського МР ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_2 скасувати арешт з усього майна ОСОБА_1, накладений згідно постанови державного виконавця від 19.02.2010 р. в рамках виконавчого провадження № 17624015 щодо виконання виконавчого листа Суворовського районного суду м. Одеси № 2-2454/2007 від 14.05.2007 р.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання її копії.

Суддя