АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/8859/15-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Катющенко В.П.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві, третя особа Фонд соціального страхування України про зміну цін по відшкодуванню шкоди, завданої каліцтвом, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві, третя особа Фонд соціального страхування України про зміну цін по відшкодуванню шкоди, завданої каліцтвом.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що він має встановлене рішенням суду, яке набрало законної сили, право на отримання компенсації витрат на бензин, ремонт і технічне обслуговування спеціального автомобіля з ручним керуванням. Законом також передбачено право на збільшення розміру такого щомісячного відшкодування, у разі підвищення вартості життя і збільшення розміру мінімальної заробітної плати, що свідчить про обґрунтованість його позовних вимог. Вказав, що після отримання від ПАТ «Трест «Київміськбуд - 6» його особової справи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві повинно регулярно здійснювати перерахунок розміру призначених ОСОБА_3 щомісячних виплат, без подання ним про це відповідної заяви. Посилався на те, що висновками МСЕК йому встановлено інвалідність І групи безстроково, а також підтверджено здатність до керування спеціальним автомобілем з ручним управлінням, з огляду на що, немає необхідності проходити додаткові огляди чи переосвідчення на підтвердження наявності права на отримання компенсації витрат на бензин, ремонт і технічне обслуговування транспортного засобу. Посилався на незаконність прийнятої Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві постанови про припинення здійснення виплат на його користь, так як він має право на їх отримання в силу закону та згідно судового рішення, проте таке право відповідачем порушується, оскільки виплат він не отримує вже тринадцять років.

В судове засіданні позивач ОСОБА_3 не з"явився, про день та час слухання справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про зупинення провадження у справі до квітня 2018 року, так як він є інвалідом 1 групи і з урахуванням погодних умов зможе прибути до суду лише у квітні 2018 року. Колегія суддів відхилила клопотання про зупинення провадження у справі з вказаних підстав, так як інвалідність першої групи позивачу встановлено безстроково, а погодні умови на час розгляду справи 14 грудня 2017 року ніяким чином не перешкоджають явці позивача до суду. З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності позивача.

Представник відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві Огін Леонард Сергійович проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Представник третьої особи Фонду соціального страхування України ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги також заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без зміню.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 березня 1984 року ОСОБА_3, перебуваючи в трудових відносинах з БУ - 54 «Трест «Київміськбуд - 8», правонаступником якого є ПАТ «Трест «Київміськбуд - 6», виконуючи трудові обов'язки на будівництві «водогрязелечебницы», внаслідок нещасного випадку на виробництві (падіння з висоти), отримав трудове каліцтво, внаслідок якого відбулася 100% втрата працездатності.

Згідно довідки Міністерства соціального забезпечення Української ССР Серія ВТЕ - 20 № 033365 від 28 липня 1988 року, ОСОБА_3 встановлено І групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва безстроково.

Відповідно до довідки Міністерства соціального забезпечення Української ССР № 105 від 21 травня 1991 року, ОСОБА_3 придатний до керування автотранспортним засобом з ручним управлінням.

Довідкою № 05578 від 10 вересня 2013 року підтверджується, що ОСОБА_3 придатний до керування транспортними засобами категорії «В» та «В1».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 має у власності та керує легковим автомобілем НОМЕР_1, з ручним управлінням.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2003 року було стягнуто з ВАТ «Трест «Київміськбуд - 6», правонаступником якого є ПАТ «Трест «Київміськбуд - 6», на користь ОСОБА_3 вартість кімнатної крісло - коляски мод. М-201 - 1200,00 грн., вартість дорожньої крісло - коляски мод. М-215 - 7200,00 грн., компенсацію вартості санаторно- курортних путівок за 1999 - 2000 року - 4260,00 грн., 14 990 грн. на придбавання транспортного засобу - автомобіля «Таврія» з ручним керуванням, щомісячні виплати по компенсації за постільну білизну в сумі 42,31 грн., 26.60 грн. на звичайний догляд, 118,00 грн. на сторонній догляд, 8,90 грн. побутової допомоги, 22,80 грн. доповнення до додаткового харчування, 89,29 грн. витрат на бензин, ремонт, технічне обслуговування автомобіля.

17 червня 2003 року видано виконавчий лист на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2003 року.

09 червня 2004 року ВАТ «Трест «Київміськбуд - 6» було передано особову справу ОСОБА_3 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві, що підтверджується актом № 10/148 від 09 червня 2004 року.

10 червня 2004 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві прийнято постанову № 10/476 «Про продовження раніше призначеної виплати», якою продовжено ОСОБА_3 щомісячні виплати у зв'язку з повною втратою працездатності, що компенсують відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 356,07 грн..

10 червня 2004 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві прийнято постанову № 10/476-1мед «Про призначення страхової виплати», якою призначено ОСОБА_3 щомісячну компенсацію витрат на медичну та соціальну допомогу в розмірі 358,75 грн. щомісячно.

Постановою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві від 31 серпня 2004 року № 09/592 «Про продовження раніше призначеної страхової виплати» було продовжено ОСОБА_3 виплати раніше призначеної щомісячної грошової суми, в зв'язку з повною втратою працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 414,95 грн..

Постановою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві від 10 вересня 2004 року № 09/592-2м «Про призначення перерахованої страхової виплати у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати» було призначено ОСОБА_3 виплати в порядку компенсації витрат на медичну та соціальну допомогу в розмірі 177,75 грн. щомісячно. Визнано такою, що втратила чинність, постанову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві від 10 червня 2004 року № 10/476-1мед.

02 грудня 2004 року Голосіївський відділ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві направив ОСОБА_3 лист, в якому зазначив, що нараховані позивачу виплати за жовтень 2004 року повернулися до Фонду в зв'язку з закриттям отримувачем свого особового рахунку в ПАТ «Ощадбанк». В зв'язку з цим, просив повідомити Відділ про нові реквізити, за якими підлягають перерахуванню кошти, та попередив, що у разі ненадання такої інформації Голосіївський відділ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві буде змушений призупинити виплату ОСОБА_3 щомісячного відшкодування.

13 грудня 2004 року ОСОБА_3 направив до Голосіївського відділу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві заяву, в якій зазначив, що він не подавав заяви про передачу його особової справи від ПАТ «Трест «Київміськбуд - 6» до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві та заперечує проти цього, а тому наполягає, щоб виплати на його користь продовжував здійснювати заподіювач шкоди ПАТ «Трест «Київміськбуд - 6». Також зазначив, що 12 листопада 2004 року він направив до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві заяву про відмову від отримання виплат, які провадяться Фондом, і категорично відмовляється від отримання відшкодування за рахунок Фонду, оскільки всі виплати на його користь повинно сплачувати саме ПАТ «Трест «Київміськбуд - 6».

Постановою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві від 10 грудня 2004 року № 09/592-3м «Про припинення страхової виплати та соціальних послуг» було припинено здійснення ОСОБА_3 виплат на соціальну та медичну допомогу (на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, санаторно-курортне лікування, придбання спеціалізованих засобів пересування тощо), у зв'язку з відмовою отримувати кошти від Фонду та закриття ним свого особового рахунку в банку. Виплати припинено з 01 грудня 2004 року. Визнано такою, що втратила чинність, постанову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві від 10 вересня 2004 року № 09/592-2м.

Постановою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві від 20 грудня 2004 року № 09/592 «Про припинення страхової виплати та соціальних послуг» було припинено виплату ОСОБА_3 щомісячної грошової суми, у зв'язку з повною втратою працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, на підставі його особистої заяви від 13 грудня 2004 року. Виплати припинено з 01 грудня 2004 року. Визнано такою, що втратила чинність, постанову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві від 31 серпня 2004 року № 09/592.

В подальшому, ОСОБА_3 неодноразово звертався до ПАТ «Трест «Київміськбуд - 6» з заявами щодо виплати йому відшкодувань та компенсацій, передбачених законом і рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2003 року.

У зв'язку з передачею особової справи ОСОБА_3 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві, заяви позивача Публічним акціонерним товариством «Трест «Київміськбуд - 6» направлялися до Управління для належного розгляду і вирішення.

Листом Голосіївського відділу Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві від 16 березня 2005 року, листами Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві від 29 червня 2016 року, від 06 квітня 2017 року, ОСОБА_3 було неодноразово повідомлено, що подані ним заяви було уважно розглянуто та встановлено, що соціальні виплати на його користь Фондом припинені у зв'язку з його особистою заявою від 13 грудня 2004 року. За його бажанням, соціальні виплати можуть бути відновлені, для чого необхідно надіслати до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві власноруч написану заяву про бажання отримувати страхові виплати.

Звертаючись до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві, третя особа Фонду соціального страхування України про зміну цін по відшкодуванню шкоди, завданої каліцтвом, ОСОБА_3, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, просив суд зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві зробити перерахунок розмірів щомісячних виплат, стягнутих за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2003 року, та, починаючи з 25 квітня 2015 року, стягувати на його користь щомісячно компенсацію витрат на бензин, ремонт, технічне обслуговування автомобіля в розмірі 2 517,40 грн.; зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві на майбутнє, при зростанні цін на бензин, обслуговування і ремонт автомобіля, вартості запчастин, проводити перерахунок таких компенсаційних виплат, за заявою позивача. В обґрунтування вказаних вимог посилався на те, що він має право на отримання компенсації витрат на бензин, ремонт, технічне обслуговування автомобіля на підставі рішення, яке набрало законної сили, а статтею 1208 ЦК України передбачено його право на збільшення розміру такої компенсації у разі підвищення вартості життя та збільшення розміру мінімальної заробітної плати. Так як Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві тривалий час не виплачує йому соціальні виплати, на які він має право, вважає, що відповідача необхідно зобов'язати до вчинення таких дій за рішенням суду.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач за своїм власним рішенням звернувся до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві з заявою про відмову від отримання соціальних виплат від Фонду, у зв'язку з чим відповідачем були припинені виплати на його користь. В подальшому позивач не звертався до Фонду з заявою про поновлення таких виплат, хоча не позбавлений цього права, і продовжує вважатися особою, виплати якій припинені, правові підстави вважати його право порушеним відповідачем відсутні.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції в повній мірі відповідає наявним в матеріалах справи доказам та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги правильність висновку суду не спростовують, з наступних підстав.

Так, положеннями Інструкції про порядок передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сім'ї на страхову виплату, затвердженої постановою Правління Фонду

соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних

захворювань України №10 від 20 квітня 2001 року, в редакції станом на 09 червня 2004 року, передбачалося, що Відділення виконавчої дирекції Фонду приймають документи на тих працівників (членів їх сімей), які потерпіли на виробництві до 01.04.2001 року та право яких встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Стаття 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в редакції станом на 09 червня 2004 року, встановлювала, що за наявності у потерпілого, відповідно до висновків МСЕК медичних показань для одержання автомобіля, Фонд соціального страхування від нещасних випадків компенсує вартість придбання автомобіля з ручним керуванням, запасних частин до нього, пального, а також ремонту, технічного обслуговування і навчання керуванню автомобілем у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Положення про виплату інвалідам компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, затверджене постановою Кабінету Міністрів України №296 від 17 березня 1998 року, яке було чинне станом на 09 червня 2004 року, передбачало, що інвалідам від трудового каліцтва (захворювання) компенсація виплачується відповідно до законодавства робочими органами Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Компенсація виплачується рівними частинами двічі на рік - у січні за перше і у липні за друге півріччя поточного року. (пункти 5, 7 Положення)

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт передачі в червні 2004 року особової справи ОСОБА_3 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві, саме з цього часу на відповідача було покладено обов'язок по компенсації позивачу витрат на бензин, ремонт, технічне обслуговування спеціального автомобіля з ручним управлінням.

Як зазначено в статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в редакції станом на 09 червня 2004 року, Фонд соціального страхування від нещасних випадків, за наявності всіх необхідних документів, розглядає питання про призначення страхових виплат в десятиденний строк та приймає відповідне рішення. Таке рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат та їх строки.

Статтею 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в редакції, що діяла протягом2004 року, передбачалося, що у разі підвищення розміру мінімальної заробітної плати, в порядку, визначеному законодавством, Фонд соціального страхування від нещасних випадків проводить перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на соціальну і медичну допомогу. Перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу з питань статистики.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що після отримання особової справи ОСОБА_3 Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві приймався ряд рішень щодо призначення та продовження йому передбачених законом соціальних страхових виплат, зміну розміру таких виплат в зв'язку з підвищенням мінімальної заробітної плати та зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу з питань статистики.

Також вбачається, що припинення нарахування таких соціальних страхових виплат, відповідно і їх перерахунок, відбулися за заявою ОСОБА_3 про відмову від отримання будь-яких платежів за рахунок Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві.

Оскільки факт винесення Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві постанови № 09/592-3м від 10 грудня 2004 року та № 09/592 від 20 грудня 2004 року про припинення виплати ОСОБА_3 соціальних компенсацій і щомісячних страхових платежів в результаті його відмови від їх отримання достовірно встановлений, вказані постанови наразі не скасовані, водночас, в силу закону, перерахунку підлягають ті соціальні страхові виплати, нарахування і оплата яких фактично провадиться, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 припинив отримувати належні йому за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2003 року кошти внаслідок своїх особистих дій та за власним рішенням, яке оформив заявою.

Пунктом 34 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19 липня 2006 року, передбачається, що інваліди внаслідок трудового каліцтва, які, відповідно до законодавства, мають право на забезпечення спеціальним транспортом, подають до відповідного відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків за місцем реєстрації заяву про взяття на облік, форма якої затверджується Мінсоцполітики.

До заяви, що реєструється у спеціальному журналі обліку, додаються: копія довідки МСЕК про групу та причину інвалідності, а для дітей-інвалідів - копія медичного висновку; паспорт (для інваліда, законного представника недієздатного інваліда, дитини-інваліда), який після перевірки паспортних даних, зазначених у заяві, повертається заявнику; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера інваліду та члену сім'ї, якому передається право користування автомобілем, законному представнику недієздатного інваліда, дитини-інваліда (після перевірки даних, наведених в заяві, повертається заявнику); документ про реєстрацію місця проживання члена сім'ї, іншої особи, яким передається право користування автомобілем; для інвалідів унаслідок трудового каліцтва - копія акта про нещасний випадок на виробництві або акта розслідування професійного захворювання і довідка про перебування на обліку у Фонді соціального страхування.

На кожного інваліда, взятого на облік згідно з цим Порядком, оформлюється особова справа, в якій містяться, зокрема, розпорядження управління виконавчої дирекції про призначення грошової компенсації витрат на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля або на транспортне обслуговування (у разі її призначення), складене за формою, що затверджується Мінсоцполітики.

Статтею 28 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» передбачено, що грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування спеціального автотранспорту виплачуються інвалідам, які, відповідно до законодавства, мають право на забезпечення спеціальним транспортом. Порядок виплати і розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку виплати грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 14 лютого 2007 року, який діяв станом на дату пред'явлення позову та на дату вирішення спору, передбачалося, що особам, інвалідність яких пов'язана з трудовим каліцтвом, що настало від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, компенсація на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів призначається за розпорядженням Управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Компенсації виплачуються рівними частинами двічі на рік: у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року з дня їх призначення. (пункт 6 Порядку)

Пункт 9 Порядку виплати грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 14 лютого 2007 року, передбачав, що для одержання компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля подається: заява; технічний паспорт про реєстрацію автомобіля на ім'я інваліда; копія посвідчення водія, завірена в установленому законодавством порядку; висновок медико - соціально експертної комісії про наявність медичних показань для забезпечення автомобілем.

Відповідно до пункту 11 цього Порядку, компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля призначаються на підставі заяви та всіх необхідних документів, що додаються до неї. Датою призначення компенсації у разі, коли автомобіль зареєстрований в Державтоінспекції, є дата подання заяви.

Розмір грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля і порядок їх обчислення також визначені постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 14 лютого 2007 року, якою затверджено Порядок виплати грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування.

У вищезазначеній редакції вказані норми діють також на час вирішення даного спору та ухвалення рішення судом першої інстанції.

Таким чином, з викладеного вбачається, що законодавство України визначило конкретний порядок отримання особами, інвалідність яких пов'язана з трудовим каліцтвом, компенсаційних виплат на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, а саме: за розпорядженням відповідного Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, прийнятого на підставі поданої інвалідом заяви з додатками.

Рішення суду не може підміняти собою визначену законом процедуру отримання соціальних виплат.

Оскільки позивач ОСОБА_3 не подавав до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві заяви на отримання компенсації витрат на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, так як причиною неотримання позивачем цих коштів є його бездіяльність, а не неправомірна відмова органу, який забезпечує соціальний захист інвалідів, у проведенні таких виплат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право ОСОБА_3 на отримання грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування не було порушено, оспорено або не визнано відповідачем, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на наявність у ОСОБА_3 закріпленого рішенням суду права на отримання компенсації витрат на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, що призвело до невірного вирішення спору, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки суд не заперечував наявність у позивача права на отримання таких соціальних платежів, а зазначав про те, що він не дотримався визначеного законом порядку звернення за їх отриманням, оскільки не подав до Фонду заяви про поновлення страхових виплат та соціальних платежів.

Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_3 має право на отримання компенсації витрат на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля безстроково і не потребує проходження для цього повторного медичного огляду чи переосвідчення також не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову у позові, оскільки при ухваленні такого рішення суд виходив з того, що позивач має право на отримання відповідних виплат безстроково, проте, оскільки для їх призначення і виплати законом встановлено певний порядок, то позивач повинен дотриматися вказаного порядку та подати до Фонду визначені законом документи.

Твердження апелянта про те, що він має право на зміну розміру компенсації, яка встановлена рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2003 року, та не зобов'язаний для цього звертатися до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Так, розміри і порядок обчислення грошової компенсації витрат на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля встановлені постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 14 лютого 2007 року «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування».

В пункті 2 цієї постанови визначено, що грошова компенсація на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів інвалідам виплачується у розмірі 22 % прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.

Таким чином, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві не приймає самостійних рішень щодо встановлення розміру грошової компенсації витрат на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, оскільки розмір цієї компенсації прямо встановлений нормативно - правовим актом і є пов'язаним з розміром прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, який визначається законом України про державний бюджет на відповідний рік, тобто, автоматично змінюється у разі підвищення такого мінімуму.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві про припинення виплат ОСОБА_3 є незаконною і не може покладатися в основу рішення, колегія суддів вважає помилковими, оскільки вказана постанова наразі є чинною і зберігає свою дію, а тому, посилання на неї судом першої інстанції при вирішенні спору є правомірним.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: