06.12.2017 Єдиний унікальний номер 205/5859/17
Єдиний унікальний номер № 205/5859/17
Провадження № 2/205/2981/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді - Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання - Сахончик Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Чечелівської районної у м. Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

07.09.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Чечелівської районної у м. Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Позивач у своєму позові посилалася на те, що ОСОБА_4 є її онуком, з часу його народження та по теперішній час постійно проживає з позивачем. Батьки дитини - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вихованням та матеріальним утриманням дитини не займаються, не піклуються про стан її здоров'я, не приділяють уваги навчанню, тим самим ухиляючись від виконання своїх батьківських обов'язків.

Позивач, уточнивши позовні вимоги в редакції від 01.12.2017 року, просила суд позбавити батьківських прав відповідачів відносно їх неповнолітнього сина ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_1 у заяві від 06.12.2017 року просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 у клопотанні від 01.12.2017 року просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 у заяві від 06.12.2017 року просила розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у заяві від 06.10.2017 року просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає.

Представник Органу опіки та піклування Чечелівської районної у м. Дніпрі ради у заяві від 23.11.2017 року просив розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у батьків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 7).

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з бабусею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-16).

Статтею 164 СК України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Батько або мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона: 1). не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2). ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3). жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5). вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6). засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Однак, матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідачі свідомо нехтували своїми батьківськими обов'язками по відношенню до дитини, ухилялись від виховання та утримання. Твердження, що відповідачі не здатні виховувати свою дитину є передчасними та необґрунтованими.

Інших належних та допустимих доказів які б підтверджували законність позовних вимог про позбавлення батьківських прав суду не надано.

З урахуванням встановлених по справі обставин, суд вважає висновок Органу опіки та піклування Чечелівської районної у м. Дніпрі ради від 17.11.2017 року за № 1181 таким, що є передчасним та необґрунтованим, наданий всупереч інтересам неповнолітньої дитини, у зв'язку з чим не приймає його в якості доказу доцільності позбавлення відповідача батьківських прав (а.с. 37).

Згідно ч. ч. 2, 5 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачі, поклавши виховання свого сина на позивача, свідомо самоусунулись від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: рідко спілкуються з дитиною, тобто не в тому обсязі, який необхідний для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Однак, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист їх інтересів, та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, суд з урахуванням обставин справи, характеру вини відповідачів, керуючись найвищими інтересами неповнолітнього на право зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, знати своїх батьків і на їх піклування, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи, враховуючи інтереси дитини та те, що позивачем не наведено доказів свідомого нехтування відповідачами своїми батьківськими обов'язками, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відсутні, у зв'язку з чим вважає за необхідне попередити ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про необхідність змінити своє ставлення до виховання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, виконуючи в подальшому обов`язки щодо виховання та утримання дитини, передбачені сімейним законодавством.

Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд враховує, що позовні вимоги судом залишено без задоволення, позивач не звільнена від їх оплати, у зв'язку з чим відшкодуванню за рахунок відповідачів не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 51, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 150, 155, 161, 164-166 СК України, ст. ст. 10-11, 27, 59-60, 88, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Чечелівської районної у м. Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав - відмовити в повному обсязі.

Попередити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про необхідність змінити своє ставлення до виховання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, виконуючи в подальшому обов`язки щодо виховання та утримання дитини, передбачені сімейним законодавством.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В. Басова