Справа № 495/7889/17
№ провадження 2/495/3271/2017
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
12 грудня 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Савенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області до ОСОБА_1, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, служба у справах дітей Білгород - Дністровської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, служба у справах дітей Білгород - Дністровської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав, просить суд: позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав по відношенню до її неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3; стягнути з ОСОБА_1 аліменти у розмірі ? частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4; визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з бабусею ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та дідусем ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір'ю малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6.
ОСОБА_1 разом із своїми дітьми проживала у батьків її чоловіка ОСОБА_7, який на даний час перебуває в місцях позбавлення волі. Останнім часом мати була відсутня дома по декілька тижнів, неодноразово залишала своїх дітей у бабусі та дідуся ОСОБА_2 та ОСОБА_5
Виконавчому комітету Старокозацької сільської ради стало відомо, що з початку весни 2016 року , ОСОБА_1 своїх неповнолітніх дітей залишила проживати з бабусею та дідусем, місце її перебування на теперішній час невідомо.
Восени 2016 року за особистим проханням другої бабусі ОСОБА_8 - матері ОСОБА_1, за взаємною згодою сторін та у присутності представника виконавчого комітету Старокозацької сільської ради малолітню дитину ОСОБА_6 було вирішено передати на виховання та утримання другої бабусі, з якою також проживає її старша онука - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7.
З бабусею ОСОБА_2 та дідусем ОСОБА_5 залишились проживати онуки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, по теперішній час діти знаходяться на їх утриманні, дідусь та бабуся займаються вихованням дітей, а також і далі виявляють бажання піклуватись про них. Більше року відповідач не відвідує свої дітей, на телефонні дзвінки бабусі та дітей не відповідає, не виконує свої батьківські обов'язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Вона самоусунулась від будь-якого спілкування з дітьми та їх виховання і утримання.
На підставі вищевикладеного представник позивача і звернувся до суду.
Представник позивача в ході судового розгляду справи свої вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав, наведених у позові.
Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причина неявки суду невідома.
Представник Служби у справах дітей Білгород-Дністровської райдержадміністрації в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала та просить суд їх задовольнити.
Третя особа - ОСОБА_2 в судовому засіданні з позовними вимогами погодилася, вказуючи. що дійсно діти перебувають на її утриманні, мати дітей ними не цікавиться та не займається.
Зі згоди представника позивача, про що свідчить її заява, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, вислухавши представника позивача, представника третьої особи, третю особу, суд вважає за необхідне позовну заяву задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.
При розгляді справи суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
У силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей /л.с.7,8/.
У відповідності до характеристики ОСОБА_3, наданої з Старокозацького навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - гімназія» Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_3 навчається з першого класу в Старокозацькому навчально-виховному комплексі. Зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працьовитий учень. На даний час проживає з бабусею та дідусем, які цікавляться його навчанням та поведінкою та регулярно відвідують школу. Мати не приділяє належну увагу вихованню сина, не підтримує зв'язку з класним керівником, навчанням і поведінкою сина не цікавиться /л.с.9/.
У відповідності до характеристики ОСОБА_4, наданої з Старокозацького навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - гімназія» Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_4 навчається у першому класі в Старокозацькому навчально-виховному комплексі. За час навчання у школі зарекомендувала себе як старанна, працелюбна, уважна учениця. До навчання ставиться серйозно, вчиться добре. Батьки не займаються вихованням доньки: не приходять до школи, не цікавляться успіхами у навчанні, не відвідують батьківські збори. Дитина живе у бабусі, яка піклується про неї, допомагає у навчанні. Бабуся підтримує постійний контакт зі школою, виконує всі поради педагогів /л.с.10/.
Згідно довідки № 2017 від 05.09.2017 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею проживають, але не зареєстровані неповнолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 /л.с.6/.
У відповідності до характеристики № 996 від 04.09.2017 року, виданої Старокозацькою сільською радою, ОСОБА_1 не зареєстрована на території Старокозацької сільської ради.
За час проживання на території сільської ради проявила себе посередньо.
З весни 2016 року поїхала з с. Старокозаче залишивши на свою матір - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6. До адміністративної та кримінальної відповідальності не притягалась. В 2004 році була позбавлена батьківських прав відносно старшої дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7, в 2017 році - також відносно меншої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6. Скарг до сільської ради відносно ОСОБА_1 не надходило /л.с.12/.
31.01.2017 року виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради було винесено рішення №4 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1, по відношенню до своїх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3" /л.с.5/.
У висновку виконавчого комітету Старокозацької сільської ради зазначено, що оскільки ОСОБА_1 фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків, доцільно позбавити її батьківських прав по відношенню до дітей : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.
Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Матеріалами справи підтверджено свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов'язками у відношенні до своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідач не виявляє бажання спілкуватися зі своїми дітьми, свідомо нехтує своїми батьківським обов'язками, ухиляється від їх виконання, не здійснила жодної дії направленої на фізичний і духовний розвиток дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині позбавлення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав по відношенню до її неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Стосовно позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь третьої особи ОСОБА_2 аліментів у розмірі ? частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, суд приходить до наступного.
У відповідності до положень Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Якщо згідно з положеннями частин 3 і 4 ст. 60 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) судом над дитиною встановлюється опіка чи піклування і опікуном призначається особа інша, ніж державний дитячий заклад, то аліменти необхідно стягувати на користь особи, що призначається опікуном або піклувальником.
Позивачем не заявлялась вимога стосовно визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 піклувальником над неповнолітніми дітьми, тож стягувати аліменти на користь третьої особи в даному випадку є неможливим.
Стосовно вимог щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з бабусею ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та дідусем ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, суд приходить до наступного.
У відповідності до ч.1,2,3,4 ст.167 СК України, якщо дитина проживала з тим із батьків, хто позбавлений батьківських прав, суд вирішує питання про можливість їхнього подальшого проживання в одному житловому приміщенні.
Суд може постановити рішення про виселення того з батьків, хто позбавлений батьківських прав. Дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач тимчасово проживала за адресою реєстрації дідуся ОСОБА_5 та бабусі ОСОБА_2 разом із своїми неповнолітніми дітьми, проте вже більше року не з`являється за місцем проживання, тому у сенсі розуміння ч.2 ст.167 СК України немає необхідності виселяти її із вказаного житлового приміщення.
Позивач у своєму позові вказав, що батько дитини перебуває у місцях позбавлення волі, а тому передача дітей йому неможлива.
Тож, переважне право на влаштування до них мають: дідусь ОСОБА_5 та бабуся ОСОБА_2
Однак, чинним законодавством чітко зазначено, що вказане можливо лише за їхньою згодою, тобто за згодою ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про влаштування до них неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3.
Позивач у своєму позові просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом із бабусею та дідусем, однак не надає суду жодних доказів згоди бабусі та дідуся на влаштування до них дітей, немає їх письмової заяви про виявлення бажання щодо визначення місця проживання дітей разом із ними, більш того бабуся ОСОБА_2 приймає участь у справі у якості третьої особи, а не в якості позивача, в той же час дідусь жодного відношення до справи немає.
За таких обставин, позовні вимоги виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області до ОСОБА_1, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, служба у справах дітей Білгород - Дністровської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав підлягають частковому задоволенню, лише в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. В іншій частині, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області слід відмовити.
У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 164 ч.1,2 165,180-182, 183, 191 СК України, ст. ст.10,11, 60, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,
Позовну заяву виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області до ОСОБА_1, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, служба у справах дітей Білгород - Дністровської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: