РІШЕННЯ

Іменем України

28.03.2017 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого- судді Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Львові, в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з квартири АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про виселення з квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що придбала на електронних торгах арештоване нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1. 07.05.2016 року вона отримала свідоцтво на право власності на вказану квартиру, що посвідчене приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В. та зареєстроване в реємтрі за № 869. Також, здійснено державну реєстрацію її права власності від 16.05.2016 року, номер запису про право власності 14494469. З моменту реєстрації у неї, позивача, виникло право власності на квартиру, що підтверджується витягом № 59141477 від 16.05.2016 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однак, на даний час відповідач ОСОБА_2 проживає у вказаній квартирі без реєстрації, хоч фактично є зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2.

Просить постановити рішення, яким виселити відповідача ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Пояснення дали аналогічні викладеним в позові та додатково пояснили, що позивач на законних підставах володіє правом власності на спірну квартиру. Разом з тим, відповідач зайняла квартиру та не бажає з неї виселятися. Просять позовні вимоги задоволити .

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовних вимог не визнали, покликаючись на свої письмові заперечення, відповідно до яких, квартира АДРЕСА_1 буда надана в іпотеку, але не була придбана за кредитні кошти. Вподальшому квартира була проданою на підставі виконавчого напису нотаріуса Сиротяка М.Р. на виконання договору іпотеки, укладеного на забезпечення виконання кредитного договору, укладеного із ОСОБА_5 з ПАТ " Райффайзен Банк Аваль".

Звертають увагу суду, що всупереч вимогам ст.ст. 39, 40 Закону України " Про іпотеку", ст. 109 ЖК України, позивач бажає виселити відповідачку із квартири без постійного жилого приміщення, що надається особі, яку виселяють. Просять відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 29.06.2006 року , між ОСОБА_5, ОСОБА_2 та Акціонерним поштово - пенсійним банком "Аваль" було укладено договір іпотеки, предметом якої була квартира АДРЕСА_1.

25.05.2009 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком М.Р., вчинено виконавчий напис на квартиру АДРЕСА_1 в рахунок задоволення вимог ВАТ "Райффайзен Банк Аваль".

29.03.2016 року Державним підприємством "СЕТАМ" Міністерства юстиції України було проведено електронні торги з реалізації об"єкта нерухомості, а саме спірної квартири, переможцем яких стала ОСОБА_1., якою був провдений повний розрахунок за квартиру згідно протоколу проведення електронних торгів № 153676 від 01.04.2016 року.

07.05.2016 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво на право власності на вказану квартиру, що посвідчене приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В. та зареєстроване в реєстрі за № 869.

Також, здійснено державну реєстрацію її права власності від 16.05.2016 року, номер запису про право власності 14494469.

Право власності на квартиру позивача підтверджується витягом № 59141477 від 16.05.2016 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Судом також встановлено, а відповідачем та його представником не спростовано, що відповідач ОСОБА_2 на час подачі позову та розгляду справи по суті спірну квартиру займає без жодних правовстановлюючих документів .

Виходячи з вищенавеного, суд приходить до висновку, що відповідач з часу визнання права власності за позивачем, займає спірне жиле приміщення безпідставно, що перешкоджає позивачу розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ст.ст.317, 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 24 Конституції України , закріплено рівність прав та свобод кожного громадянина України. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Право на судовий захист у цивільному процесі також гарантовано ст.ст. 15 -16 ЦК України та ст. ст. 1, 3 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст.109 ЖК України, виселення із займаного приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли (займають) жиле приміщення, виселення проводиться без надання їм іншого жилого приміщення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 володіє на праві власності квартирою АДРЕСА_2, що підтверджується даними із Інформаційної довідки з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер № 19420125.

Відповідно дост. 40 Закону України «Про іпотеку»звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відтак, суд відхиляє доводи представника відповідача про неможливість виселення відповідача із спірної квартири, із покликанням на норми ст. 39, 40 Закону України "Про іпотеку", ст. 109 ЖК України, оскільки відповідач володіє на праві власності іншою квартирою, а тому вважається такою, що має інше постійне житло.

За таких обставин , суд приходить до переконання, що позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні квартирою та виселення з неї відповідача є обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником зазначеної квартири, а проживання в ній відповідача є порушенням її прав, щодо можливості на свій розсуд користуватись і розпоряджатись належним майном на власний розсуд.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 8, 10, 169, 208-210, 212- 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити.

Виселити ОСОБА_2 ( ідентифікаційний код № НОМЕР_1 ) з квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Львівської області через суд, що ухвалив рішення.

Суддя В. Кузь