Номер провадження 22-ц/775/2006/2017 Доповідач Корчиста О.І.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 грудня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Мірути О.А., Тимченко О.О.

за участю секретаря Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У грудні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (далі за текстом ТОВ «Краматорськтеплоенерго») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначало, що ТОВ «Краматорськтеплоенерго» з 01 січня 2007 року по теперішній час, відповідно встановленим Краматорською міською радою тарифів, постачає теплову енергію та гаряче водопостачання фізичним особам споживачам послуг, у тому числі ОСОБА_1. Відповідач мешкає у квартирі №96 будинок №2 по бул. Машинобудівників у м. Краматорськ. За період з 01 жовтня 2010 року по 01 березня 2016 року відповідач ухиляється від сплати за постачання теплової енергії та підігрів води, у результаті чого за ним виникла заборгованість у розмірі 19395,19 гривень. Посилаючись на те, що станом на 06 грудня 2016 року заборгованість відповідачем не погашена, ТОВ «Краматорськтеплоенерго» просило стягнути з ОСОБА_1 борг за постачання теплової енергії на опалення та підігрів води у розмірі 19395,19 гривень а також стягнути з боржника судовий збір у розмірі 1378 гривень.

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 27 січня 2017 року позовні вимоги ТОВ «Краматорськтеплоенерго» задоволено (а.с.25).

27 лютого 2017 року ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_2, подав заяву про перегляд заочного рішення, в якій зазначив, що про час та місце розгляду справи відповідач не був повідомлений. Крім цього, позивач звернувся до суду із пропуском строку позовної давності. Також зазначив, що він не є споживачем послуг ТОВ «Краматорськтеплоенерго», оскільки квартиру №96 по бул. Машинобудівників, 2 у м. Краматорськ відповідач придбав 30 липня 2010 року та у вищезазначеній квартирі були відсутні радіатори опалення, які були демонтовані 19 лютого 2004 року відповідно до акту, складеного комісією ПП «АРЕКС» (а.с.28).

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 05 квітня 2017 року заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 січня 2017 року скасовано.

У заяві про збільшення позовних вимог ТОВ «Краматорськтеплоенерго» просило стягнути з ОСОБА_1 борг за постачання теплової енергії у період з 01 жовтня 2010 року по 30 квітня 2017 року у розмірі 28878,38 гривень а також стягнути з боржника судовий збір у розмірі 1378 гривень (а.с.66).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року позовні вимоги ТОВ «Краматорськтеплоенерго» до ОСОБА_1 задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Краматорськтеплоенерго» заборгованість за опалення та підігрів води за період з 01 жовтня 2010 року по 30 квітня 2017 року у розмірі 28878,38 гривень та судовий збір у розмірі 1378 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Краматорськтеплоенерго» відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги обставину, що відповідно акту від 19 лютого 2004 року, складеного комісією у складі представників ПП «АРЕКС» після не одноразового залиття нижчих поверхів, було виконано демонтаж батарей опалення у квартирі, розташованої за адресою: бул. Машинобудівників 2-96, м. Краматорськ у звязку з їх непридатністю, металічні стояки частково замінені на пластикові, та поновлено транзит теплоносія через них, зазначені дії вчинено згідно із «Правилами надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення» від 30 грудня 1997 року. Відключення квартири від теплопостачання відбулось в межах діючого на той час законодавства, до набрання чинності Наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», а отже не породжує правових наслідків для сторін спору.

Також суд не прийняв до уваги акт технічного огляду мережі централізованого опалення в квартирі, складений спеціалістами ПАТ «Краммашпроект» від 29 липня 2010 року та акт комісії у складі представників ТОВ «Крампроект» від 26 травня 2011 року, якими було встановлено, що у вищезазначеній квартирі відсутні радіатори опалення, а транзитні стояки опалення мають спеціальну теплоізоляцію мерілон, таким чином, судом першої інстанції стягнуто з відповідача суму заборгованості за опалення та підігрів води, при тому, що відповідач зазначені послуги не отримував.

Крім цього, відповідач зазначає, що заборгованість за теплову енергію з нього стягнута за період з 01 жовтня 2010 року по 30 квітня 2017 року, проте в заяві про перегляд заочного рішення їм було заявлено про застосування строку позовної давності, проте суд стягнув суму поза межами строку позовної давності.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 доводи, викладені в апеляційній скарзі підтримав та просив її задовольнити.

В судове засідання апеляційного суду представник позивача ТОВ «Краматорськтеплоенерго» не з'явився, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з довідкою ТОВ «Краматорськтеплоенерго» про заборгованість за період з 01 жовтня 2010 року по 01 березня 2016 року заборгованість складає в сумі 19395,19 гривень. (а.с.4-5)

Згідно з оборотно-сальдовою відомістю за період з 01 жовтня 2010 року по 30 квітня 2017 року заборгованість ОСОБА_1 за опалення та гаряче водопостачання складає в сумі 28878,38 гривень. (а.с.67-68)

Також судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 лютого 2016 року та довідки БТІ у м. Краматорську від 03 березня 2016 року № 195, ОСОБА_1 з 30 вересня 2010 року є власником квартири №96 в будинку №2 по бул. Машинобудівників у м. Краматорську Донецької області (а.с.7, 8, 15).

Згідно довідки КП «СЄЗ» від 26 грудня 2016 року № 571 ОСОБА_1 за адресою: м. Краматорськ, бул Машинобудівників, 2-96 не зареєстрований (а.с. 20, 21).

Крім цього, судом встановлено, що відповідно до акту від 19 лютого 2004 року, складеного комісією у складі представників ПП «АРЕКС» - головним інженером ОСОБА_3, слюсарем сантехніком ОСОБА_4, жильців будинку ОСОБА_5, ОСОБА_6, демонтаж батарей квартири, розташованої за адресою: м. Краматорськ, бул Машинобудівників, 2-96, було проведено у звязку із їх непридатністю, металічні стояки частково замінені на пластикові та поновлено транзит теплоносія через них. Дане рішення було прийнято на підставі звернення жильців у звязку із постійним залиттям квартир, розташованих нижче поверхами. (а.с.36)

Відповідно до договору купівлі-продажу від 30 липня 2010 року ОСОБА_1 придбав у власність квартиру № 96 в будинку № 2 по бул. Машинобудівників в м. Краматорськ. Відповідно до п. 1 Предмет договору покупцем, тобто ОСОБА_1, оглянута квартира. Недоліків, які перешкоджають використанню її за цільовим призначенням на момент огляду не виявлено. Претензій до продавця щодо характеристик відчужуваної квартири покупець не мав. (а.с.35)

Крім цього, судом встановлено, що згідно листа ТОВ «Краматорськтеплоенерго» від 25 листопада 2011 року борг, який утворився за адресою: м. Краматорськ, бул. Машинобудівників, 2-96, це борг нового власника, тобто ОСОБА_1. (а.с. 45)

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що питання про відєднання квартири №96 у будинку №2 по бул. Машинобудівників, м. Краматорськ від теплових мереж відповідачем не ставилось, мір щодо вирішення цього питання ОСОБА_1 не приймав, а тому він, як власник квартири, зобовязаний своєчасно оплачувати послуги з теплопостачання.

Зазначені висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи з таких підстав.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

У відповідності до п.п., 25, 26, 30 п. 3 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п. 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року №169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року №4).

При цьому обов'язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року №169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року №4).

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехіки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництіва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

З акту, складеного 19 лютого 2004 року ПП «АРЕКС», вбачається, що у квартирі відповідача батареї центрального опалення непридатні, ремонту не підлягають та потребують терміновій заміні. У звязку з тим, що у квартирі два роки відсутні мешканці, а її власник постійно мешкає у м. Києві, батареї опалення по периметру квартири були зрізані, металеві стояки частково замінені на пластикові та відновлено транзит теплоносія через них. (а.с.36)

Таким чином, жодних відомостей про те, що квартиру було відключено від централізованого опалення у встановленому законом порядку не представлено.

Судова колегія враховує те, що відповідно до п. 25 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 №4, установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Крім того, Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 №169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Відповідачем не представлено суду належних та допустимих доказів, зокрема копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання тепла.

Згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовяковим для всіх субєктів владних повноважень та для судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Так, в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1706цс15 зазначено, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється а підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем.

Таким чином, оскільки відповідачем відключення від централізованого опалення з дотриманням норм чинного законодавства не проводилось, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії на опалення та підігрів води.

Встановлено, що в заяві про перегляд заочного рішення відповідач посилався на те, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності та просив застосувати наслідки недотримання строків позовної давності. (а.с.28)

Зі змісту ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 18 серпня 2016 року вбачається, що у прийнятті заяви ТОВ «Краматорськтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуг з опалення та підігріву води, відмовлено. (а.с.6)

Оскільки подання заяви про видачу судового наказу перериває строк позовної давності, тому, з урахуванням вимог ст. 257 ЦК України позовну давність у 3 роки суму вказаного боргу слід рахувати від серпня 2013 року.

З оборотньо-сальдової відомості за період з 01 жовтня 2010 року по 30 квітня 2017 року вбачається, сума боргу до серпня 2013 року складає 7269,51 гривень (а.с.67).

Зазначені вище обставини суд першої інстанції залишив поза увагою, що призвело до неправильного визначення періоду заборгованості та суми заборгованості.

Таким чином, рішення суду в частині визначення періоду, за який виникла заборгованість у відповідача перед позивачем, та її розміру підлягає зміні з визначенням періоду з 01 червня 2013 року по 30 квітня 2017 року в розмірі 21608,87 гривень.

Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною 5 статті 88 ЦПК України, встановлено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1031,12 гривень.

Керуючись ст. 307, 309, ст. 316 ЦПК України, апеляційний суд,

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» заборгованість за опалення та підігрів води за період з 01 жовтня 2010 року по 30 квітня 2017 року у розмірі 28878,38 гривень змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» заборгованість за опалення та підігрів води за період з 01 червня 2013 року по 30 квітня 2017 року у розмірі 21608,87 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» судові витрати у розмірі 1031,12 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на нього може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді