Провадження № 2/522/5118/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Нікітіної С.Й.

при секретарі - Віноградовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення від права спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить усунути ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від права спадкування після смерті їх батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

При цьому позивач посилається на те, що ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_4 з 1999 року у фактичних шлюбних відносинах, а з 09.04.2011 року в зареєстрованому шлюбі.

Під час спільного проживання з ОСОБА_4, позивач з 2000 року і до самої його смерті здійснювала постійний догляд за ОСОБА_4, так як він цього потребував через стан свого фізичного та психічного здоров'я (інвалідність другої групи, непрацездатний, три інфаркти різного ступеня, інсульт та цукровий діабет, психічний розлад).

Відповідачі по справі, які є рідними синами ОСОБА_4 від шлюбу з ОСОБА_5, який розірвано у березні 1988 року, більше ніж 15 останніх років постійно мешкають у Канаді та жодного разу не приймали участі у піклування за хворим батьком, впродовж всього часу його хвороби та до самої смерті. При цьому хворий ОСОБА_4 потребував постійного догляду, який відповідачі могли здійснювати та потребував матеріальної підтримки, яку відповідачі в змозі були надати.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, в результаті чого до нотаріальної контори з заявами про її прийняття звернулися як позивач так і відповідачі, що ОСОБА_1 вважає неприйнятним, так як відповідачі, як рідні діти померлого, ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік та стан здоров'я був в безпорадному стані.

Позивач та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. При цьому він послався на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мали можливості надавати допомогу їх батьку ОСОБА_4, так як мешкали за кордоном далеко від батька.

Крім того, все необхідне для ОСОБА_4 здійснювала позивач, а більше нічого ОСОБА_4 не потребував. Також, після смерті матері ОСОБА_4 у 2008 році, та залишила синові грошові кошти в сумі 50000,00 доларів США на депозитному рахунку а ім'я ОСОБА_4, які повинні були покрити всі матеріальні витрати на лікування останнього.

Таким чином, представник відповідачів вважає вимоги позивача безпідставними.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши в якості свідків ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд виходить з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з нерухомого майна, яке належало померлому, а саме: частина земельної ділянки площею 0,120 га, розташованої в ОСМ «Христинівський» на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області для ведення садівництва; частина квартири АДРЕСА_1, загальною площею 127,6 кв.м.; частина нежитлових приміщень, які розташовані в будинку АДРЕСА_1, площею 85,8 кв.м.

З заявами про прийняття вказаної спадщини до нотаріальної контори звернулися: ОСОБА_1 - як дружина померлого та ОСОБА_2, ОСОБА_3 - як рідні діти померлого.

ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухилилися від надання потрібної їх батьку допомоги, з огляду на його стан здоров'я, яку вони могли та повинні були надати, а тому повинні бути усунуті від права спадкування після смерті їх батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на підставах, які передбачені положеннями ст. 1224 ЦК України.

В свою чергу, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважають претензії позивача щодо їх участі в догляді за батьком, безпідставними так як вони таку допомогу з об'єктивних причин надати не могли, тим більше сам ОСОБА_4 такої допомоги не потребував.

З огляду на вимоги позивача та заперечення позивачів суд знаходить, що між сторонами виникли правовідносини, які регламентовані положеннями ст. 1224 ЦК України.

Відповідно до положень ч.3 та ч.5 ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом; за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_4 з 1999 року у фактичних шлюбних відносинах, а з 09.04.2011 року в зареєстрованому шлюбі до дня смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Стан здоров'я ОСОБА_4, починаючи з жовтня 1999 року, періодично погіршувався, що призводило до фактичного безпорадного стану останнього. Періоди загострення психічної хвороби ОСОБА_4, які встановлені судом, припадають на жовтень 1999 року (тривалість 2,5 місяці), лютий 2000 року (тривалість один місяць), серпень 2000 року (тривалість один місяць); короткострокові розлади у липні 2001 року, листопаді 2001 року, жовтні 2002 року, квітні 2003 року, серпні 2008 року. Крім того, ОСОБА_4 переніс у 2004 році інфаркт, в 2010 році в нього діагностовано діабет, а 26.12.2010 року та 30.11.2011 року ОСОБА_4 переніс інсульти, наслідки яких зберігалися до самої смерті ОСОБА_4

Особливості стану здоров'я ОСОБА_4 та безпорадній стан останнього, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки з боку позивача.

Зокрема, ОСОБА_12, яка є давньою знайомою сім'ї ОСОБА_19 і ОСОБА_1, пояснила, ОСОБА_4 останні 6-7 років свого життя, через психічний стан був зовсім безпораднім, як «маленька дитина» та постійно потребував підтримки. При цьому, піклування за хворим здійснювала лише ОСОБА_1, яка не мала на це достатньо особистих коштів, а останні чотири роки перед смертю ОСОБА_4, взагалі постійно позичала кошти на його лікування. Рідні ОСОБА_4 ніякої допомоги йому не надавали, на що останній скаржився, так як хотів отримати лікування за кордоном.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, яка є сестрою позивача по матері, повністю підтвердила загострення психічних розладів у ОСОБА_4 з періодичністю щонайменше два рази на рік, коли останній перебував в такому безпорадному стані, який фактично загрожував його життю. Також свідок пояснила, що ОСОБА_1 неодноразово натякала на те, що навіть невелика психологічна підтримка синів могла б допомогти ОСОБА_4 боротися з недугом, не кажучи вже про те, що допомога у розміщенні ОСОБА_4 в медичній клініці в Ізраїлі, яку сини могли надати, допомогла б значно поліпшити стан ОСОБА_4 в результаті чого той би не помер в 57 річному віці. Крім того, свідок пояснила, що ОСОБА_1 неодноразово по зв'язку через скайп просила відповідачів, особливо ОСОБА_2, допомогти їх батькові, розказувала про стан його здоров'я, але допомогу так і не отримала.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9, який є сусідом сім'ї ОСОБА_1-ОСОБА_2, пояснив, що він сам неодноразово допомагав ОСОБА_1 (підміняв її) доглядати за хворим ОСОБА_4, якого ні в якому разі не можна було залишати без нагляду, особливо після перенесеного інсульту, коли хворий став фактично неадекватним. Крім того, свідок пояснив, що не раз чув натяки ОСОБА_4 на те, що його сини зовсім про нього забули, а він потребує навіть найменшої їх участі в своєму житті, що безперечно продовжило б його життя.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що не усувався від надання допомоги батькові. Зокрема, організував для нього поїздку в Амстердам (Нідерланди) та в Торонто (Канада), так як батько хотів покурити марихуану. Іншої допомоги, на думку ОСОБА_2, батько не потребував. Надавати більш серйозної допомоги відповідачі не могли через фізичну віддаленість від батька.

Суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_2 як свідка, з огляду на те, що вони суперечать встановленим по справі фактичним обставинам. Так, заява ОСОБА_2 про те, що батько не хворів, а в нього лише періодично змінювався настрій, про що останній говорив сину, суперечить наданій суду інформації відповідно до медичних рекомендацій та висновку експертизи (висновок експерта №81 від 11.02.2016 року, наданий КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» щодо стану здоров'я ОСОБА_4.) за яким - у ОСОБА_4 мали місце психіатричні та соматичні хронічні захворювання, які постійно прогресували без повної ремісії, в результаті чого хворий здатність самостійно працювати була втрачена в 2010 році, а сам хворий потребував сторонньої допомоги та спеціального догляду і обов'язкової підтримки родичів в періоди загострень та вираженого прогресування психіатричної патології у 1974-1975 роках, 1996-2003 роках, 2011-2013 роках, а з 28.12.2011 року до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року потребував постійно.

Також, суд вважає пояснення ОСОБА_2 про неможливість синам надавати батькові допомогу такими, що не відповідають дійсності, так як ОСОБА_2 неодноразово по бізнес-справам приїжджав до Одеси, але при цьому не відвідував батька.

В свою чергу ОСОБА_3, взагалі не цікавився станом здоров'я батька і на прохання позивача про допомогу у влаштуванні батька до клініки в Ізраілі, де сам проживав тривалий час, і куди в період з 29.12.1999 року по 04.01.2000 року приїжджали ОСОБА_13 та ОСОБА_4 в надії отримати медичну допомогу, не відреагував, чим фактично відмовив у допомозі хворому батьку.

Допитаний в судовому засіданні свідок з боку відповідачів ОСОБА_14 категорично не зміг підтвердити чи заперечити наявність безпорадного стану ОСОБА_4, так як бачив померлого не частіше одного разу на рік з 1999 року та тим більше не кожен рік, а лише тоді коли ОСОБА_2 приїздив до Одеси по справам бізнесу. Про хворобу ОСОБА_4, він взагалі не знав та пояснив, що разом з ОСОБА_1 та самим ОСОБА_4 був в Торонто на весіллі ОСОБА_3, а тоді ОСОБА_4 не був в безпорадному стані.

Суд приймає до уваги пояснення свідка, однак не вважає їх доказом того, що ОСОБА_4 не перебував у безпорадному стані, так як сама позивач підтвердила, що в період коли проходило весілля ОСОБА_3, та куди вони з ОСОБА_4 приїздили, останній знаходився в стані найбільш стійкої ремісії, який дозволяв ОСОБА_4 деякий час обходитися без сторонньої допомоги.

Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що на протязі тривалого часу (більше 10 років) покійний ОСОБА_4 потребував догляду, так як перебував у регулярно періодичному безпорадному стані, а з 2011 року перебував постійно у безпорадному стані та потребував постійної допомоги.

Суд знаходить, що обов'язок утримувати спадкодавця в даному випадку лягав як на його фактичну з 1999 року, а з 2011 року офіційну дружину - ОСОБА_1 так і на його рідних синів ОСОБА_15 і ОСОБА_3.

ОСОБА_1 займалась доглядом за хворим ОСОБА_4, однак через брак коштів не могла самостійно організувати достатнє лікування ОСОБА_4 взагалі, а перебування її в незареєстрованому шлюбі з хворим до 2011 року значно ускладнювало лікування його психічного здоров'я, зокрема.

Крім того, судом встановлено, що хворий ОСОБА_4 неодноразово просив своїх синів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 про допомогу, яку не отримав.

Суд знаходить, що посилання відповідачів на те, що на їх думку хворий не потребував іншої допомоги, аніж організація його поїздок до Амстердаму та Торонто, не підтверджується встановленими в судовому засіданні обставинами, так як відповідачам не раз, зокрема позивачем, було надано інформацію про дійсний стан здоров'я їх батька.

Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що відповідачі самоусунулися від виконання обов'язку по утриманню свого хворого батька ОСОБА_4, який потребував як їх психологічної підтримки, яку вони могли надати лише спілкуючись з батьком, так і участі в організації його лікування, яку вони теж в змозі були надати, як шляхом організації його лікування в клініці Ізраїлю так і шляхом надання додаткових коштів ОСОБА_1, які та могла витратити на безпосереднє лікування ОСОБА_4

При цьому, посилання відповідачів на те, що грошові кошти в розмірі 50000,00 доларів США, залишені ОСОБА_4 в 2008 році його матір'ю, повністю забезпечували витрати на його лікування, суд не вважає доказом того, що матеріально допомоги хворий не потребував. Так судом встановлено, що розпорядитися вказаними коштами між лише ОСОБА_4 особисто, який в силу свого психічного стану, вже не міг зрозуміти, навіть в періоди ремісії, що ці кошти треба витратити на своє лікування.

Таким чином, суд, на підставі встановлених фактичних обставин справи, робить висновок, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, знаходячись в безпорадному стані через тяжку хворобу, не отримав від відповідачів можливої для них та необхідної для нього допомоги через те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як рідні повнолітні діти померлого, ухилилися від надання цієї допомоги, чим не виконали свого обов'язку по утриманню їх рідного батька, який потребував цього утримання.

Керуючись ст. 1224 ЦК України, ст. 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від права спадкування після смерті їх батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня виготовлення його вмотивованої частини.

Суддя:

03.04.2017