Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7767/17
Провадження № 2/711/2392/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(з а о ч н е)

30 листопада 2017 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5

Також вказує, що подружні стосунки між нею та відповідачем не склалися, тому з 2012 року вони проживають окремо. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.02.2012 шлюб між ними розірвано, син, за спільною домовленістю, залишився проживати з позивачем.

З того часу батько дитини, гр. ОСОБА_2, з сином не зустрічається та не спілкується, не цікавиться його життям, здоров'ям, духовним та моральним розвитком, не бере участі в утриманні дитини, чинить перешкоди для всебічного розвитку сина. Батько дитини не має постійного місця роботи, тривалий час був безробітний, а тому до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина вона не зверталась.

За інформацією адміністрації Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 22, яку відвідував їх син - ОСОБА_3, батько останнього батьківські збори не відвідував, з вчителями не спілкувався, не цікавився успіхами сина в школі.

Мій син ОСОБА_4 з батьком стосунків не підтримує, не спілкується в телефонному режимі, вважає, що батько байдужий до нього, а тому підтримує рішення позивача про позбавлення батька батьківських прав.

Крім того, 12.09.2017 ОСОБА_2 написав заяву про те, що погоджується з позовними вимогами щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 та просить справу розглядати у його відсутність. Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською A.A.

У висновку органу опіки та піклування Черкаської міської ради зазначено, що ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських праві відносно малолітнього сина ОСОБА_3

Таким чином, позивач просить суд, - позбавити громадянина ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Судові витрати залишає за собою. Крім того, зазначила, що вони з відповідачем розлучилися в 2012 році, хоча з моменту народження дитини проживали окремо. Відповідач зовсім не цікавиться сином та не бажає із ним спілкуватися. В підтвердження цього він написав заяву, посвідчену нотаріусом, про те, що погоджується з вимогами щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, був належним чином повідомленим про місце, дату та час слухання справи рекомендованими листами, які повернулися на адресу суду з відміткою про неотримання «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи.

В судовому засіданні представник третьої особи - органу опіки та піклування м. Черкаси Молчанович Н.О. підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Зазначила, що під час перевірки вони опитували малолітнього ОСОБА_3 і той вказав, що він з батьком не спілкується, його вихованням займається мати, дід та бабуся. Крім того, будучи належним чином повідомленим про засідання комісії щодо вирішення питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, батько на засідання так і не з'явився.

Суд, на підставі ст. ст. 224 - 226 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи та наявні докази в їх сукупності, на підставі, повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що сторони по справі мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними свідоцтва про народження (серія НОМЕР_1, актовий запис № 1114).

На підставі рішення Придніпровського районного шлюбу м. Черкаси від 01.02.2012 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Вказане рішення суду вступило в законну силу.

Відповідно до довідки про склад сім'ї № 1849к від 21.06.2004, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстрована одна особа.

Крім того, за даними довідки директора Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 22 Черкаської міської ради Черкаської області від 05.09.2017 за № 272, ОСОБА_3 навчався у закладі з 1-го по 6-й клас. Шкільним життям сина займалась мати, батько до школи не приходив, батьківські збори не відвідував.

Відповідно до висновку від 18.09.2017 №729/30-03-03 виконавчого комітету Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування, - є доцільним позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_2 щодо малолітнього ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 На час розгляду справи, даний висновок батьком ОСОБА_2 не оскаржувався.

Згідно заяви ОСОБА_2 від 12.09.2017, підпис якого посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською A.A. (зареєстровано в реєстрі за № 1970) вбачається, що він погоджується з позовними вимогами щодо позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як зазначено в Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 передбачає, що кожна дитина має права на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991, дата набуття чинності для України 27.09.1991): «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини».

Як передбачено ст. 55 Конституції України, а також ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Способи захисту визначені ст. 16 Цивільного кодексу України та Сімейним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За положеннями ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Проте, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 2 ст.155 СК України).

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, в т.ч. один із батьків (ст. 165 СК України).

Статтею 164 СК України передбачені підстави позбавлення батьківських прав, в т.ч. - п. 2 ч. 1 - якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них (ч. 3 ст. 164 СК України). Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Частиною 1 статті 166 СК України визначені правові наслідки позбавлення батьківських прав.

Під час розгляду справи, встановлено факт системного невиконання ОСОБА_2 обов'язку по вихованню дитини та відсутності його намірів, бажання і в подальшому займатись питаннями виховання та утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; батько, тобто відповідач по справі, взагалі не вчиняв жодних дій та заходів, направлених на виконання ним батьківських обов'язків щодо своєї дитини. На думку суду, ОСОБА_2, як батько дитини не піклується про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує їй медичного догляду, що може негативно впливати на її психічний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Крім того, відсутні дані, які б свідчили про те, що мати - позивач по справі, чинить будь-які перешкоди у спілкуванні батька із сином. Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 не звертався до органу опіки та піклування щодо визначення способу та порядку спілкування та виховання дитини, як і не звертався з відповідним позовом до суду. Таким чином, суд вважає, що батько мав всі достатні та реальні можливості спілкуватися із сином та виховувати його.

Також, суд вважає, що відсутні підстави вважати висновок органу опіки та піклування від 18.09.2017 необґрунтованим та таким, що суперечить інтересам дитини.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи відсутність заперечень щодо заявлених вимог з боку органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у повному обсязі.

Приймаючи таке рішення, суд вважає, що воно не суперечить інтересам дитини.

Що стосується вирішення питання про судові витрати, які позивачем сплачено при подачі позову до суду, то вона, як зазначила під час розгляду справи, судовий збір залишає за собою.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Декларацією ООН прав дитини (1959), Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 19, 150, 155, 157, 164, 166, 171, 180 СК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 174, 209-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: С. М. Позарецька