Провадження № 2/761/6256/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2, згідно якого, з урахуванням уточнень до позовної заяви від 21.11.2017 року, просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій сумі, що дорівнює 5 000,00 грн.; зобов'язати відповідача сплачувати суму аліментів щомісяця до досягнення ОСОБА_3 23 (двадцяти трьох) річного віку; відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.12.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір про визначення місця проживання дитини та участі батьків у її вихованні, а також договір між батьками про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бабіч В.І. та зареєстрований в реєстрі за номером 1060.

Так, згідно умов Договору про сплату аліментів на дитину від 14.12.2015 року батько дитини зобов'язався сплачувати аліменти у вигляді грошової суми, що дорівнює 1,0275 (одна ціла двісті сімдесят п'ять тисячних) прожиткового мінімуму на дитину до досягнення нею 23 (двадцять три) років.

Крім того, у вказаному Договорі сторони обумовили, що як матір, так і батько дитини в рівних частинах фінансують додаткові витрати на дитини.

Разом з тим, незважаючи на виконання відповідачем своїх зобов'язань за вищенаведеним договором щодо щомісячної сплати аліментів на утримання дитини, позивачка вказує, що цих коштів не вистачає на годування, лікування, виховання та повноцінний розвиток дитини.

У зв'язку з зазначеним та посилаючись на те, що відповідач має у власності декілька земельних ділянок і квартир в Обухівському районі Київської області, є єдиним засновником та директором ТОВ «Енергосистеми», а також має можливість дозволити собі відпочивати разом із свою новою сім'єю раз на півроку за кордоном України, позивачка просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на повне виконання ним умов Договору про сплату аліментів на дитину, а також на те, що позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження наявності обставин, які, в розумінні положень ст. 192 СК України, можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, а також дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що в період з 23.06.2012 року по 09.02.2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно п.п. 3, 9 укладеного між сторонами 14.12.2015 року Договору про сплату аліментів на дитину, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бабіч В.І. та зареєстрований в реєстрі за номером 1060, відповідач зобов'язався сплачувати аліменти у вигляді грошової суми, що дорівнює 1,0275 (одна ціла двісті сімдесят п'ять тисячних) прожиткового мінімуму на дитину до досягнення нею 23 (двадцять три) років, а також сторони домовились, що матір і батько в рівних частках фінансують додаткові витрати на дитину.

При цьому, як встановлено в судовому засіданні, в тому числі й з пояснень самої позивачки, відповідач виконує свої зобов'язання за вищенаведеним договором щодо щомісячної сплати аліментів на утримання дитини.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивачка, як на підставу для збільшення розміру аліментів, посилалась на те, що коштів, які сплачує відповідач, не вистачає на годування, лікування, виховання та повноцінний розвиток дитини.

Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблею ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Як передбачено ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Водночас, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, враховуючи зміст положень ст. 192 СК України, можна дійти висновку про можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, в обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка посилається на те, відповідач має у власності декілька земельних ділянок і квартир в Обухівському районі Київської області, є єдиним засновником та директором ТОВ «Енергосистеми», а також має можливість дозволити собі відпочивати разом із свою новою сім'єю раз на півроку за кордоном України.

Однак, в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про покрашення матеріального стану відповідача чи погіршення стану здоров'я одержувача аліментів з моменту укладення Договору про сплату аліментів між сторонами, адже будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять.

Крім того, як вже зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач виконує всі покладені на нього Договором зобов'язання щодо сплати аліментів на утримання спільної з позивачкою дитини.

Поряд з цим, слід зазначити що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів ст. 57 та ч.1 ст. 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що оскільки позивачкою не доведено належними та допустимими доказами обставини, на які вона посилалась як на підставу для задоволення позовних вимог, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 180-184, 191, 192 СК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: