АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Вініл» на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2017 року по справі за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Вініл» на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, заінтересовані особи: відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, товариство з обмеженою відповідальністю «Оптилат»,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ТОВ «Вініл» звернулося до суду із скаргою на дії державного виконавця, посилаючись на те, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року визнано рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі АС №314у/2006 від 27 червня 2007 року та надано дозвіл на виконання цього рішення щодо зобовязання ТОВ «Вініл» оплатити ТВ «Оптилат» (Мейстару-1, м. Юрмала L.V.-2011 Латвія) 107104 євро вартості поставленого, але не оплаченого товару, 39094,41 євро - штрафу у розмірі 0,1 % від несплаченої суми боргу, 8586,35 євро 3% річних від простроченої суми, 8519,35 євро понесених витрат при сплаті арбітражного збору, а всього 163304,11 євро.

На виконання вказаних судових рішень Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 18 грудня 2014 року видано виконавчий лист №2к-2/10 про зобовязання ТОВ «Вініл» оплатити ТОВ «Оптилат» вказану суму боргу та 21 липня 2015 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №48199893 з виконання вказаного вище виконавчого листа.

Вважають, що відкриття виконавчого провадження є незаконним, а постанову про відкриття виконавчого провадження просить скасувати, оскільки заяву та виконавчий документ подано неповноважною особою та виконавче провадження відкрито за виконавчим листом, в якому йдеться про зобовязання боржника оплатити вартість поставленого, але не оплаченого товару, а не про стягнення грошових коштів. Такий виконавчий лист не може бути прийнятий до примусового виконання, оскільки такий спосіб виконання рішення іноземного суду не передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та виконавчий лист має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2017 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Вініл» просять ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення їх скарги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заслухавши сторони, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 червня 2007 року у справі АС №314у/2006 задоволено вимоги ТОВ «Оптилат» (Латвія) про розірвання контракту №78, укладеного 04 вересня 2002 року з ТОВ «Вініл» та зобовязано ТОВ «Вініл» негайно з отримання цього рішення сплатити ТОВ «Оптилат» 107104 Євро-вартість поставленого, але не оплаченого товару, 39094,41 Євро штраф в розмірі 0,1% від неоплаченої суми боргу, 8586,35 Євро три процента річних від простроченої суми та 8519,35 Євро на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору а всього 163304,11 Євро.

У листопаді 2007 року ТОВ «Оптилат» звернувся до суду із клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 червня 20007 року.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2010 року в задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року зазначену ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська скасовано, клопотання ТОВ «Оптилат» задоволено та постановлено: визнати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27 червня 2007 року у справі АС №314у/2006; надати дозвіл на виконання цього рішення щодо зобовязання ТОВ «Вініл» оплатити ТВ «Оптилат» 107104 євро вартості поставленого, але не оплаченого товару, 39 094,41 євро - штрафу у розмірі 0,1 % від несплаченої суми боргу, 8 586,35 євро 3% річних від простроченої суми, 8 519,35 євро понесених витрат при сплаті арбітражного збору, а всього 163 304,11 євро.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року залишена без змін, а касаційна скарга ТОВ «Вініл» відхилена.

На виконання вказаних судових рішень Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за заявою представника ТОВ «Оптилат»-ОСОБА_3 18 грудня 2014 року було видано виконавчий лист №2к-2/10 про зобовязання ТОВ «Вініл» оплатити ТОВ «Оптилат» вищевказану суму боргу та постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 21 липня 2015 року було відкрито виконавче провадження ВП №48199893 та надано час боржнику, тобто ТОВ «Вініл», добровільно виконати вказане рішення суду в строк до 28 липня 2015 року.

27 липня 2015 року ТОВ «Вініл» отримало поштою вказану постанову про відкриття виконавчого провадження №48199893, проте до виконання рішення суду так і не приступило.

Відповідно до ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Україна та Латвія є учасниками Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень з 1958 року.

Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 22 серпня 1960 року про ратифікацію Конвенції про визнання й виконання іноземних арбітражних рішень, укладеної у м. Нью-Йорку в 1958 році, визначено, що Україна застосовуватиме її положення щодо арбітражних рішень, постановлених на території держав, які не є учасницями Конвенції, лише на умовах взаємності.

Європейська конвенція про зовнішньоторговельний арбітраж, підписана в м. Женеві 21 квітня 1961 року, ратифікована Верховною Радою Української РСР 25 січня 1963 року, якою передбачено деякі особливості проведення арбітражу порівняно з положеннями Нью-Йоркської Конвенції.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року, кожна договірна держава визнає арбітражні рішення як обов'язкові і приводить їх до виконання згідно з процесуальними нормами тієї території, де проситься визнання й приведення у виконання цих рішень, на умовах, викладених у нижченаведених статтях.

Крім того, відповідно до ч.3 Гаазької Конвенції, що скасовує вимоги легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961 року, яка для України набрала законної чинності 22.12.2003 року, після ухвалення Закону України «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» від 10.01.2002 року, зазначено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Однак дотримання згаданої в попередній частині формальної процедури не може вимагатися, якщо закони, правила або практика, що діють в державі, в якій документ представлений, або угода між двома чи декількома договірними державами відміняють чи спрощують дану формальну процедуру або звільняють сам документ від легалізації.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про міжнароджне право» (в редакції станом на 09.06.2013 року, який діяв на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження), документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Окремими міжнародними договорами, учасницею яких є Україна, скасоване будь-яке додаткове засвідчення офіційних документів, що подаються до установ держав - учасниць такого Договору, зокрема з розгляду цивільних, сімейних та кримінальних справ, у звязку з чим дотримання процедури легалізації чи проставлення апостиля не може вимагатися державами - учасницями такого Договору. На сьогодні - це 20 держав, а саме: Азербайджан, Білорусь, Вірменія, Грузія, Казахстан, Киргизія, Молдова, Росія, Таджикистан, Туркменистан, Узбекистан, Литва, Естонія, Латвія, Чехія, Угорщина, ОСОБА_3, Монголія, Вєтнам та КНР.

Відповідно до ст.13 Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах, підписаного 23.05.1995 року, ратифікованого 22.11.1995 року та який набрав чинності 12.07.1996 року, документи, що були на території однієї з Договірних Сторін складені або засвідчені офіційною особою (нотаріусом, офіційним перекладачем, експертом тощо) в межах компетенції та за встановленою формою і засвідчені печаткою, приймаються на території другої Договірної Сторони без будь-якого іншого засвідчення. Документи, що на території однієї Договірної Сторони розглядаються як офіційні, користуються і на території другої Договірної Сторони доказовою силою офіційних документів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, державному виконавцю, разом із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа про надання дозволу виконання рішення іноземного суду на території України та виконавчим листом Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, було надано довіреність від ТОВ «Оптилат» на імя ОСОБА_3, посвідчену нотаріально на території Латвійської Республіки 17 грудня 2014 року у м. Юрмала, з відповідною печаткою ТОВ «Оптилат» та присяжного нотаріуса Латвійської республіки, що підтверджується копією довіреності(а.с.9,10 Т.1) та 15.07.2015 року дана копія довіреності була посвідчена у м. Дубно, Рівненської області на території України приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу ОСОБА_4, де зазначено про вірність цієї копії довіреності оригіналу документа, а в останньому підчисток, дописок, закреслених слів, незастережених виправлень або інших особливостей не виявлено.

Крім того, в довіреності зазначено, що ОСОБА_3 є представником довірителя, ТОВ «Оптилат», та має повноваження від імені довірителя отримувати належне довірителю майно (включаючи грошові кошти), які стягуються в процесі виконавчого провадження, отримувати та підписувати всі документи, необхідні для виконання повноважень, включаючи позовні та інші заяви, скарги, отримання рішень судів, виконавчих документів, подання необхідних документів, отримання належних довірителю документів, коштів і виконання всіх інших дій, передбачених діючим законодавством України для такого виду повноважень, а відповідно наданих повноважень від ТОВ «Оптилат», представник ОСОБА_3 надав до заяви про відкриття виконавчого провадження реквізити для зарахування коштів на рахунок в евро, який належить ОСОБА_3, як бенефіціару (а.с.44,45 Т.1).

Відповідно до п.1,3 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від станом на 06 червня 2015 року) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом, а статтею 81 Закону України «Про виконавче провадження» порядок виконання в Україні рішень іноземних судів і арбітражів встановлюється відповідними міжнародними договорами України, цим Законом та іншими законами України.

Згідно із статтею 48 Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах, підписаного 23.05.1995 року, ратифікованого 22.11.1995 року та який набрав чинності 12.07.1996 року, Порядок виконання регулюється законодавством Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене виконання. Відносно судових витрат, пов'язаних з виконанням, застосовується законодавство Договірної Сторони, на території якої рішення повинно бути приведене до виконання.

А відповідно до п.2 ч.2 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими сума зобов'язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що представник ТОВ «Оптилат» ОСОБА_3 є належним представником товариства Латвійської Республіки на підставі належно оформленої нотаріально завіреної довіреності на території Латвійської Республіки, що приймається на території України без будь-якого іншого засвідчення, та діяв в межах своїх повноважень при поданні заяви про відкриття виконавчого провадження та виконавчого листа до державного виконавця з довіреністю, яка відповідає Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах, підписаного 23.05.1995 року, ратифікованого 22.11.1995 року, який набрав чинності 12.07.1996 року, і який є спеціальною нормою для даних правовідносин між двома Державами-учасницями цього Договору, і який діяв раніше ніж Україна приєдналась до Гаазької Конвенції від 05.10.1961 року. А довіреність, як офіційний документ Латвійської Республіки, видана на імя ОСОБА_3, не потребує додаткової легалізації на території України.

А державний виконавець, при вчиненні примусового виконання рішення іноземного суду та у відповідності до Глави 7 Ззакону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 06.06.2015 року, який діяв на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження), відкрив виконавче провадження правомірно, що відповідає діючому законодавству України, здійснив всі належні йому дії саме з примусового виконання рішення, що носить зобовязальний характер, оскільки сума зобовязання за виконавчим листом ставить більше трьох мільйонів гривень в перерахунку з іноземної валюти зобовязання Євро, у звязку з чим державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та правомірно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження від 21 липня 2015 року щодо примусового виконання виконавчого листа Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська №2к-2/10 виданого 18 грудня 2014 року, а тому суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про відмову в задоволенні скарги ТОВ «Вініл».

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Вініл» про незаконність ухвали, з тих підстав що у ОСОБА_3 не було належних повноважень на подачу заяви про відкриття виконавчого провадження, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки цим обставинам суд першої інстанції дав належну оцінку, а також як вбачається з матеріалів справи всі повноваження ОСОБА_3 були надані ОСОБА_5, яка станом на 17 грудня 2014 року була директором ТОВ «Оптилат», що також підтверджується наданими на виконання ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2015 року про судове доручення документів, розпоряджень, протоколів, з яких вбачається що саме ОСОБА_6 є директором ТОВ «Оптилат», яка й має повноваження на укладення довіреностей з представництва ТОВ «Оптилат» та отримання грошових коштів.

Також, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали суду, з тих підстав, що такого способу захисту як сплата боргу в законавстві України не існує, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підриємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України- і за її межами (ч.1 ст. 14 ЦПК України), а як зазначалося вище, ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року ніким не скасована чи змінена, вступила в законну силу та відповідно державним виконавцем на виконання цього судового рішення, яке є обовязковим до виконання, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», та порушень в його діях не встановлено.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, тому ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вініл» відхилити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

ОСОБА_7