Справа № 463/2188/16-ц
Провадження № 2/463/264/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представників позивачів Кожухар І.І., Полуліх Н.І.

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача Микуш Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова, Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова до ОСОБА_3 про стягнення надміру виплачених сум пенсії, -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про стягнення з ОСОБА_3 на користь Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова (як правонаступника Управління ПФ України в Личаківському районі м. Львова) суму переплат пенсії за віком на пільгових умовах згідно зі Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, за період з 25.05.2011р. по 31.08.2015р. в розмірі 67 187,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що постановою Личаківського районного суду м. Львова від 24.07.2012р. відповідний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за останнім право на призначення пільгової пенсії згідно Списку № 2 та зобов'язано Управління ПФ України у Франківському районі м. Львова, правонаступником якого є Залізничне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова призначити відповідачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно зі Списком № 2 від 25.05.2011р. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2013р. постанова Личаківського районного суду м. Львова від 24.07.2012р. скасована, а позов задоволено частково. Визнано не чинним та скасовано рішення Комісії по призначенню пенсій управління ПФ України у Франківському районі м. Львова № 15369/03-20 від 26.08.2011р, а також зобов'язано управління ПФ України у Франківському районі м. Львова призначити та нарахувати на користь ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах згідно зі Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з 25.05.2011р. Постанова про відкриття виконавчого провадження надійшла на адресу Управління ПФ України у Франківському районі м. Львова 13.12.2013р., а листом від 17.12.2013р. Сихівський відділ ДВС був повідомлений про виконання судового рішення. Натомість, Вищий адміністративний суд України ухвалою від 04.09.2014р. скасував згадані вище судові рішення, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи постановою Личаківського районного суду м. Львова від 09.10.2014р. в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання нечинним та скасування рішення комісії по призначенню пенсії Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова № 15369/03-20 від 26.08.2011р., зобов'язання призначити та нарахувати ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах з 25.05.2011р. відмовлено. Вказане судове рішення не оскаржувалось та набрало законної сили, після чого Управління ПФ України у Франківському районі м. Львова повідомило про нього Управління ПФ України в Личаківському районі м. Львова за місцем обліку пенсіонера, яке в свою чергу припинило виплату пенсії. У зв'язку з тим, що позов в кінцевому залишено без задоволення виникла переплата пенсії за період з 25.05.2011р. по 31.08.2015р. в розмірі 67 187,59 грн. Надміру виплачена пенсія підлягає поверненню, у зв'язку з чим згадану вище суму просять стягнути в судовому порядку.

В судовому засіданні повноважні представники позивачів згідно належних довіреностей Кожухар І.І. та Полуліх Н.І. позовні вимоги підтримали. Крім вищенаведеного, додатково пояснили, що пенсія відповідачу виплачена не добровільно, а на підставі судового рішення у зв'язку з відкриттям виконавчого провадження. З посиланням на вимоги ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, а також його повноважний представник згідно договору про надання правової допомоги № 8 від 23.03.2017р. - адвокат Микуш Д.М. проти обґрунтованості позову заперечили, оскільки надміру виплачена пенсія за своєю юридичною природою є безпідставно набутим майном, яке згідно вимог чинного законодавства не підлягає поверненню, якщо виплата таких коштів проведена добровільно і за відсутності рахункової помилки та недобросовісності набувача. Такі обставини як наявність рахункової помилки і недобросовісність набувача у спірних правовідносинах відсутні, у зв'язку з чим у відповідача не існує обов'язку для повернення надміру виплаченої пенсії. Тому, в задоволенні позову просять відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити виходячи з наступного.

Згідно постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження (а.с.15), на підставі виконавчого листа №2-а/1312/263/2012, виданого Личаківським районним судом м. Львова 04.12.2013р., Управління ПФ України у Франківському районі м. Львова зобов'язано призначити та нарахувати на користь ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з 25.05.2011р.

Листом від 17.12.2013р. (а.с.16) Управління ПФ України у Франківському районі м. Львова повідомило державного виконавця про виконання судового рішення, у зв'язка з чим останнім 20.12.2013р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.19).

Вказаний виконавчий документ видано на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2013р., яка в подальшому, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, скасована ухвалою ВАС України від 04.09.2014р., чого сторони не оспорюють.

Під час нового розгляду справи постановою Личаківського районного суду м. Львова від 09.10.2014р. (а.с.10-11) в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання нечинним та скасування рішення комісії по призначенню пенсії Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова № 15369/03-20 від 26.08.2011р., зобов'язання призначити та нарахувати ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах з 25.05.2011р. відмовлено. Вказана постанова набрала законної сили, а ухвалою судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2015р. (а.с.12) відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Згідно з довідкою № 3222 від 01.04.2016р. (а.с.21), за період травень 2011р. - серпень 2015р. включно, відповідачу нараховано пенсію за віком за Списком № 2 при повному пільговому стажі в загальному розмірі 67 187,59 грн.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав.

Під час розгляду цивільної справи № 6-91цс14 Верховний Суд України сформулював правову позицію від 02.07.2014р. в якій роз'яснив, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Так, відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, але за умови відсутності: а) рахункової помилки зі сторони платника; б) недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

В п. 24 Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» дано визначення поняттю лічильної помилки, згідно з яким до таких помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів.

У справі яка розглядається правильність розрахунків сторонами не оспорюється і оскільки нарахування пенсії проведено у зв'язку з не пов'язаною з обчисленням помилкою в застосуванні закону, виплата зазначених платежів не може вважатись результатом рахункової помилки.

Оскільки звернення до суду є правом сторони, а виплата спірної суми проведена на підставі судового рішення, яке скасоване лише в подальшому, виключається факт недобросовісності з боку набувача, що в сукупності, відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України виключає можливість примусового стягнення надміру виплаченої пенсії.

В свою чергу, посилання представників позивачів на положення ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є невірним, оскільки спеціальною нормою яка регулює спірні правовідносин є положення ст. 1215 ЦК України.

Крім того, за правилами ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підставою для стягнення надміру виплаченої пенсії є зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, чого у справі яка розглядається немає.

Стосовно «добровільного проведення виплати», про що також згадується в приписах ст. 1215 ЦК України то суд враховує наступне.

Одними із загальних засад цивільного судочинства, відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є добросовісність.

Згідно ч. 2 ст. 14 КАС України, за правилами якого ухвалені судові рішення, що стали підставою для виплати відповідачу пенсійних виплат, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Обов'язковість рішень суду відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України є однією з основних засад судочинства.

У ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду.

Як роз'яснив Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-2491цс15, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Оскільки в справі яка розглядається виплата проведена на підставі судового рішення, яке скасовано лише в подальшому, в розумінні п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, п. 6 ст. 3 ЦК України така виплата ототожнюється з поняттям «добровільної виплати», яке наводиться в ст. 1215 ЦК України, оскільки обов'язок виконання судового рішення не може стояти в залежності від наявності такого рішення в органі ДВС.

Тому, в задоволенні позову належить відмовити за безпідставністю.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10,60,61,88,169,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 1212, 1215 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова, Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова до ОСОБА_3 про стягнення надміру виплачених сум пенсії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.