Номер провадження: 22-ц/785/8309/17
Номер справи місцевого суду: 510/2081/15-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Ренійського районного суду Одеської області від 05.09.2017 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, розподіл спадкового майна, погашення витрат на поховання спадкодавця,

встановила:

09.11.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з зазначеним позовом про визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5, розподіл спадкового майна, погашення витрат на поховання спадкодавця. В якості спадкового майна позивачами було вказано: квартиру № 15 у житловому будинку № 37/43 по вул. Генерала Петрова в м.Одеса, житловий будинок № 2 по вул. Щорса в м. Рені Одеської області і земельну ділянку, на якій цей будинок розташований та на два транспортирних засоби «Chevrolet Aveo» та «Mazda», а також право власності на предмети звичайної домашньої обстановки та вжитку, що знаходяться у квартирі.

Ухвалою судді Ренійського районного суду Одеської області від 11.01.2016 року відкрито провадження по справі.

28.03.2016 року представником ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_6 надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов шляхом накладання арешту на спірне майно, яка мотивована тим, що більша частина зазначеного майна перебуває у володінні відповідача ОСОБА_2, яка, знаючи про предявлений позов, може вжити заходів щодо відчуження цього майна, або вивезення предметів звичайної домашньої обстановки зі спірної квартири, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою судді Ренійського районного суду Одеської області від 05.09.2017 року заяву задоволено та накладено арешт на наступне майно: квартиру № 15 у житловому будинку № 37/43 по вул. Генерала Петрова в м. Одеса; житловий будинок № 2 по вул. Щорса в м. Рені Одеської області і земельну ділянку на якій цей будинок розташований; легкові автомобілі НОМЕР_1 та марки «Chevrolet Aveo» д/н НОМЕР_2; предмети звичайної домашньої обстановки та вжитку (побутова техніка, меблі та інше), що знаходяться у квартирі № 15 у житловому будинку № 37/43 по вул. Генерала Петрова в м. Одеса.

Не погоджуючись із ухвалою судді, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали та постановлення нової про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 мотивує тим, що оскаржувана ухвала не містить жодних обґрунтувань застосування судом заходів забезпечення позову та доводів стосовно того, як невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, даний вид забезпечення позову суттєво обмежив її права як особи, яка володіє спірним майном. Також ОСОБА_2 звертає увагу на те, що оскаржуваною ухвалою накладено арешт на майно у виді предметів домашньої обстановки та вжитку без конкретизації цих предметів та без будь-яких доказів їх існування та належності до спадкового майна. Крім того зазначала, що оскаржувана ухвала постановлена незаконним складом суду, оскільки суддю, який її постановив, на її думку, обрано на посаду судді у незаконний спосіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу суду скасувати та питання про забезпечення позову передати на новий розгляд до суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.3 ч.1 ст. 210 ЦПК України ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

У порушенні зазначених норм, районний суд в оскаржуваної ухвалі не зазначив мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про необхідність застосування обраних заходів забезпечення позову та обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, тобто суд порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Крім того, відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Суд першої інстанції на вказані вище обставини не звернув належної уваги, не встановив відповідність виду забезпечення позову самим позовним вимогам, наклав арешт на майно у виді предметів домашньої обстановки та вжитку без конкретизації цих предметів та без будь-яких доказів їх існування та належності до спадкового майна.

Відповідно до ч. 3 статті 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - скасуванню та переданню питання на новий розгляд до суду першої інстанції, як така, що не відповідає вимогам процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 312, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Ренійського районного суду Одеської області від 05.09.2017 року скасувати та питання про забезпечення позову передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

ОСОБА_7