Провадження № 2/520/9273/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 року

Київський районний суду м.Одеси у складі:

головуючого судді - Луняченка В.О.,

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Одесі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

06.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі- продажу земельної ділянки АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 24.12.2005 року недійсним, мотивуючи позов тим, що укладений договір купівлі-продажу не спричинив настання жодних наслідків та жодним чином не змінив звичне положення речей. На час підписання оспорюваного договору сторони знали про зазначену обставину, а договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки мав суто формальний характер і вчинювався з метою об'єднання декількох земельних ділянок в одну для будівництва одного житлового будинку. Позивач зазначає, що Відповідач не надавала ОСОБА_1 жодних грошових коштів, всі витрати з оформлення зазначеного договору були понесені позивачем. Тобто вище земельна ділянка було набута Відповідачем безоплатно. Також позивач зазначив, що оспорюваним правочином було порушено вимоги ст. 121 Земельного кодексу України, і безоплатно набуто ОСОБА_2 у власність земельну ділянку, загальною площею 0,28 га. Дії позивача та відповідача мали намір - порушити положення Земельного кодексу України, і безоплатно отримати у приватну власність однієї особи великий обсяг земель. Дійсне стало причиною для звернення до суду з відповідним позовом про визнання договору купівлі- продажу земельної ділянки недійсним у зв'язку з порушенням ст.. 203 ч.3 ЦК України.

До судового засідання позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, діючий на підставі довіреності, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, наполягав на застосуванні судом строків позовної давності та відмовити у позові.

Справа знаходилась у проваджені Київського районного суду м. Одеси з 06.10.2017 року, що значно перевищує граничний термін розгляду цивільних справ, передбачених ч.1 та 2 ст. 157 ЦПК України.

Одночасно з тим, судом приймається до уваги, що на протязі всього часу знаходження справи на розгляді у суді від ОСОБА_4 заяв про залишення позову без розгляду, відмов від позову не надходило, що свідчить про його бажання отримання рішення по суті виниклого спору, тому залишення позивних вимог на підставі ч.3 ст. 169, п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, у зв'язку із неявкою позивача, буде порушувати права та законні інтереси позивачів. Чергове відкладення розгляду справи, провадження по якої триває понад розумних строків, також порушує права позивача на своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, що є основоположними завданнями цивільного судочинству, і передбачені у ст. 1 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі позивача та відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №3594-1V від 28.01.2005 року «Про зміну цільового призначення, затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу у приватну власність громадянам України земельної ділянки загальною площею 1,464 га за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель» ОСОБА_1, було безоплатно передано у власність земельну ділянки НОМЕР_1

Надалі ОСОБА_5 на власний розсуд розпорядився належним йому майном, уклавши 24.12.2005 року з ОСОБА_2 договір купівлі- продажу земельної ділянки АДРЕСА_2

Як випливає з приписів ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право, в порядку встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Підставою звернення до суду з дійсним позовом, як зазначено позивачем є порушення вимог чинного законодавства, а саме ст.. 203 ч.3 Цивільного кодексу України, яка наголошує на загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно зі статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга, третя статті 215 ЦК України).

Таким чином посилання позивача на те, що передача у власність земельної ділянки ОСОБА_2 підлягає визнанню незаконним договір купівлі-продажу визнанню недійсним, не можуть бути взяті судом до уваги, оскілки у даному випадку її цивільні права, свободи чи інтереси ніяким чином не порушено, не визнано або оскаржено відповідачем по справі.

Також суд звертає увагу на той факт, що договір купівлі- продажу земельної ділянки АДРЕСА_3 укладений між сторонами 24.12.2005 року, а до суду за захистом порушених прав ОСОБА_1 звернувся 06.10.2017 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З обґрунтованою заявою про поновлення строків на звернення з позовом до суду позивач не звертався.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України.

Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Аналізуючи зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним належить відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 209, 214-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луняченко В. О.