Справа № 296/2806/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"04" грудня 2017 р. м.Житомир
Корольовський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді Сингаївського О.П.,
за участю: секретаря Галіцької А.М.,
розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 16 жовтня 2014 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого остання взяла у позивача в борг грошові кошти в сумі 4505,00 дол. США, які зобовязалась повернути в строк до 31 грудня 2014 року. Посилаючись на те, що відповідачем в обумовлений строк позику повернуто не було, позивач звернувся до суду з даним позовом та додатково просив стягнути з відповідача відсотки та пеню за прострочення виконання зобовязання.
Представник позивача у судові засідання не зявився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, розгляд справи просив проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Представник позивача в судовому засіданні 10.08.2016 позов підтримав, проти заочного розгулу справи не заперечував, в подальшому у судове засідання не зявився.
Відповідач повторно в судове засідання не зявився, судові повістки, направлені рекомендованим поштовим відправленням за зареєстрованим місцем його проживання, повернені до суду відділенням поштового звязку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".
З урахуванням викладеного суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів в порядку заочного розгляду на підставі ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли правовідносини з договору позики, що регулюються параграфом 1 Глави 71 Цивільного кодексу України.
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Докази повернення будь-якої суми позики відповідачем в матеріалах справи відсутні.
Згідно вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Отже, враховуючи невиконання позичальником ОСОБА_2 свого зобовязання щодо повернення позикодавцю ФОП ОСОБА_1 позичених у неї грошових коштів в строк до 31 грудня 2014 року, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 119064 тис. 29 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
За змістом п.п. 1, 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.
За умовами п.6 Договору позики від 16.10.2014 року, сторони домовились, що у випадку прострочення виконання позичальником зобовязання щодо повернення позики, позичальник сплачує позикодавцю неустойку у вигляді пені в розмірі 5% в день від суми невиконаних зобовязань.
З огляду на викладене, враховуючи невиконання ОСОБА_2 як позичальником свого обовязку щодо повернення ФОП ОСОБА_1 як позикодавцю позичених у неї грошових коштів, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у сумі 181065,81 грн.
Крім того, згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 1810 грн. 66 коп.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218, 224 - 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1810 (одна тисяча вісімсот десять) грн. 66 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Корольовським районним судом м.Житомира за заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя О. П. Сингаївський