АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/9998/13-ц Головуючий у першій інстанції
Провадження № 2-др/774/8/К/17 суддя Ковтун Н.Г.
Категорія № 27 Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря - Кислиці І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу кредиторами спадкодавця.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2012 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу кредиторами спадкодавця, посилаючись на те, що 15 січня 2011 року за договором позики вони передали ОСОБА_6 в борг 440000 російських рублів, які останній зобовязався повернути до 25 грудня 2011 року, про що власноруч склав розписку. Крім того, у розписці зазначено, що в разі неповернення коштів у встановлений строк, ОСОБА_6 має сплатити пеню у розмірі 40 рублів за кожний день прострочки. Однак, позичальник борг не повернув.

07 квітня 2012 року ОСОБА_6 помер та його спадкоємцями є відповідачі по справі: дружина ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5, які на час смерті ОСОБА_6 проживали разом з спадкодавцем. У звязку з невиконанням спадкоємцями зобовязання щодо повернення боргу спадкодавця, позивачі звернулись до нотаріальної контори та були належним чином зареєстровані нотаріусом як кредитори спадкоємців померлого. Протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини жоден із спадкоємців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, заяву про відмову від прийняття спадщини не надавав, свідоцтво про право на спадщину не отримував. Вважають, що відповідачі прийняли спадщину, оскільки проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Уточнивши позовні вимоги, в останній редакції позову від 01.09.2015 року (т. 2 а.с. 92-94), просили суд: стягнути в рівних частках з відповідачів на їх користь борг за договором позики у розмірі 440 000 руб., що за курсом НБУ станом на 25 грудня 2011 року складало 11372,80 грн.; неустойку (пеню) за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 40 руб. за кожний день прострочки, яка станом на 01 жовтня 2015 року за 1382 дні складає 55280 руб., що еквівалентно 13992 грн.; стягнути за період з 25 грудня 2011 року по 01 жовтня 2015 року відсотки в розмірі облікової ставки НБУ в сумі 35245,70 грн.; 3% річних від простроченої суми у розмірі 4818 грн. та інфляційні втрати з 01 січня 2013 року по травень 2015 року 108,3% в сумі 13772 грн., що разом складає 179050 грн., тобто по 89525 грн. з кожного спадкоємця.

Крім того, у звязку із відмовою відповідачів погасити борг, просили суд стягнути борг за рахунок реалізації майна: будинку та земельної ділянки по вул. Пічугіна, 34 у місті Кривому Розі. Також позивач ОСОБА_2 просив стягнути з відповідачів солідарно судові витрати: судовий збір у розмірі 1153 грн. та 121,80 грн., витрати по проведенню експертизи 1300 грн., витрати за одержання технічного паспорту на будинок 45,12 грн. та 121,80 грн. за сплату заяви про забезпечення позову, що разом складає 2620 грн.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2015 року, в якому виправлено описку ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 грудня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках борг в гривневому еквіваленті 111372, 80 грн., пеню за період з 26 грудня 2011 року по 01 жовтня 2015 року за 1375 днів в гривневому еквіваленті 13921,60 грн., відсотки за період з 26 грудня 2011 року по 01 жовтня 2015 року за 1375 днів за ставкою НБУ у розмірі 7,75 % в розмірі 32515,52 грн., що разом складає 157809 грн. 92 коп., а з кожного з відповідачів - по 78904 грн. 96 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмолено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 2620 грн., а саме з кожного відповідача по 1310 грн.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках заборгованість за договором позики від 15 січня 2011 року в загальному розмірі 457 467 російських руб. 67 коп., що за офіційним курсом 2,7140 Національного Банку України станом на 06 квітня 2012 року складає 124 156 грн 73 коп., по 62 078 грн 36 коп. з кожного відповідача.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1 241 грн 56 коп. та 1300 грн за проведення судової будівельно-технічної експертизи, а всього судові витрати в розмірі 2 541 грн 56 коп., по 1 270 грн 78 коп. з кожного відповідача.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року скасовано у частині задоволення позову та розподілу судових витрат, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У частині відмови у зверненні стягнення на спадкове майно рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року залишено без змін, тобто, згідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 337, ч. 1 ст. 349 ЦПК України, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на спадкове майно набрало законної сили.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2017 року апеляційні скарги позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_7, задоволено частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу кредиторами спадкодавця та розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу кредиторами спадкодавця задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість в рівних частках за договором позики від 15 січня 2011 року в загальному розмірі 476 432 (чотириста сімсот шість тисяч чотириста тридцять два) рублі 88 (вісімдесят вісім) копійок, що за офіційним курсом 0,7140 Національного Банку України на 06.04.2012 року складає 129 303 (сто двадцять девять тисяч триста три) гривні 88 (вісімдесят вісім) копійок, по 64 651 (шістдесят чотири шістсот пятдесят одній) гривні 96 (девяносто чотири) копійки з кожного відповідача.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 3 389,60 грн. та 1 300,00 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи, а всього судові витрати в розмірі 4 689 (чотири тисячі шістсот вісімдесят девять) гривень 60 (шістдесят) копійок, по 2 344 (дві тисячі триста сорок чотири) гривні) 30 (тридцять) копійок з кожного відповідача.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

20 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просив суд розяснити, що позивачі мають право на стягнення боргу солідарно або в наступних частинах: ОСОБА_2 109303,76 грн., ОСОБА_3 20 000,00 грн.

ОСОБА_2, будучи завчасно (16.11.2017 року) належним чином повідомленим про час і місце розгляду його заяви (т. 3 а.с. 110), в судове засідання не з'явився і про причини своєї неявки суд не повідомив, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1)стосовно якої-небудь позовної вимог, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3)суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4)судом не вирішено питання про судові витрати.

Із заяви позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення вбачається, що він просить суд визначити йому суму боргу, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на його користь у розмірі 109 303,76 грн., а ОСОБА_3 20 000,00 грн., оскільки на теперішній час ним досягнуто згоди з ОСОБА_3 щодо іншого порядку розподілу між ними боргу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (т..3 а.с. 102). При цьому, позивач вважає, що суть рішення в такому випадку не зміниться, оскільки загальна заборгованість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишиться незмінною у розмірі 129 303,76 грн. (т. 3 а.с. 101).

Разом з тим, як вбачається х матеріалів справи, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили суд: стягнути в рівних частках з відповідачів на їх користь борг за договором позики у розмірі 440 000 руб., що за курсом НБУ станом на 25 грудня 2011 року складало 11372,80 грн.; неустойку (пеню) за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 40 руб. за кожний день прострочки, яка станом на 01 жовтня 2015 року за 1382 дні складає 55280 руб., що еквівалентно 13992 грн.; стягнути за період з 25 грудня 2011 року по 01 жовтня 2015 року відсотки в розмірі облікової ставки НБУ в сумі 35245,70 грн.; 3% річних від простроченої суми у розмірі 4818 грн. та інфляційні втрати з 01 січня 2013 року по травень 2015 року 108,3% в сумі 13772 грн., що разом складає 179050 грн., тобто по 89525 грн. з кожного спадкоємця. Тобто, позов було заявлено саме про стягнення боргу з відповідачів у рівних частках та позивачами ОСОБА_8 і ОСОБА_3 не ставилось перед судом питання щодо стягнення цього боргу у нерівних частинах (ОСОБА_2 - 109 303,76 грн., а ОСОБА_3 20 000,00 грн.).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, оскільки, при ухваленні рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2017 року, судом було розглянуто всі заявлені позовні вимоги, а заява про ухвалення додаткового рішення є фактично зміненими позовними вимогами.

Керуючись ч.5 ст. 220, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволення заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу кредиторами спадкодавця - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: