Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Волноваський районний суд Донецької області

в складі: головуючого судді - Чальцевої Т.В.,

при секретарі судового засідання - Сєрих І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи Волноваський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2, про встановлення факту народження,

ВСТАНОВИВ:

06.12.2017 року заявниця звернулася до суду з даною заявою. Посилалася на те, що з 16.08.1997 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 У вересні 1998 року після закінчення навчання вона разом з чоловіком виїхала працювати в лісне господарство у с. Єржово Рибницького району Придністровської Молдавської Республіки, де 25 січня 2003 року в них народилася донька ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІМП №0070607, виданого відділом ЗАГС держадміністрації Рибницького району і м. Рибници, Придністровської Молдавської Республіки, яка є невизнаною республікою. Враховуючи неспокійну політичну ситуацію, вони з чоловіком у березні 2006 року повернулись до Волноваського району та по теперішній час проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1. У січні 2017 року її доньці виповнилось чотирнадцять років та виникла необхідність отримання паспорта громадянина України та подання документів для отримання свідоцтва про базову середню освіту, але її свідоцтво про народження є недійсним та не створює правових наслідків, оскільки видане на території невизнаної республіки. Тому просила встановити факт народження нею дитини жіночої статі, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судове засідання заявниця, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не зявилася, в заяві про встановлення факту народження вказала про розгляд справи за її відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просив прийняти на розсуд суду.

Заінтересована особа ОСОБА_2, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив заяву задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО №374231 встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Тітова) Н.О. зареєстрували шлюб 16.08.1997 року (а.с.5).

Як вбачається з трудової книжки заявника ОСОБА_1, у період з 29.09.1998 року по 15.03.2006 року працювала в Рибницькому лісгоспі, що знаходиться на території невизнаної Придніпровської Молдавської Республіки (а.с.7-8).

25.01.2003 року згідно свідоцтва І-МП №0070607, виданого відділом ЗАГС держадміністрації Рибницького району і м. Рибници, Придністровської Молдавської Республіки у подружжя народилась донька ОСОБА_3 в м. Єржово Рибницького району Придністровської Молдавської Республіки (а.с.6).

З домової книги будинку №67 по вул. Б.Хмельницького в смт. Володимирівка Волноваського району Донецької області встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх донька проживають за вказаною адресою (а.с.9-12).

Відповіддю Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 02.12.2017 року №15.46-23/5109, ОСОБА_1 відмовлено в проведенні державної реєстрації народження, оскільки надані документи не відповідають вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження.

Під час вирішення питання щодо оцінки доказів необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та його дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України свідоцтво про народження її дитини, виданого державним органом України.

Керуючись ст.ст. 10,60,212,214,215,223,234,256,257-1 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи Волноваський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2, про встановлення факту народження задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянкою України, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_4, дитини жіночої статі, яка народилася 25 січня 2003 року в с. Єржово Рибницького району Молдавської Республіки.

Батько дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_6.

Апеляційна скарга на рішення подається до Апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т.В.Чальцева