Справа № 522/3655/15-ц
Провадження № 2/522/3892/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна об'єктом права спільної власності подружжя, визнання права власності -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна об'єктом права спільної власності подружжя, визнання права власності.

Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані тим, що з серпня 2006 року по травень 2010 року вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4.

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 продовжили проживати однією сім'єю в квартирі АДРЕСА_1, правовстановлюючі документи на яку були оформлені на ім'я ОСОБА_4 У вказані й квартирі у 2006 році за рахунок позивача були здійснені ремонтно-будівельні роботи, в результаті чого вартість квартири істотно збільшилась. Меблі, сантехніка, всі предмети облаштування квартири були придбані також позивачем. У весь період сумісного проживання з ОСОБА_4 позивач сплачувала комунальні платежі, несла всі витрати на утримання квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після смерті чоловіка, реалізуючи свої цивільні права та законні інтереси, позивач намагалась оформити майнові права. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину на квартиру та свідоцтво про право власності не виявилось можливим, оскільки відсутні документи, що б формально підтверджували стосунки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як чоловіка та жінки.

Відповідач ОСОБА_3, що є донькою померлого ОСОБА_4 від іншого шлюбу, не визнає майнових прав ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 та інше спірне майно, змінила замки у квартирі та перешкоджає ОСОБА_2 у праві проживання у квартирі та користуванні належним позивачеві майном.

У зв'язку з тим, що в позасудовому порядку вирішити спірні питання сторонам не вдалось, ОСОБА_2 звернулась з позовом в суд, в якому просила: встановити факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 однією сім'єю з 27 травня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати квартиру АДРЕСА_1, а також диван «L-245», стіл, вертушку, пенал (Gautier), вітрини (Gautier), ліжко двоспальне (Gautier), шафу сіру, шафу слонову кістку (Gautier), телевізор «Sony», музичний центр, телевізор, кондиціонери (Panasonic), пральну машина (Siemens), стіл кухонний розсувний, стільці, холодильник (Liebherr), крісло «Мадрид», набори посуду, вилки, миски, каструлі, сковорідки - спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної власності; зобов'язати ОСОБА_3 виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за диван «L-245», стіл, вертушку, пенал (Gautier) - 2 од., вітрину - 2 од., ліжко двоспальне (Gautier), шафу сіру, шафу слонову кістку (Gautier), телевізор «Sony», музичний центр, телевізор, кондиціонер (Panasonic) - 2 од., пральну машина (Siemens), стіл кухонний розсувний, стільці - 7 од., холодильник (Liebherr), крісло «Мадрид», набори посуду, вилки, миски, каструлі, сковорідки у розмірі 196 720 гривень.

Позивачка ОСОБА_2 та її представники у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлені вимоги не визнала, просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін та їх представників, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши належну правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 серпня 2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого Другим відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції міста Одеси, актовий запис №420.

27 травня 2010 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був розірваний, про що свідчить свідоцтво серії НОМЕР_2, видане Другим Приморським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис №123 від 27 травня 2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що свідчить свідоцтво, видане Відділом ДРАЦС у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №10887 від ІНФОРМАЦІЯ_1.

Квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності №195/02 від 12 квітня 2002 року.

Згідно Акту від 25 лютого 2013 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_1 (ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ін.), ОСОБА_2 проживала у квартирі АДРЕСА_1 однією сім'єю із ОСОБА_4 з 2006 року і до моменту смерті ОСОБА_4

В матеріалах справи присутні копії фотографій за різні періоди, зокрема датовані квітнем 2010 року, лютим 2011 року, груднем 2011 року, 2012 роком тощо, які свідчать про родинні стосунки між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 після розірвання шлюбу, їх сумісне проживання.

Факт постійних відносин підтверджується також роздруківкою телефонних перемов ОСОБА_2 і ОСОБА_4 в період до листопада 2012 року.

Кореспонденція на ім'я ОСОБА_2 направлялась за адресою квартири АДРЕСА_1, що підтверджується зокрема листом приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Борисової Н.В. №70/02-14 від 07 травня 2013 року та відповідним конвертом.

На думку суду, надані письмові докази підтверджують обставини щодо того, що після розірвання шлюбу ОСОБА_2 і ОСОБА_4 проживали разом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки.

Факт спільного користування ОСОБА_2 і ОСОБА_4 майном: квартирою і автомобілями підтверджується матеріалами адміністративного правопорушення. Згідно постанови Київського районного суду міста Одеси від 17 жовтня 2011 року по справі №3-5203/2011, 31 травня 2011 року ОСОБА_4 вчинив дорожньо-транспортну пригоду, керуючи автомобілем марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1. Листом Управління Державтоінспекції ГУ МВС України в Одеській області №42/1-493 від 17.02.2015 року підтверджується, що автомобіль Тойота Ландкрузер, державний номер НОМЕР_1, яким керував на момент аварії ОСОБА_4 був зареєстрований за ОСОБА_2 Згідно наданих квитанцій, саме ОСОБА_2 була платником податків з власників наземних транспортних засобів, а також здійснювала платежі за ремонт автомобілю згідно рахунків «Тойота Україна Інжпроект».

Наявні у матеріалах справи письмові докази підтверджують факт сплати ОСОБА_2 комунальних платежів за квартиру АДРЕСА_1, - і в період спільного проживання до листопада 2012 року, і після смерті ОСОБА_4

Належним доказом факту проживання однією сім'єю є догляд ОСОБА_2 за хворим чоловіком і після дорожньо-транспортної пригоди у 2010 році, і після інсульту у листопаді 2012 року. Так, згідно матеріалів справи, інсульт стався у ОСОБА_4 в той час, коли двері до квартири були замкнені зсередини. Для відкриття квартири ОСОБА_2 звернулася до служби з відкривання дверей та до Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області (лист Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області №31/17-6531 від 14.04.2014 року, копія журналу реєстрації заяв та повідомлень про злочини, що вчинені або готуються за 2012 рік, копія повідомлення «102» від 05.11.2012 року).

Свідок ОСОБА_11, допитаний у судовому засіданні, пояснив, що саме він встановлював замки у квартирі АДРЕСА_1, із запобіжником на випадок крадіжки-замок неможливо було відімкнути, якщо зсередини вставлений ключ. На час відмикання дверей співробітниками Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 5 листопада 2012 року був присутній, підтвердив, що саме ОСОБА_2, а не донька ОСОБА_4 викликала спочатку його для відмикання дверей, а потім співробітників райвідділку.

В цілому, свідок був знайомий з сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_4, змін у їх взаємовідносинах в період до 2012 року не спостерігав, підтвердив, що спілкувалися як подружжя. Пояснив, що після аварії, до якої потрапив ОСОБА_4, ОСОБА_2 купила чоловікові таку ж саму Тойоту.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_4 весь час проживало у квартирі на АДРЕСА_1, всі свята проводили разом, ніяких змін у відносинах після 2010 року не спостерігала, після автомобільної аварії, та після інсульту у 2012 році тільки ОСОБА_2 доглядала за чоловіком, доньки поруч не було. ОСОБА_2 великі кошти внесла в ремонт квартири на Довженка, надавала кошти за сплату контрактного навчання доньки ОСОБА_4 ОСОБА_4 брав у борг кошти у сім'ї свідка для розрахунку з першою дружиною за квартиру на Довженка, частину коштів для розрахунку з ОСОБА_13 за квартиру на Довженка надала сама ОСОБА_2. Після смерті чоловіка ОСОБА_2 проживала на Довженка, до того моменту поки донька покійного чоловіка самовільно не змінила замки у квартирі.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що знала ОСОБА_4 ще у період першого шлюбу, про обставини розлучення з ОСОБА_13 їй відомо, зокрема, про виплату ОСОБА_4 колишній дружині грошової суми 40000 доларів США. Кошти виплачувались у шлюбі з ОСОБА_2, і частково це були особисті кошти ОСОБА_2. З ОСОБА_2 її познайомив ОСОБА_4, стосунки були родинними до листопада 2012 року. Особисто свідок була присутня у лікарні після автомобільної аварії ОСОБА_4, оскільки ОСОБА_2 терміново потрібні були кошти на обстеження чоловіка та ліки, свідок привезла їх прямо до Єврейської лікарні. Окрім ОСОБА_2 ніхто ОСОБА_4 не піклувався, його рідної доньки в лікарні не було. Про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 свідок дізналася із здивуванням, оскільки її друзі проживали однією сім'єю до смерті ОСОБА_4.

Обставини щодо догляду ОСОБА_2 чоловіка після автомобільної аварії були також підтверджені і свідком з боку відповідача - ОСОБА_16.

Проаналізувавши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_2 однією сім'єю з 27 травня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Розглядаючи вимогу позовної заяви про визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя суд виходить з такого.

Як визначає ст. 3 ч.ч.2,4 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

В силу ст. 21 ч.2 СК України, проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Як встановлює ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Із врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку, що на майно ОСОБА_4 та ОСОБА_2 поширюються положення глави 8 СК України (ст. 74 СК України).

В силу ст. 62 (Глава 8) СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як встановлено, ОСОБА_17 та ОСОБА_2 після розірвання шлюбу надалі проживали у квартирі АДРЕСА_1, яка була набута у власність ОСОБА_4 в 2002 році.

Суд не приймає до уваги письмовий доказ, наданий до матеріалів справи - копію договору підряду №б/н від 14 вересня 2006 року з ПП «ТПК Аркадія», оскільки даний доказ представником позивача не підтриманий.

Разом з тим, належним та допустимим доказом у справі є висновок №007/2017 від 09.08.2017 року судової будівельно-технічної експертизи, згідно якого орієнтовна вартість ремонтних робіт, які були проведені у квартирі АДРЕСА_1 на період вересня 2006 року, визначені відповідно до вимог ДБН, із застосуванням програмного комплексу АВК-3 в редакції 2.5.0, з урахуванням фактично визначених у натурі об'ємів робіт становить 97025 грн.

При цьому суд бере до уваги примітку експерта, що роботи по демонтажу, які були проведені у квартирі АДРЕСА_1 в кошторисний розрахунок не включені, ті будівельні матеріали, які відсутні в стандартній нормативно-довідковій інформації програмного комплексу АВК-3 в редакції 2.5.0, та які не являються приблизними по значенню, не були прийняті до розрахунку.

Крім того, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що восени 2006 року проводив ремонтні роботи в квартирі АДРЕСА_1: були проведені всі роботи з електрозабезпечення квартири, встановлені розетки, вимикачі, придбані та встановлені люстри і бра; встановлена стяжка підлоги, вирівнювання підлоги, встановлення паркету, плінтусів; демонтаж стелі, шпаклівка стелі, фарбування; вирівнювання укосів, фарбування вікон та дверей; встановлення нової сантехніки, умивальників, змішувачів в кухні, ванній кімнаті та туалеті; поклейка шпалер, фарбування стін по шпалерам на кухні та інше. Всі оплати за ремонтні роботи, матеріали та прилади здійснювала ОСОБА_2

Наявність у ОСОБА_2 грошових коштів на період проведення ремонту та їх походження підтверджуються квитанцією №9 від 28 серпня 2006 року ТОВ «Фінанси та Кредит», згідно якої ОСОБА_2 отримала з власного банківського рахунку 100000,00 доларів США, що на момент здійснення операції становило 505000,00 гривень.

Також позивачем були надані оригінали письмових доказів, якими підтверджується, що позивач мала постійний дохід від здачі в оренду нежитлових приміщень: договір між ОСОБА_2 та ТОВ «Комтел», посвідчений приватним нотаріусом Тиквенко М.О. 29.03.2005 року, та договір про внесення змін від 30.06.2006 року; договори оренди №02/1 від 01 жовтня 2008 року, а також №11а/11 від 01 листопада 2011 року, укладених між ОСОБА_2 і ТОВ «Лоуренс ЛАН».

Згідно свідоцтва серії НОМЕР_3 з 18 серпня 2000 року ОСОБА_2 є фізичною особою - підприємцем.

Згідно виписки за особовим рахунком 4000 АКБ «УкрСиббанк» та чекових книжок для отримання готівки у відділенні №47 АКБ «УкрСиббанк» суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 в період 2005-2007 року отримано дохід у розмірі 450475,51 грн.

Додатковий дохід було отримано ОСОБА_2 в результаті оформлення спадщини після смерті батька ОСОБА_20, якому за життя належали 50% статутного капіталу ТОВ «Одеське об'єднання автобусних станцій», а також 0,80% статутного капіталу ТОВ «Одеське обласне об'єднання автобусних станцій». Прийняття спадщини позивачем підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом ОМНО Калінюк Р.Б. 29.08.2005 року та договором від 29.08.2005 року про розподіл спадкового майна між ОСОБА_2 та ОСОБА_22

Таким чином, фінансова можливість ОСОБА_2 сплачувати витрати на проведення ремонту доведена належними та допустимими доказами.

Цими ж доказами підтверджується обставина щодо компенсації ОСОБА_4 дружині від першого шлюбу ОСОБА_13 грошової суми у розмірі 200 000 грн., що є еквівалентом 40 000 доларів США за квартиру АДРЕСА_1. Судом приймається до уваги, що вказана виплата здійснювалася у 2007 році, тобто в період шлюбних відносин ОСОБА_4 і ОСОБА_2, частково із особистих коштів ОСОБА_2, що підтверджено також допитаними у судовому засіданні свідками. Вказані обставини підтверджуються ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 06.12.2007 року у справі №2-1276 2007р.

При зазначених обставинах суд вважає, що до спірних відносин належить застосувати положення ст. 62 СК України. Отже, позовні вимоги в частині визнання квартири АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 368 ч.1 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. При визначенні частки ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності суд виходить з положень ст. 70 СК України, згідно з якими частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи відсутність шлюбного договору між сторонами та будь-якої іншої домовленості між особами, суд вважає, що частка ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру становить 1/2.

Стосовно іншого рухомого майна, заявленого в позові, суд встановив наступне. Меблі та побутова техніка були придбані відповідно: вітрини (Gautier) - 24 травня 2005 року, пенал (Gautier) - 21 травня 2005 року, тобто до укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Документальних підтверджень наявності з відомостями про дату придбання на диван «L-245», крісло «Мадрид», стіл, вертушки, ліжко двоспальне (Gautier), шафу сіру, шафу слонову кістку (Gautier), телевізор «Sony», музичний центр, телевізор, кондиціонери (Panasonic), пральну машина (Siemens), стіл кухонний розсувний, стільці, холодильник (Liebherr), набори посуду, вилки, миски, каструлі, сковорідки - суду не представлено.

Згідно ст.ст. 11, 33 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, виключно в межах заявлених вимог та не вправі на власний розсуд виходи за рамки цих вимог чи змінювати осіб, до яких такі вимоги заявлено.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може погодитись із доведеністю тих обставин, на які посилається ОСОБА_2 в обґрунтування заявлених вимог щодо рухомого майна, твердження сторони про набуття відповідачем частини спірного рухомого майна у власність в період шлюбу спростовано матеріалами справи.

Виходячи з викладеного, та враховуючи заперечення з цього питання сторони відповідача, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення грошової компенсації.

Щодо питання прозастосування строків позовної давності, викладеного у запереченнях представника відповідача, суд виходить з такого.

У зв'язку з тим, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був розірваний в 2010 році, а з даним позовом ОСОБА_2 первісно звернулась лише в 2015 року, - представник відповідача звернулась до суду із заявою про застосування строків позовної давності.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як наводить ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ч.1 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як регламентує ст. 267 ч.5 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно пояснень сторони позивача, та документально підтверджених доказів, факт порушення права позивача мав місце 11.07.2014 року, коли дочка покійного чоловіка, відповідач ОСОБА_3 самовільно змінила замки у квартирі АДРЕСА_1 та з цього періоду квартира та речі позивача знаходяться у одноособовому користуванні ОСОБА_3 Витягом з кримінального провадження від 11.07.2014 року підтверджується, що по даному факту органом досудового розслідування Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області було відкрите кримінальне провадження №0006178.

При зазначених обставинах суд вбачає можливим поновити встановлені законом строки позовної давності, забезпечити особі право на доступ до суду та розглянути заявлені позовні вимоги по суті.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна об'єктом права спільної власності та визнання права власності - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2 однією сім'єю в період з 27 травня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 99,4 кв.м. об'єктом права спільної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 99,4 кв.м., що є об'єктом права спільної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

14.12.2017