Справа № 712/1446/17-ц
Провадження №2/712/916/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Пироженко В.Д.

при секретарі - Жук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, Управління державної виконавчої служби про відшкодування шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.12.2015 рок, не надавши вимогу державного виконавця, близько 10 год. біля її квартири АДРЕСА_1, яка знаходиться на 7 поверсі вказаного будинку, особи: ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зібрали , наряд поліції, психіатричну бригаду швидкої допомоги із трьох осіб, майстер РЕУ, слюсарі, журналісти «Рось» та ще 15 -20 осіб бандитів, які прийшли чинити розправу над інвалідом 1-ої групи.

07.12.2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 побачивши позивача в ДВС попередили її, що прийдуть 08.12.2015 року і будуть вибивати вхідні двері її квартири. Син позивача ОСОБА_6, попередив посадових осіб виконавчої служби, про те що він не пустить до квартири сім`ю ОСОБА_4, до того часу поки не буде рішення суду, яким його буде зобов`язано вселити до вказаної квартири сім`ю ОСОБА_4.

ОСОБА_2 надав вказівки ОСОБА_4, ОСОБА_7 та бандитам влаштувати бійку і першим позивача вдарив ОСОБА_7 в область серця, хоча вона стояла біля дверей за спиною сина ОСОБА_6, невістки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Потім позивача вдарив по голові державний виконавець Яжук С., також в цей час приїхали два працівника міліції, яких прислав колишній начальник УМВС ОСОБА_10, це не сподобалось ОСОБА_2 і він став підбурювати бандитів до побиття її та тих хто прийшов на її захист. В цей час один із міліціонерів підійшов до ОСОБА_2 та наказав предявити посвідчення та повідомити в якості кого він тут знаходиться. Як тільки міліціонер відійшов, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 взяли велике двійне вікно із склом, яке стояло під стіною і штовхнули його на позивача та збили її з ніг, внаслідок чого позивач вдарилась спиною та головою об бетонну стіну (металеві двері) та впала на підлогу і втратила свідомість. Після чого всі почали розбігатися, а до позивача було викликано швидку медичну допомогу, яка надала допомогу позивачу та виїхав наряд міліції. Внаслідок травми у позивача був струс головного мозку та травма серця середньої ступені тяжкості. Також позивач зазначає, що її били ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_2, також були побиті ОСОБА_11, ОСОБА_12, якій 75 років, ОСОБА_13, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, двоє з яких зняли побої. Позивач просить стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 3000 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити.

Представник відповідачів ОСОБА_14 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, обґрунтовуючи тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС перебувають сім виконавчих листів про вселення ОСОБА_15, ОСОБА_7, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, в квартиру АДРЕСА_1 та про зобовязання ОСОБА_1 надати вказаним особам ключі від вхідних дверей зазначеної квартири. 13.06.2013 року державним виконавцем відкрито виконавчі провадження та направлено сторонам рекомендованою кореспонденцією копії постанов про відкриття виконавчих проваджень. 03.12.2015 року ОСОБА_1 надіслано рекомендованим листом № 311 вимогу про те, що 08.12.2015 року відбудеться примусове вселення. 07.12.2015 року державним виконавцем зачитано вимогу особисто ОСОБА_1, про що складено відповідний акт. Даним актом встановлено, що ОСОБА_1 відмовилась отримувати вимогу. За обставин фактичної обізнаності позивача про день та час вселення вбачалось за недоцільне очікувати вручення рекомендованого листа із аналогічною вимогою. 08.12.2015 року виконавчою групою у складі виконавців відділу примусового виконання рішень здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 з метою проведення виконавчих дій. До проведення виконавчих дій були залучені поняті, працівники органів внутрішніх справ, прокуратури м. Черкаси спеціаліст аварійного відмикання дверей та працівники ЧОДТРК «Рось» з метою відео фіксації. Державним виконавцям провести виконавчі дії не вдалося, у звязку з тим, що позивачем та запрошеними нею особами ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_8 чинилися перешкоди,що зафіксовано актом державного виконавця. 14.12.2015 року державним виконавцем на адресу Черкаського відділу поліції Головного управління національної поліції у Черкаській області направлено подання щодо вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України вищезазначених осіб. Відомості щодо внесення фактів, які викладенні у поданні до ЄРДР не надходило. Тому при виконанні 08.12.2015 року були присутні працівники правоохоронних органів, якими не зафіксовано вказаних позивачем у заяві фактів. 08.12.2015 року державними виконавцями лише здійснювались свої посадові обовязки щодо виконання судового рішення.

Заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Черкаській області перебувають сім виконавчих листів № 2-294/11 виданих 06.06.2013 року Соснівським районним судом м. Черкаси про вселення ОСОБА_17, ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_15, ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_3; зобовязання ОСОБА_1 не чинити перешкоди в користуванні квартирою № 21 по вул. Конєва, 1 в м. Черкаси та про зобовязання ОСОБА_1 надати ОСОБА_15, ОСОБА_7, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_4.

13.06.2013 року державним виконавцем відкрито виконавчі провадження та направлено сторонам рекомендованою кореспонденцією копії постанов про відкриття виконавчих проваджень.

Під час перевірки виконання рішень 21.06.2013 року державним виконавцем встановлено, що рішення суду боржницею в самостійному порядку не виконано, доступ до квартири не надано.

03.12.2015 року ОСОБА_1 надіслано рекомендованим листом № 311 вимогу державного виконавця від 02.12.2015 року № 4781/2.1-28 про те, що 08.12.2015 року відбудеться примусове вселення, що підтверджується копією фіскального чеку від 03.12.2015 року. Однак, відповідно до відстеження пересилання поштових відправлень Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» штрихкодовий ідентифікатор № 311 вручено адресату особисто 12.12.2015 року, хоча примусове вселення відбувалося 08.12.2015 року.

08.12.2015 року виконавчою групою в складі виконавців відділу примусового виконання рішень здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_5 з метою проведення виконавчих дій, а саме: вселення ОСОБА_19, ОСОБА_7, ОСОБА_20, ОСОБА_17, ОСОБА_18 в квартиру № 21 по вул. Конєва, м. Черкаси; про зобовязання ОСОБА_1 не чинити перешкоди в користуванні квартирою № 21 по вул. Конєва, 1 в м. Черкаси та про зобовязання ОСОБА_1 надати ОСОБА_19, ОСОБА_7, ОСОБА_20, ОСОБА_17, ОСОБА_18 ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_4.

До проведення виконавчих дій 08.12.2015 року були залучені поняті, працівники ОВС та прокуратури м. Черкаси, спеціаліст з аварійного відмикання дверей КП «Соснівська СУБ», працівники національної поліції, працівник КП «Черкаський обласний психоневрологічного диспансеру» Черкаської ОДА та працівники ЧОДТРК «Рось» з метою відеофіксації. Як встановлено в судовому засіданні вселення не відбулося. Згідно актів державного виконавця, боржник ОСОБА_1 та її син ОСОБА_11 чинили перешкоди.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.02.2016 року, скаргу ОСОБА_1 задоволено частково та визнано дії посадових осіб відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління відділу державної виконавчої служби в частині залучення інших осіб під час провадження виконавчих дій з виконання виконавчих листів Соснівського районного суду м. Черкаси № 2-294/11 від 06.06.2013 року про вселення ОСОБА_17, ОСОБА_7, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_18 в квартиру АДРЕСА_1 неправомірними. Тобто, даною ухвалою встановлено неправомірність дій державного виконавця лише в частині процедури залучення організацій, посадових осіб до виконання рішення суду. В іншій частині скарга залишена без задоволення.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

ОСОБА_1 в позові вказує, що 08.12.2015 року виконавчі дії проведені не були, оскільки державні виконавці вчинили з нею бійку, внаслідок їх неправомірних дій вона отримала травми - струс головного мозку, гематоми та травма серця середньої ступені тяжкості, і це все після інфаркту міокарда. В звязку з тим, що в діях державних виконавців маються ознаки кримінального правопорушення вона звернулася до поліції про притягнення винних осіб. В судовому засіданні позивач наддала витяг з кримінального провадження з якого вбачається, що заяву ОСОБА_1 про те, що 08.12.2015 року під час виконання рішення суду про примусове вселення до її квартири отримала тілесні ушкодження від ОСОБА_7 та ОСОБА_4 внесено до ЄРДР.

Покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_8 , ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_9 про те, що тілесні ушкодження позивачу було нанесено саме працівниками ДВС, суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені доказами.

Зокрема, в судовому засіданні було переглянуто диски з відеозаписами наданими позивачем, з яких під час перегляду даних дисків факту нанесення позивачу тілесних ушкоджень не встановлено.

Допитані в якості свідків державні виконавці Сагайдак С.В., Яжук С.С., Вакуленко С.М. та свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили про те, що ОСОБА_1 , її син ОСОБА_6 та інші залучені ними особи чинили перешкоди в виконанні рішення суду. Факту побиття ОСОБА_1 не бачили.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року « Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, обов»язковими умовами відшкодування шкоди є неправомірність дій відповідного органу та наявність причинно-наслідкового зв»язку між такими діями та завданою шкодою.

Суд вважає, що позивачем доказів заподіяння їй шкоди не надано. З медичних довідок, наданих позивачем, не вбачається обставин отримання травм середньої ступеня тяжкості та струсу головного мозгу саме діями відповідача.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 та відділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Черкаській області, звернулися до правоохоронних органів з заявами про притягнення до відповідальності протилежну сторону, однак рішення по даним заявами, на момент розгляду даної справи, не прийнято, тому у суду відсутні докази про те, що позивачу нанесені тілесні пошкоджень саме посадовими особами, тому даний позов не підлягає до задоволення. Позивач не довела в судовому засіданні вину відповідачів у заподіянні їй моральної та матеріальної шкоди, не надала жодних доказів на їх підтвердження.

Приймаючи до уваги обставини справи і наявні у справі докази, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача.

На підставі ст.ст. 5, 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. 1167, 1172 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: