справа № 312/102/17
провадження № 2/312/28/2017
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

07 квітня 2017 року с. Велика Білозерка

Суддя Великобілозерського районного суду Запорізької області Яцун О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Даймлер Мотор Компані» про визнання договору недійсним та повернення безпідставно набутого майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Даймлер Мотор Компані» про визнання договору недійсним та повернення безпідставно набутого майна.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Так, позовну заяву подано до суду без дотримання вимог п.п. 4), 6) ч. 2, ч. 5 ст. 119, ч. 1 ст. 120 ЦПК України.

Нормою п. 4) ч. 2 ст. 119 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру. Як вбачається із змісту позовної заяви, позовні вимоги позивача складаються як з вимоги немайнового характеру, так і з вимоги, яка носить майновий характер, зокрема про стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів. В той же час, в позовній заяві позивачем не зазначено ціну позову.

Крім того, в позовній заяві позивач вказує, що 07 лютого 2017 року вона сплатила відповідачу 52000 грн., проте, в порушення положень п. 6) ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позивач не зазначила в позовній заяві доказів на підтвердження даної обставини, або наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно розяснень, які містяться в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. При цьому в позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Також позовну заяву подано до суду без дотримання вимог частини 5 статті 119 ЦПК України, положеннями якої передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Отже, правові засади справляння судового збору, платники, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» (в редакції закону України № 1774-VIII від 06.12.2016 року).

За правилами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Вимогами ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За правилами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п.1) п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення до суду складає не менше 640 грн. та не більше 8000 грн.

Згідно п.п.2) п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення до суду складає 640 грн.

Посилання ж в позовній заяві позивача ОСОБА_1 на статтю 22 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо звільнення її від сплати судового збору є безпідставним, так як Закон України «Про судовий збір» є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює сплату судового збору та прийнятий в часі пізніше, порівняно з нормою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, стаття 5 Закону України «Про судовий збір» містить вичерпаний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору. В той же час, позивач не підпадає під ознаки осіб зазначених в даній нормі закону, в редакції, яка діє на даний час. До того ж, зазначена норма Закону не містить посилання на інші нормативні акти, у відповідності до яких позивач може бути звільнений від сплати судового збору.

Також звертаю увагу на те, що Законом України № 484-VIII від 22.05.2015 року було внесено зміни до Закону України «Про судовий збір», якими виключено із статті 5 Закону положення щодо звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, що повязані з порушенням їхніх прав.

В порушення зазначених норм Закону «Про судовий збір», позивачем не було надано до позовної заяви документ, який підтверджує сплату судового збору в розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір».

Згідно розяснень, які містяться в пункті 6 Інформаційного листа Державної судової адміністрації України № 12-6621/11 від 10.11.2011 року, документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення звязку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Окрім того, із переліку документів, що додаються до позовної заяви вбачається, що позивачем додано до позовної заяви копію квитанції № 0.0.700735559.1 від 07.02.2017 року про сплату відповідачу 52000 грн. Положеннями ч. 1 ст. 120 ЦПК України встановлено обовязок позивача додати до позовної заяви копії всіх документів, до додаються до неї. В порушення даної норми ЦПК України, позивачем додано до позовної заяви копію квитанції, із змісту якої вбачається лише те, що банком платника є «ПриватБанк». Ознайомитись же із змістом вказаної квитанції суд позбавлений можливості, оскільки копія роздрукована за допомогою неякісних технічних засобів.

Таким чином, зазначені вище обставини перешкоджають відкриттю провадження у цивільній справі.

Зважаючи, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надає позивачеві строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Даймлер Мотор Компані» про визнання договору недійсним та повернення безпідставно набутого майна залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати трьох днів з дня отримання позивачем ухвали, попередивши, що у випадку невиконання зазначених вимог позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Яцун