Справа № 694/782/17
провадження 2/694/464/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

12.12.2017 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд,Черкаської області

в складі:головуючої судді Гончаренко Т.В.

при секретарі Блискавці А.С.

з участю:позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Звенигородка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 ОСОБА_1 27.06.2017 року звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 85 413 грн.05 коп. та судових витрат по сплаті судового збору та за надання правової допомоги при підготовці справи та в суді згідно квитанцій,мотивуючи це тим,що 24.06.2014 року передала ОСОБА_3 в сумі 3250 доларів США,що на той час були еквівалентні 26000 грн. на термін до 24.06.2017 року,про що позичальник надала її розписку,однак у зазначений термін кошти не повернула.Оскільки відповідачка позичаа у неї гроші у доларах США,то повинна повернути по курсу долара США на момент складання позовної заяви до суду.Згідно довідки ТВБВ №10023/0233 філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» №11-77 від 06.06.2017 року курс Національного банку України долара США відносно гривні станом на дату написання довідки складає 2628,0938 грн.,а тому борг відповідачки складає 85413,05 грн.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов та просили його задоволити з підстав зазначених у позові,зокрема позивачка зазначила,що кошти в сумі брали в борг відповідачка разом із чоловіком ОСОБА_6,який є її двоюрідним племінником для придбання будинку,так як на той час проживали разом,і останній повернув її кошти в сум і 3250 доларів США,а відповідачка не повернула.Вона не думала,що буде змінюватися курс долара,а тому і порахували борг в гривнях на час позики,але відповідачка позичала у доларах США і повинна повернути у доларах США або по курсу на час подачі позову до суду.

Відповідач позов визнала частково та подала до суду 05.10.2017 року письмове заперечення, яке зареєстроване за вхідним №6607 в якому зазначає,що позов визнає частково,а саме не заперечує проти стягнення з неї на користь позивачки боргу за розпискою в сумі 26000 грн.,а від стягнення судових витрат вона звільнена на підставі ст.88 ЦПК України,оскільки вона є інвалідом 2 групи та позивачем не обґрунтовано належним чином витрати на правову допомогу.Позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів понад встановлену в розписці суму не передбачено ні законом,ні договором (розпискою),тобто позовні вимоги позивачки в частині стягнення з неї грошових коштів понад 26000 грн. необґрунтовані,безпідставні та не підлягають задоволенню.

Представник відповідача ОСОБА_4 підтримав відповідачку та просить суд задовлити позов частково,а саме стягнути з відповідачки на користь позивача борг за розпискою в сумі 26000 грн.,а від стягнення судових витрат відповідач звільнена на підставі ст.88 ЦПК України,оскільки вона є інвалідом 2 групи та позивачем не обґрунтовано належним чином витрати на правову допомогу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що позивачем по справі є його батька ОСОБА_6 двоюрідною сестрою,а відповідач є його колишня дружина з якою він проживав з вересня 2008 року по грудень 2013 року.На придбання будинку №53 по вул.Кримського в м.Звенигородка Черкаської області в 2011 році ,і він разом із відповідачкою у позивачки в 2012 році взяли у борг 7500 доларів ОСОБА_5 у 2013 році він віддав борг в сумі 1000 доларів США та у 2015 році в сумі 3250 доларів США,оскільки будинок після розподілу майна подружжя залишився дружині в рахунок сплати аліментів на утримання дитини ,то вона повинна половину боргу віддати позивачці,а тому була написана розписка відповідачкою про повернення боргу в сумі 3250 доларів США на час написання розписки ,а саме червень 2014 року в перерахунку на гривні сума становила 26000 грн.

Матеріалами справи встановлено,що позивачка 24.06.2014 року передала відповідачу згідно з письмовою розпискою 26000 грн,яка зобов»язалася їх повернути до 24.06.2017 року,однак своїх зобов»язань не виконала.

Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона позикодавець передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей також роду та такої ж якості.

Договір позики є у кладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ , який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості , такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений

моментом пред»явлення вимоги , позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред»явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не

встановлено договором.

Враховуючи наведене та беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_3 дійсно отримала в позику від ОСОБА_1 гроші і написала власноручно розписку , оригінал, якої приєднано до матеріалів справи,суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині стягнення на її корить 26000 грн. основного боргу за договором позики підлягає задоволенню, оскільки договір позики відбувся, а виконати зобов»язання за договором позики відповідач ОСОБА_3 відмовилася.

Доводи позивача про те,що договір позики вона з відповідачкою уклала на суму 85413 грн.05 коп.,а не на 26000 грн.,як зазначено у розписці,є необґрунтованими і спростовуються вищенаведеними доказами.

Факт передачі коштів в сумі 26000 грн. позивачкою відповідачці підтверджується письмовою розпискою написаною ,як і підтвердила в судовому засіданні відповідач власноручно,а факт передачі коштів в сумі 85413 грн.05 коп. позивачкою відповідачці нічим не підтверджено в судовому засіданні.

Також суд не приймає до уваги і доводи свідка ОСОБА_7 про те,що відповідач отримувала кошти від позивача в борг в сумі 3250 доларів США,оскільки вони являються родичами,а з відповідачкою свідок на даний час шлюб розірвав.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення та стягнення з ОСОБА_3 на її користь 26000 грн. боргу за договором позики.

Крім того, відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою судові витрати пропорційно до задоволених вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено на 30 % (26000 грн. х 100 % / 85413,05 грн.), з ОСОБА_3 слід стягнути пронесені витрати за надання правової допомоги в розмірі 720 грн. (2400 грн. х 30% / 100%).

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 88 ЦПК УкраїниЯкщо сторону,на користь якої ухвалено рішення,звільнено від оплати судових витрат,з другої сторони стягуються судові витрати на корить осіб,що їх понесли,пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат,вони компенсуються за рахунок держави у порядку,встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті).Зазначене стосується й випадку,коли рішення ухвалено на користь позивача,а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди І та ІІ груп,законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів І та ІІ груп.

Відповідно до посвідчення серії ААІ №966779 від 01.03.2017 року та довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА №536243 від 10.01.2017 року ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи.

Сплачений позивачем ОСОБА_1 судовий збір в сумі 854 грн.13 коп. компенсувати за рахунок держави.

На підставі ст.ст.1046,1047,1049 ЦК України та керуючись ст.ст.10,11,59,60,61,81, 88,212-215 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 26000 грн. боргу за договором позики .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 720 грн. за надання правової допомоги.

Сплачений позивачем ОСОБА_1 судовий збір в сумі 854 грн.13 коп. компенсувати за рахунок держави.

Повний текст рішення виготовлений 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано апеляційному суду Черкаської області через Звенигородський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя