Справа №464/9112/16-ц
пр № 2-з/464/30/17
У Х В А Л А

28 березня 2017 року

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Державний нотаріус шостої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції про визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и в :

20.12.2016 р. позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_4, в якому просить визнати недійсним договір дарування квартири, що знаходиться за адресою: м.Львів, пр. Червоної Калини, 123/126, укладений 20 квітня 2006 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 та посвідчений державним нотаріусом Шостої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_3; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на вказану квартиру та поновити таку на ОСОБА_1

Разом з позовною заявою, ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Заяву мотивує тим, що слід вжити даний вид забезпечення позову, оскільки відчуження квартири утруднить чи унеможливить виконання рішення по справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову, повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, необхідні для забезпечення позову. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову позивач не навів достатніх підстав щодо необхідності забезпечення даного позову та доказів того, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання, оскільки ґрунтуються на припущеннях, суб'єктивній оцінці обставин, що супроводжується оціночними судженнями.

На підставі наведеного, суд вважає, що заява щодо забезпечення позову не обґрунтована та така, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Державний нотаріус шостої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції про визнання правочину недійсним - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Теслюк Д.Ю.