Справа № 308/3210/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів Кондора Р.Ю. Мацунича М.В.

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 червня 2016 року по справі за позовом Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгород» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

встановила:

У березні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 2091,93 коп. В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрована та мешкає в квартирі за адресою АДРЕСА_1 та користується послугами з водопостачання та водовідведення відповідно до відкритого особового рахунку № 7020205(28091). З абонентом ОСОБА_2 був укладений договір за №59/13 від 01.04.2013 року про погашення заборгованості у розмірі 2408,64 грн., за яким відповідач зобов'язувався сплатити дану суму до 01.04.2015 року. Станом на момент звернення до суду відповідач свої зобов'язання не виконав, заборгованість не погасив, внаслідок чого сума заборгованості перед КП «Водоканал м.Ужгород» становить 2091,93 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 04.03.2016 р., було скасовано судовий наказ №308/9216/15-ц від 14.08.2015 р. З врахуванням наведеного просив заявлений позов задовольнити.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 червня 2016 року заявлений позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 2091 грн. 91 коп. та судові витрати по справі.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким відмовити в заявленому позові, посилаючись на невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що 25.03.2013 року між КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційне господарство м. Ужгород» та ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення в якому вказано тариф на централізоване постачання холодної води, водовідведення(а.с.7-10).

29.03.2013 року ОСОБА_2 звернулась з заявою до КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційне господарство м. Ужгород» про укладення договору про розстрочення платежу на 24 місяці(а.с.24)

01.04.2013 року між КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційне господарство м. Ужгород» та ОСОБА_2 укладено договір про погашення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення. Згідно умов даного договору після часткової оплати в розмірі 150 грн. громадянка ОСОБА_2 зобов'язується оплатити борг за отримані послуги, що склався станом на 01.04.2013 року у розмірі 2408,64 грн. протягом 24 місяців з розстрочкою платежу в розмірах і строках, які встановлені в даному договорі (щомісячно по 100грн., а останній місяць 108,64грн.) (а.с.6).

Згідно поданого позивачем розрахунку станом на лютий 2016 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 2091,93 грн., яка складається із сум заборгованості за договором від 01.04.2013р. та поточних платежів.

Відповідачем, відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України, не подано належних та допустимих доказів про неправильність таких розрахунків і їх розмір не спростовано.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення заявленого позову.

Посилання відповідача, що заява до КП «Виробниче управління водопровідне-каналізаційне господарство м. Ужгород» про укладення договору про розстрочення платежу на 24 місяці та договір про погашення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення від 01.04.2013 року підписані не відповідачем, не заслуговують на увагу, оскільки згідно зі ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За таких обставин, відповідно до приписів ст.ст.303, 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,

ухвалила:

Апеляційну скаргу у ОСОБА_2 відхилити .

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді