Справа № 355/836/17
Провадження № 2/355/481/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року Баришівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Єременко В.В.

при секретарі Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Баришівка Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про виселення та усунення перешкод у користуванні спадковим майном,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач по справі ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про виселення та усунення перешкод у користуванні спадковим майном.

Позовні вимоги мотивує тим, що 16 червня 2017 року померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина на все майно померлої, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Центральна в селі Гостролуччя, Баришівського району, Київської області.

При житті ОСОБА_3 08 лютого 2010 року склала заповіт на все своє майна на ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1. Заповіт посвідчений секретарем Гостролуцької сільської ради ОСОБА_4 та зареєстровано в книзі запису нотаріальних дій за №9. Дублікат заповіту виданий іншим секретарем Гостролуцької сільської ради ОСОБА_5.

У спадковому будинку поселився та проживає ОСОБА_2, який не зареєстрований за даною адресою та не може претендувати на спадкове майно, як спадкоємець в порядку ст.1264 ЦК України. Нині покійна ОСОБА_3 приютила ОСОБА_2 у своєму будинку за три роки до своєї смерті в 2014 році, так як йому не було де жити. При цьому створювати сім,ю ОСОБА_3 з ОСОБА_2 не збиралася.

ОСОБА_2 в зв,язку з вищенаведеним не має права проживати в даному будинку та користуватись майном спадкоємця, однак він це робить та добровільно виселятися з будинку відмовляється і продовжує в ньому мешкати, не сплачуючи платежів за комунальні послуги та не доглядає підсобне господарство, яке залишилось після смерті покійної.

Окрім того, незаконно проживаючи в спадковому будинку ОСОБА_1 та користуючись його спадковим майном ОСОБА_2 створює позивачу, як єдиному спадкоємцю за заповітом перешкоди у виконанні прав та обов,язків, які перейшли до нього від спадкодавця, в тому числі і по збереженню спадкового майна.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 підлягає виселенню в порядку ст. 116 ЖК України.

Так, як ОСОБА_2 не є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3, то позивач вважає, що згідно до ст. 49 ЦК України припинено можливість ОСОБА_3 бути суб,єктом цивільних прав та обов,язків, то всі домовленості між нею та іншими фізичними особами і юридичними особами, в тому числі і з ОСОБА_2, припинили свою дію. Однак незважаючи на це, після смерті ОСОБА_3, право власності якої припинилось згідно п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, ОСОБА_2 проживає в будинку. І вже поселився не і власність покійною а у спадкове майно ОСОБА_1, який згідно листа Баришівської державної нотаріальної контори від 13.06.2017 року №989/02-14 є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_3. який підтвердив факт прийняття ним спадщини. Згідно ст.1269 ЦК України.

Позивач вважає, що відповідач у справі ОСОБА_2 чинить йому перешкоди в доступі та користування спадковим майном і просить суд позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив суду, що померла ОСОБА_3 являлась тіткою його матері. 19 серпня 2013 року у ОСОБА_3 був день народження, де їй виповнилося 75 років. ОСОБА_2 тоді приїхав до неї на день народження з Чернігівщини і ОСОБА_3 сказала, що йому немає де жити ОСОБА_2 їздив по два рази на рік на курорти, їздив в село Заворичі, Броварського району за місцем своєї реєстрації отримувати пенсію. ОСОБА_3 говорила позивачу, що вона з ОСОБА_2 спільний бюджет не вела, гроші на сплату комунальних послуг він їй не давав і сам не платив і останній рік перед смертю вона хотіла його вигнати. Скільки позивач памятає, нині покійна ОСОБА_3 завжди тримала в господарстві корови та доглядала їх і він з мамою її відвідували та допомагали. ОСОБА_2 не вміє доїти корову, а тому після того, як ОСОБА_3 захворіла, то цю роботу виконувала мати позивача. До дня народження ОСОБА_3 до її 75 років, вони ніколи в її домоволодінні ОСОБА_2 не бачили, і як вона з ним познайомилась, позивач не знає. На даний час ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3, яка розпорядилась при житті своїм майном на його користь ще в 2010 році. Заповіт на майно на його імя завжди знаходився в будинку власниці і він із своєю матірю про це знав. Позивач хоче потрапити в спадковий будинок по вул. Центральній, 44 в селі Гостролуччя щоб в БТІ оформити відповідні документи, але ОСОБА_2 його туди не допускає, тримає на замку вхідні двері від будинку. В звязку з цим він звертався в Гостролуцьку сільську раду по питанню перешкод щодо доступу до спадкового майна, які чинить відповідач. Приїздив дільничий офіцер поліції, але ОСОБА_2 нікого не слухає, окрім зацікавлених у цьому осіб. ОСОБА_1 14.06.2017 року з депутатом сільської ради та свідками пішли описувати майно покійної, але в процесі цієї роботи ОСОБА_2 закрив на ключ будинок і вважає себе господарем домоволодіння.

Просить суд задовольнити його позовні вимоги та виселити ОСОБА_2 з будинку, зобовязавши його не чинити перешкод позивачу в користуванні будинком.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав заявлений позов повністю та пояснив суду, що 6.06.2017 року померла ОСОБА_3. ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем всього майна померлої, в тому числі і будинку з погосподарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський р-н. с. Гостролуччя, вул.Центральна,44.В даному будинку поселився ОСОБА_2 , який не зареєстрований за даною адресою, та який не може претендувати на спадкове майно. ОСОБА_6 зазначає, що ця обставина підтверджується копіями документів, які долучені до позовної заяви. ОСОБА_6 вважає, що після смерті ОСОБА_3, право власності якої припинилось згідно ст. 346 ч.1. п.11 ЦК України: «право власності припиняється в разі припинення юридичної особи чи смерті власника» поселився ОСОБА_2,вже не у власність покійної ОСОБА_3 з якою в нього були певні домовленості, а у спадкове майно ОСОБА_1, який згідно листа № 989/02-14 від 13.06.2017 року нотаріуса ОСОБА_7, є єдиним спадкоємцем ОСОБА_3, та який підтвердив факт прийняття спадщини згідно ст. 1269 ЦК України.ОСОБА_2М не визнаний і в подальшому не може бути визнаний спадкоємцем згідно ст. 1264 ЦК України, так як «у четверту чергу, право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш, як п'ять років до часу відкриття спадщини», а як вбачається з матеріалів справи - він проживав із спадкодавцем близько 3,5 роки. ОСОБА_2 не допускає ОСОБА_1 до його спадкового майна, за охорону якого ОСОБА_2 не несе ніякої відповідальності, бо є сторонньою людиною до даного спадкового майна, що підтверджується копією акту опису спадкового майна від 14 червня 2017 року, від підпису в якому останній відмовився. Окрім цього, незаконно проживаючи в спадковому будинку ОСОБА_1 та користуючись його спадковим майном гр. ОСОБА_8 створює йому, як єдиному спадкоємцю за заповітом перешкоди у виконанні прав та обов'язків, які перейшли до нього від спадкодавця, в тому числі і по збереженню спадкового майна. ОСОБА_6 вважає, що ОСОБА_8 підлягає виселенню з будинку по вул. Центральна,44 в селі Гостролуччя, Баришівського району, Київської області тане чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні спадковим майном за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 06 червня 2017 року, яке знаходиться за вище вказаною адресою.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечував проти заявленого до нього позову та пояснив суду, що у нього є товариш ОСОБА_9, якому 86 років, і який порекомендував йому поїхати в село Гостролуччя Баришівського району та познайомитись з бабкою, так як сам проживав в цьому ж селі з бабкою на ім,я ОСОБА_10, яка була подругою ОСОБА_3 В селі Заворичі, Броварського району у відповідача на праві власності знаходиться 1/2 частина житлового будинку, який він розділив з колишньою своєю дружиною. У його частині будинку на даний час ніхто не проживає, а у іншій частині проживають онуки його колишньої дружини, так як спільних дітей у них не було. У ОСОБА_3 до нього проживав інший чоловік - ОСОБА_11, який помер в 2004 році, а в судовому засіданні знаходиться ОСОБА_12 онук ОСОБА_11, якого ОСОБА_2 попросив бути його представником. До ОСОБА_3 знайомитись він приїхав азом з ОСОБА_9 13.08.2011 року та заночували у неї. ОСОБА_1 приходили до ОСОБА_3 та допомагали їй, так як зі слів останньої були її родичами. У відповідача три міжпозвонкові грижі і він весною та восени лягав у лікарню по місцю реєстрації, їздив також лікуватись в санаторії. Також їздив в село Заворичі, Броварського району по пенсію. За заповіт на ОСОБА_1 він майже нічого не знав. 05.06.2017 року про смерть ОСОБА_3 його повідомила ОСОБА_13, а з часом сказала, що вони порадились у своїй сім,ї і вирішили, щоб він був сторожем у будинку. ОСОБА_2 народився 03.08.1939 року та має вік 78 років. ОСОБА_3 не прописувала у своєму будинку, як попереднього діда, так і відповідача. Коли ОСОБА_3 виповнилося 75 років, то там були присутні ОСОБА_13 та її чоловік.

Представник відповідача ОСОБА_14 в судовому засіданні заперечувала проти заявленого позову та пояснила суду, що її доверитель вселився в будинок № 44 по вул. Центральна в селі Гостролуччя, Баришівського району за згодою ОСОБА_3 В своїх довільних поясненнях ОСОБА_14 зазначила, що ОСОБА_2 проживав в будинку з нині покійною ОСОБА_3 на протязі 3-х років. Пенсію ОСОБА_2 отримує в Броварському районі. Вона також вважає, що немає жодного доказу у вчиненні ОСОБА_2 спадкоємцю ОСОБА_1 перешкод у користуванні спірним майном.

Від заявленого нею клопотання про зупинення провадження у справі відмовляється та погодилась на закінчення розгляду справи.

Представник відповідачаОСОБА_12 в судовому засіданні заперечував проти заявленого позову та пояснив, що він не бачив щоб ОСОБА_2 чинив ОСОБА_1 перешкоди в користуванні спадковим майно, тим більше що воно ще йому не належить. В спірному будинку ОСОБА_2 не зареєстрований, однак проживає в ньому та користується спадковим майном. Він зареєстрований в своєму будинку в селі Заворичі, Броварського району, Київської області. У позивача ОСОБА_1 ключів від будинку та господарських будівель по вул. Центральна, 44 в селі Гостролуччя, Баришівського району немає.

Свідок по справі ОСОБА_15 пояснила суду, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1988 року. Знає позивача ОСОБА_1, так як її будинок знаходиться через чотири будинки від будинку ОСОБА_3 Вона два рази на тиждень заходила до будинку ОСОБА_3 по молоко. Вперше побачила ОСОБА_2 у будинку ОСОБА_3 у лютому 2014 року, теж коли брала молоко, де на дивані сидів якийсь дід, наче, як гість і ОСОБА_16 їй сказала, що прийняла діда з жалю до нього. В 2013 році розмови про діда взагалі не велись і він там не проживав, а появився зі слів односельчан вперше восени 2013 року.

Свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що теж проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, через два будинки від домоволодіння ОСОБА_3. ОСОБА_3 була одинокою жінкою. Раніше у неї був чоловік, але помер. Потім жив у неї інший чоловік з смт. Баришівка. Дітей у неї не було, все робила сама. ОСОБА_2 появився у ОСОБА_3 в кінці 2013 року. ОСОБА_3 скаржилася свідку на те, що він її постійно ображав, обзивав, а вона плакала, жалілася свідку на діда. Вона декілька разів виганяла його із свого будинку. ОСОБА_3 говорила, що у неї є людина ОСОБА_1, на якого вона склала заповіт і про це знало все село. Свідку не відомі такі обставини, щоб ОСОБА_3 знищувала заповіт. Останній тиждень перед смертю вона теж плакала. Ті молоді люди, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_4 та разом з ОСОБА_2 на щось претендують, не були у ОСОБА_16 на протязі останніх 10 років, не являються їй родичами, і що вони зараз роблять в суді, свідок не розуміє. ОСОБА_18 в цьому році приймала участь у складанні акту опису майна в домогосподарстві по вул. Центральна, 40, що належало покійній ОСОБА_3 Бачила, як вів себе ОСОБА_2, не впустив навіть до будинку. Непотрібно вірити тому, що ОСОБА_2 появився в будинку ОСОБА_3 в 2011 році. У ОСОБА_16 були гроші на поховання, але їх не стало. Похованням її займалася родина ОСОБА_1. ОСОБА_2 її не хоронив.

Свідок ОСОБА_19, яка теж проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, пояснила суду, що з ОСОБА_3 вона проживала по сусідству. Перший чоловік у неї помер і вона прийняла другого, а коли помер і 2-й чоловік то його діти перестали приїздити до неї. Де взявся 3-й чоловік свідок не знає. Всьому селу було відомо, що ОСОБА_16 склала заповіт на ОСОБА_1. Сім,я ОСОБА_1 їй постійно допомагала. Останній дід до ОСОБА_20 прийшов восени 2013 року, а не в 2011 році. ОСОБА_2 говорить неправду. Цей дід обзивав свідка, так як вона не могла мовчати йому. ОСОБА_19 говорила ОСОБА_16 про те, навіщо він їй здався, а вона їй відповіла, що їй самій скучно. Сім,я ОСОБА_1 їй постійно допомагала по господарству. У ОСОБА_16 завжди були гроші, так як свідок їх у неї позичала. Дід їздив по курортах, а ще ОСОБА_3 виганяла його із свого будинку.Похоронами її займалася родина ОСОБА_1. ОСОБА_2 її не хоронив.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представників відповідача, свідків по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до часткового задоволення.

Встановлені судом обставини підтверджуються :

-ксерокопією паспорта позивача ОСОБА_1, серія СМ №525028, виданого 07.05.2003 року ;

- ксерокопією паспорта відповідача ОСОБА_2, серія СМ №144893, виданого 24.11.1999 року ;

-ксерокопією дублікату заповіту, складеного 08.02.2010 року ОСОБА_3, яка житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться в селі Гостролуччя по вул. Леніна, 44 та взагалі все майно, що буде належати їй на день смерті, заповіла у власність ОСОБА_1;

-ксерокопією свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 15.03.1988 року, відповідно до якого ОСОБА_3 була власником нині спадкового домоволодіння в с. Гостролуччя, Баришівського району, Київської області;

-актом опису спадкового майна від 14.06.2017 року в селі Гостролуччя по вул. Центральна, 44, Баришівського району, Київської області;

-випискою з погосподарської книги №2 Гостролуцької сільської ради запис №94, де право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в селі Гостролуччя, вул. Леніна, 44, Баришівського ройону, Київської області зареєстровано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, померлою 06.06.2017 року, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом;

-ксерокопією спадкової справи №193/2017 до майна померлої 06.06.2017 року ОСОБА_3; (а.с.67);

-ксерокопією довідки Гостролуцької сільської ради, Баришівського району №482 від 06.07.2017 року, про те що в житловому будинку в селі Гостролуччя по вул. Центральна (колишня вул. Леніна), 44 ОСОБА_3 була зареєстрована одна з серпня 1987 року по червень 2017 року ( а.с.32);

-ксерокопією довідки Гостролуцької сільської ради, Баришівського району №481 від 06.07.2017 року, про те що в житловому будинку в селі Гостролуччя по вул. Центральна (колишня вул. Леніна), 44 ОСОБА_2 не зареєстрований;

-іншими матеріалами справи.

Відповідно до частини 2 статті 3 Сімейного Кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Положення ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР зазначає, що до членів сім'ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Як встановлено судом, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 шлюбні відносини були відсутні, він не відноситься до якої черги родичів померлої, є для неї зовсім чужою людиною. Із пояснень позивача, представника позивача, свідків вбачається, що ОСОБА_2 з ОСОБА_3 спільного бюджету не вели, що свідчить про відсутність намірів у ОСОБА_3 створити з ОСОБА_2 сім,ю. Як зазначили всі учасники розгляду справи окрім ОСОБА_2, останній знаходився в її домоволодінні 3-3.5 роки. Але ОСОБА_2 стверджує, що більше п,яти років, однак такі його пояснення суд піддає сумніву так, як вони спростовуються поясненнями учасників судового розгляду, довідками Гостролуцької сільської ради.

Суд вважає, що ОСОБА_1 вступив у спадкові права на майно померлої ОСОБА_3, однак не отримав правоустанавлюючі документи на спадкове майно та на даний час не є власником цього спадкового майна, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині виселення ОСОБА_2 з будинку.

Щодо перешкод, які чинить ОСОБА_2 позивачу у користуванні спадковим майном, то дане питання є слушним, так як дійсно є підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Позивач та свідки стверджують, що ОСОБА_2 дійсно чинить перешкоди ОСОБА_1 в доступі до спадкового майна, в користуванні майном, його збереженням. Дану обставину підтвердив в судовому засіданні і представник відповідача ОСОБА_12, який повідомив суд, що у ОСОБА_1 дійсно немає ключів від будинку. Навіть під час опису спадкового майна ОСОБА_2 закрив вхідні двері будинку на ключ і не допустив в будинок спадкоємця ОСОБА_1 Як зазначає ОСОБА_1, відповідач навіть тримає на замках двері всіх господарських приміщень домоволодіння, а його звернення до Гостролуцької сільської ради та до дільничого офіцера поліції, не дали позитивних результатів.

У статті 116 ЖК України зазначено, що виселення без надання іншого жилого приміщення можливо у випадках:

1) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає;

2) використання житла наймачем або особами, за дії яких він відповідає, не за призначенням;

3) систематичного порушення наймачем або особами, за дії яких він відповідає,прав та інтересів сусідів;

4) незаконного зайняття житлового приміщення.

Суд вважає, що ОСОБА_2, як відповідач у справі чинить позивачу перешкоди у користуванні спадковим майном та не допускає його до спадкового майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Конституції України, Кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Частина 3 ст. 47 Конституції України вказує на те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати для власного проживання, проживання членів своєї сім,ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 150 ЖК України вказує на те, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати дарувати, заповідати здавати в оренду, обмінювати, закладати укладати інші не заборонені законом угоди.

Стаття 155 ЖК України передбачає, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків установлених законодавством.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.1269 ЦК України Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1233 Заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтями 1283, 1284, 1285, ЦК України передбачена охорона спадкового майна а управління спадщиною.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи суд вважає, що заявлений позов є обгрунтованим і за таких обставин підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.208, 209, 212-215, 218,224-233 ЦПК України, ст. ст.9, 64, 109, 116 ЖК України, ст. ст.346,391, 392, 1264, 1268, 1269, 1270, 1283, 1284, 1285, 1286 ЦК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов,язати відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_8, Київської бласті, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_9 не чинити перешкоди ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_11 у користуванні спадковим майном за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 06 червня 2017 року, яке знаходиться за адресою: село Гостролуччя, вул. Центральна, 44, Баришівського району, Київської області.

В решті заявлених позовних вимог відмовити

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_21