Справа № 140/2171/17
№ 2/140/961/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2017 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Науменка С.М., при секретарі Буназів К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернулася в суд з позовом про визнання договору купівлі продажу дійсним, визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, мотивуючи тим, що 15.05.2016 року вона та ОСОБА_2 уклали між собою договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: смт. Ситківці, вул. Гагаріна, 85, Немирівського району Вінницької області.

Житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за вказаною адресою належить відповідачці на праві приватної власності відповідно до рішення Немирівського районного суду від 05.05.2006 р., зареєстрованого 02.06.2006 р. Тульчинським МБТІ в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Договір купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконаний повністю. На підтвердження укладення договору купівлі-продажу 15.05.2016 року відповідачка передала її ключі від будинку, технічну документацію на житловий будинок, а також власноручно написала розписку про отримання від ОСОБА_1 20000 (двадцяти тисяч) гривень в рахунок продажу будинку господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: смт. Ситківці, вул. Гагаріна, 85, Немирівського району, Вінницької області. В даній розписці відповідачка також вказала, що вона зобовязується посвідчити вказаний договір купівлі-продажу нотаріально в строк до 01.01.2017 року.

Наприкінці 2016 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з тим щоб посвідчити угоду, укладену між ними, нотаріально, проте нотаріусом її було розяснено, що посвідчити договір купівлі-продажу житлового будинку окремо від договору купівлі-продажу земельної ділянки, на якій він розташований, чинне законодавство України не дозволяє, а також нотаріус її пояснила що при укладенні договору купівлі-продажу маж бути присутня відповідачка ОСОБА_2

Відповідно до ч. 6 ст. 120 ЗК України, ч.2 ст. 377 ЦК України істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на житловий будинок або споруду, є розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з набуттям права власності на ці обєкти.

Відповідачка до цього часу не виготовила, та повідомила її, що не має наміру виготовляти правовстановлюючий документ на земельну ділянку на своє імя, на якій розташований згаданий житловий будинок, а отже їхня угода не підлягає нотаріальному посвідченню.

З моменту укладення їхньої з відповідачкою угоди вона власними силами, за власні кошти зробила косметичний ремонт всього будинку та господарських будівель біля нього, доглядає та обробляє присадибну земельну ділянку біля будинку.

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідачки з вимогою посвідчити угоду укладену між ними, нотаріально, але вона постійно відстрочує її нотаріальне посвідчення, мотивуючи свої відмови то відсутністю коштів то браком часу. А нещодавно відповідачка категорично заявила, що більше ніяких дій щодо оформлення документів вчиняти не буде, адже кошти вона отримала і вважає, що майно вже їй не належить. Також відповідачка повідомила її, що вона не буде займатися переоформленням документів, та додала що це виключно її проблеми. Відмова відповідачки щодо нотаріального посвідчення їхньої угоди дають її підстави сумніватися щодо дійсних намірів відповідачки відносно продажу нею ОСОБА_1 житлового будинку з господарськими спорудами. Такі дії відповідачки порушують її права, у звязку з чим вона не має можливості здійснити реєстрацію права власності житлового будинку, яке набула на підставі договору купівлі -продажу.

Згідно ч.2 ст. 218ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлено його недійсність у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна сторона вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Ч. 2 ст. 220 ЦК України передбачає, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

В звязку з цим позивачка ОСОБА_1 просить суд визнати договір купівлі продажу дійсним, та визнати за нею право власності на житловий будинок.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, хоча неодноразово повідомлялася судом про час і місце розгляду справи, а тому суд вирішив провести розгляд справи на підставі наявних в ній доказів.

Суд заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ст.640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Частиною 2 ст. 215 ЦК України, передбачено, якщо недійсність правочину встановлена законом такий правочин є нікчемним. У випадках, встановлених ЦК України нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ст.. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Таким чином, закон надає суду право визнати дійсним договір, який через недодержання сторонами вимог закону про його нотаріальне посвідчення є нікчемним.

Однак, правила ст. 220 ЦК України щодо можливості визнання договору купівлі-продажу дійсним не поширюється на договори купівлі-продажу, предметом яких є земельні ділянки, єдиний майновий комплекс, житлові будинки / квартири/ або інше нерухоме майно, оскільки такий правочин підлягає нотаріальному посвідченню, а тому правочин є неукладеним і таким, що не породжує для сторін прав та обов,язків.

Разом з тим , як зазначалося вище, ч.2 ст. 220 ЦК України надає право суду визнати дійсним нікчемний договір, а не договір, який не є укладеним. Саме на це звернув увагу Пленум Верховного Суду України у п.13 постанови « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р..

У звязку з цим, не будучи укладеним, договір купівлі-продажу нерухомого майна не може бути визнаний судом дійсним на підставі ст. 220 ЦК України, а тому відсутні й правові підстави для визнання права власності на це майно, а таким чином позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Також позивачкою не надано суду жодних доказів щодо ухилення відповідачки ОСОБА_2 від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, а також взагалі відсутні докази звернення сторін до нотаріуса.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 213-218 ЦПК України, ст..ст. 220, 215, 640, 657 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду Вінницької області на протязі десяти днів з моменту отримання повного тексту рішення суду.

Суддя: (підпис)

З оригіналом вірно:

Суддя Немирівського

районного суду: ОСОБА_3