АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/7711/16Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/789/1116/17 Доповідач - Ходоровський М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Шевчук Г. М., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю представників позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2016 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів в розмірі 300000,00(триста тисяч) доларів США, що еквівалентно 7560000,00(сім мільйонів п"ятсот шістдесіт тисяч) грн., а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 491400,00(чотириста дев"яносто одна тисяча чотириста) грн.

Позивач зазначив, що 15 квітня 2013 року згідно договору купівлі-продажу продав ОСОБА_4, як фізичній особі, 100% частку статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Антін», розташованого в с. Жеребки Підволочиського району Тернопільської області за 3200,000,00(три мільйони двісті тисяч) грн., що на той час було еквівалентно 400000,00 (чотириста тисяч)доларів США, що підтверджується п. 5 даного договору.

На момент укладення договору відповідачем було сплачено позивачу 100000,00(сто тисяч) доларів США, що було еквівалентом 800 000,00(вісімсот тисяч) грн., а решту суми 2 400 000,00(два мільйони чотириста тисяч) грн., що в еквіваленті становило 300 000,00 (триста тисяч)доларів США, відповідач зобов'язувався сплатити до 15 квітня 2015 року, про що зазначено у п. 5 даного договору.

Вказаний перший платіж, зроблений відповідачем у валюті США, свідчить про те, що вони однаково розуміли умови укладеного між ними договору, тобто при знеціненні гривні відповідач зобов'язаний був сплатити позивачу загалом 300 000,00 доларів США, аналогічно, при знеціненні долара США зобов'язаний був сплатити 2 400 000,00 грн., що забезпечило б повернення позивачу такої ж суми грошових коштів, за яку він продав відповідачу свою частку в даному товаристві.

Посилаючись на те, що до 15 квітня 2015 року відповідач не сплатив позивачу жодних коштів на виконання взятого ним зобов'язання, позивач просив його вимоги задовольнити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25 липня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) в користь ОСОБА_6 (громадянин Німеччини, проживає: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) 4821041 (Чотири мільйони вісімсот двадцять одну тисячу сорок одну) гривню 41 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу частки статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Антін» від 15 квітня 2013 року та 181874 (Сто вісімдесят одну тисячу вісімсот сімдесят чотири) гривні 16 коп. - 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за договором купівлі-продажу частки статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Антін» від 15 квітня 2013 року за період 16.04.2015 року по 18.07.2016 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) в користь ОСОБА_6 (громадянин Німеччини, проживає: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) 6890 гривень сплаченого позивачем судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з"ясування судом обставин справи. Зокрема зазначив, що суд безпідставно не прийняв до уваги докази, що вказують про сплату ОСОБА_4 коштів на виконання умов договору на суму 1992375 грн, зокрема: квитанцію за № 8981307 від 28.04.2014р. на суму 400000,00 грн; № 8987387 від 29.04.2014р. на суму 790000,00 грн; № 10959341 від 01.04.2015р. на суму 260000,00 грн; № 11027927 від 30.04.2015р. на суму 228000,00 грн; № 19856247 від 14.05.2016р. на суму 314375,00 грн.; не дав оцінки тому, що у всіх вищевказаних квитанціях у графі призначення платежу вказано «До вкладу договор від ОСОБА_4 та вказаний іпн. ОСОБА_4 -НОМЕР_1»; у графі платник здійснено підпис «Бойко»; що оригінали вказаних квитанцій наявні саме у нього; що 30 квітня 2015 року та 14 травня 2016 року, 01 квітня 2015 року у дати здійснення вказаних операцій, позивач не був на території України, а тому не міг здійснювати вказані операції.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав.

Представники позивача заперечили відносно апеляційної скарги та пояснили, що рішення суду є законним, обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників апеляційного розгляду справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Вирішуючи спір суд виходив з того, що згідно договору про надання правової допомоги від 20 червня 2016 року позивач ОСОБА_6, громадянин Німеччини, уповноважив адвоката ОСОБА_1 про надання йому правової допомоги у веденні його справ в усіх судових інстанціях України, в тому числі на подачу від імені ОСОБА_6 позовної заяви про стягнення з ОСОБА_4 8 051 400 грн.

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не грунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам закону.

До такого висновку суд прийшов, виходячи з наступного.

Встановлено, що згідно позовної заяви про стягнення з ОСОБА_4 8.051.400 грн., ас.2-3), позивачем є ОСОБА_6 - громадянин Німеччини в особі представника ОСОБА_1. Позовна заява підписана та подана до Тернопільського міськрайонного суду 18 липня 2016 року представником ОСОБА_6 за договором про надання правової допомоги ОСОБА_1

Із наявного у справі договору про надання правової допомоги від 20 червня 2016 року (ас.5) вбачається, що:

Клієнт - ОСОБА_6, який проживає - АДРЕСА_3,

доручає, а адвокат ОСОБА_1 приймає доручення про надання правової допомоги ОСОБА_6 у веденні його справ в усіх судових інстанціях України, органах досудового розслідування, прокуратури, державної виконавчої служби, підприємствах, організаціях, установах з усіма правами, які надані законом позивачу, відповідачу і третій особі, стягувачу і боржнику, в тому числі з правом закінчення мировою, визнання, відмови повністю або частково від позовних вимог, оскарження рішення суду, підпису всіх необхідних заяв і документів, що подаються до вищезазначених установ, підприємств, організацій та представництва його інтересів.

У графі Клієнт ОСОБА_6 та у графі адвокат ОСОБА_1 є підписи. Підпис ОСОБА_1 скріплений печаткою. Місце укладення договору - контора адвоката ОСОБА_1.

Під час розгляду справи в суді апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що на час укладення договору ОСОБА_6 був відсутній на території України. Даний договір, ОСОБА_6 підписав у Німеччині, куди рейсовим автобусом було передано даний договір для підпису.

Згідно ст. ст. 1, 26, 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", 42 ЦПК України адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках:

1) надання усних і письмових консультацій, роз'яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди);

2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об'єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Адвокат може прийняти доручення на надання правової допомоги тільки безпосередньо від клієнта або його представника, уповноваженого на укладення угод адвокатом, або законного представника неповнолітнього чи недієздатного клієнта, тому договір повинен бути підписаний відповідною особою.

Як вбачається із договору про надання правової допомоги, пояснень ОСОБА_1, ОСОБА_6 станом на 20 червня 2016 року був відсутній в Україні, отже, не можна вважати, що ОСОБА_1 доручення від ОСОБА_6 отримав безпосередньо та саме ОСОБА_6 підписав договір.

Окрім цього, колегія суддів вважає, що хоч даний документ містить назву "Договір про надання правової допомоги", про те за своєю природою він не є таким, а містить ознаки договору доручення.

Такий висновок грунтується на наступному.

Згідно ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Згідно ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Як вбачається із змісту згаданого договору клієнт ОСОБА_6 доручає а адвокат ОСОБА_1 приймає доручення про надання правової допомоги ОСОБА_6 Встановлено, що у цьому договорі відсутні умови, на яких адвокат приймає доручення клієнта, а отже з врахуванням наведеного не має підстав вважати, що цей договір є договором про надання правової допомоги.

Згідно ст. 42 ЦПК України сам по собі договір доручення без виданої на його підставі довіреності не є документом, що посвідчує повноваження адвоката.

Представник не може допускатися до участі у справі при відсутності документів, що стверджують його повноваження або якщо вони належно не оформлені

Згідно ч.1 п.2 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо заяву від заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що заяву від ОСОБА_6 подано особою, яка не має повноважень на ведення справи, а тому рішення суду згідно ст. ст. 310 , 207 ЦПК України підлягає скасуванню із залишенням заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 307, 310, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 липня 2017 року скасувати, позовну заяву від імені ОСОБА_6, поданою ОСОБА_1, залишити без розгляду у зв"язку з відсутністю повноважень на ведення справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Ходоровський