АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3882/16-ц Номер провадження 22-ц/786/807/17Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Панченка О.О., Прядкіної О.В.,

при секретарі Лимар О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та стягнення збитків,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та стягнення збитків, посилаючись на те, що 13 жовтня 2016 року між ним та відповідачем укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0600 га для індивідуального садівництва, розташованої за адресою: Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Семянівка, садівниче товариство «Нафтовик», вул. Нафтовиків, 136.

Проте, договір був укладений внаслідок обману з боку продавця, яка не повідомила його про наявність на земельній ділянці дачного будинку та існування обмежень у використанні земельної ділянки - охоронна зона навколо (вздовж) енергетичної системи.

Просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 13 жовтня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 реєстр. № 3710.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 збитки у розмірі 40 800 грн. та судовий збір у розмірі 1102 грн. 42 коп., а всього 41902 грн. 42 коп.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та стягнення збитків відмовлено.

ОСОБА_2 оскаржив дане рішення в апеляційному порядку, просив рішення першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити, оскільки вважає, що рішення суду прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають матеріалам справи.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 ОСОБА_6 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно із ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 13 жовтня 2016 року між ОСОБА_3 (продавцем) та ОСОБА_2 (покупцем) укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0600 га для індивідуального садівництва, розташованої за адресою: Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Семянівка, садівниче товариство «Нафтовик», вул. Нафтовиків, 136 (а.с.14).

Відповідно до п. 1.2 укладеного Договору, експлікація земельних угідь: площа земельної ділянки, гектарів - 0,0600 га, у тому числі за земельними угіддями, гектарів: багаторічні насадження - 0,0400, малоповерхова забудова - 0,0019, землі під житловою забудовою - 0,0181.

Як вбачається з п.3.3 Договору, відповідно до ОСОБА_1 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-016, щодо відчужуваної за цим договором земельної ділянки встановлено наступні обмеження у використанні: охоронна зона навколо(вздовж) об'єкта енергетичної системи, площе земельної ділянки(її частини), на яку поширюється дія обмеження - 0,0600 гектарів.

Згідно з ч.ч. 1-3, 5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

За змістом ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229-233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Відповідно до п. 20 згаданої постанови Пленуму, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не зазначено будь-яких обставин, що свідчать про факт обману та наявність умислу в діях відповідача, оскільки зазначені вище обставини щодо наявності будівлі та встановлення охоронної зони навколо (вздовж) об'єкта енергетичної системи безпосередньо зазначені у тексті оспорюваного договору.

Тому твердження позивача про введення його в оману за допомогою довідки садового товариства «Нафтовик» про відсутність капітальних будівель не є переконливими. За таких обставин підстав для визнання договору недійсним на підставі ст. 230 ЦК України не вбачається.

З огляду на вищевикладене, не підлягає задоволенню і вимога про відшкодування збитків у розмірі 40 800 грн. відповідно до приписів ч. 2 ст. 230 ЦК України, яка безпосередньо пов'язана із вимогою про визнання договору недійсним та не знайшла свого підтвердження у ході судового розгляду.

Доводи наведені в апеляційній скарзі стосовно того, що покупця було введено в оману про обставину наявності капітальної забудови на придбаній земельній ділянці, оскільки відповідно до п. 3.2 укладеного договору на земельній ділянці будь-які будівлі відсутні, як вбачається з довідки виданої садівничим товариством «Нафтовик» 06 жовтня 2016 року за № 21 на цій земельній ділянці капітальні споруди відсутні тоді як згідно звіту про обстеження технічного стану будівлі виготовленого експертом ОСОБА_7, будівля, яка знаходиться на земельній ділянці за адресою: Полтавська обл., Полтавський р-н., с. Семянівка, садівниче товариство «Нафтовик» вул. Нафтовиків 136, є капітальною спорудою, та не повідомлено позивача, що дана будівля є самочинним будівництвом, а також порушено правила повязані з встановленням охоронюваної зони, яка забороняє будувати дачні будинки на даній земельній ділянці, не є підставою для скасування рішення суду виходячи з наступного.

Як вже зазначалося, п. 1.2 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13 жовтня 2016 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 експлікація земельних угідь: площа земельної ділянки, гектарів 0,0600, у тому числі за земельними угіддями, гектарів: багаторічні насадження 0,0400, малоповерхова забудова 0,0019, землі під житловою забудовою 0,0181.

Відповідно до цих даних вбачається, що на даній земельній ділянці знаходяться малоповерхова забудова.

При цьому, не зазначення її в п. 3.2 Договору та довідці виданій садівничим товариством «Нафтовик» враховуючи, що спірна будівля не введена в експлуатацію, не зареєстрована у встановленому законом порядку, тобто юридично не оформлена, не можна вважати введенням покупця в оману.

Крім того, відповідно до п. 3.4 Договору Продавець зобовязується передати за даним договором земельну ділянку у стані, рівному з існуючим на день огляду її Покупцем. Тобто, перед укладенням договору купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки передбачався її огляд Покупцем, а вже після цього юридичне оформлення договору.

Також, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до висновку про обстеження технічного стану будівлі виготовленого експертом ОСОБА_7 від 07 листопада 2016 року, будинок за адресою: Полтавська обл., Полтавський р-н., с. Семянівка, садівниче товариство «Нафтовик» вул. Нафтовиків 136, експлуатується на протязі тривалого періоду (більше 20 років), тобто на момент встановлення обмежень у використанні земельною ділянкою 04 березня 1997 року дана будівля вже існувала. Тоді як, п. 8 Правил охорони електричних мереж затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року № 209, передбачено заборону саме будівництва нових будівель чи споруд.

Посилання ОСОБА_2 на те, що відповідач замовчував факт невідповідності стану земельної ділянки відповідача умовам п. 3.2 Договору а саме, щодо можливості використання земельної ділянки за цільовим призначенням є безпідставними, оскільки у п. 3.3 спірного договору вказується, що відповідно до ОСОБА_7 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ 016, щодо відчужуваної за цим договором земельної ділянки встановлено наступні обмеження у використанні: вид обмеження у використанні земельної ділянки Охоронна зона навколо (вздовж) обєкта енергетичних систем; площа земельної ділянки на яку поширюється дія обтяження 0,0600 га; підстави виникнення обмеження у використанні земельної ділянки Постанова Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року № 209 «Про затвердження правил охорони електричних мереж». Тобто, покупцеві було відомо про зазначені обставини, інших обмежень, що не передбачаються даними Правилами, щодо використання земельної ділянки не зазначено.

При цьому згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді О.О. Панченко

ОСОБА_8