Справа №: 398/809/17
провадження №: 2-н/398/37/17
УХВАЛА

Іменем України

"04" квітня 2017 р. суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Соколова Р.І., перевіривши дотримання вимог ст.ст. 95-100, 107-117 ЦПК України за заявою комунального підприємства «Теплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за отримані житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Теплокомуненерго» звернулось до Олександрійського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості станом на 01.02.2017 року за послуги теплопостачання в розмірі 4198,78 грн, а також 812,10 грн. інфляційних нарахувань та 117,95 грн. 3% річних.

Відповідно до ст.ст. 95, 96 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, зокрема про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 р. «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Суд зазначає, що заявник не надав доказів укладення договору з ОСОБА_1 про надання послуг з теплопостачання. Крім того, з довідки про нарахування та оплати за особовим рахунком № 080841, який за твердженням заявника належить ОСОБА_1, вбачається, що заявлена сума боргу не є безспірною, оскільки КП «Теплокомуненерго» до суми заборгованості включено борг в сумі 3445,21 грн., який утворився до 01.02.2014 року, та виходить за межі позовної давності, що свідчить про наявність спору про право.

Відповідно до вимог п.2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя ухвалою відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із наданих до суду документів вбачається спір про право.

Викладені обставини є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 95-98, п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви комунального підприємства «Теплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за отримані житлово-комунальні послуги .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 5 - денного строку з часу отримання її копії.

Суддя Р.І. Соколова