РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2017

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді - Логінової С.М.,

при секретарі Ленчицькій А.Б.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

за участю відповідача - ОСОБА_2,

за участю представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків, посилаючись на те, що за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.03.2015 р. з ОСОБА_2 стягнуто борг на його користь на загальну суму 990 грн. 32 коп. Відповідач борг не повернула, що підтверджується довідкою ДВС .

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення, на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 як відшкодування збитків 670 грн. 90 коп. (608 грн. інфляційні втрати, 72,02 грн. 3 % річних за час прострочення сплати коштів).

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач та його представник позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позову через його безпідставність.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення відповідно до вимог Закону N 2711-IV. Саме до цього зводиться правова позиція, що висловлена Верховним Судом України в постановах від 20 грудня 2010 року у справі N 3-57гс10 (Постанова N 3-57гс10) і від 4 липня 2011 року у справі N 3-65гс11 (Постанова N 3-65гс11).

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.03.2015 р. з ОСОБА_2 стягнуто борг на його користь на інфляційні втрати на суму 990 грн. 32 коп. Відповідач борг не повернула, що підтверджується довідкою ДВС.

Судом встановлено, що відповідно до проведених розрахунків 3 % річних за час прострочення сплати коштів у сумі 72,02 грн. (за період 19.03.2015 р. по 1.08.2017 року = 72,02 грн.), а борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення становить 608 грн. (990 грн. 32 коп. х 163,6 % = 608 грн.).

Суд приходить до висновку, що права ОСОБА_1 порушені та підлягають захисту, тому слід стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти у сумі 670,90 грн. (608 грн + 72,02 грн. = 670, 90 грн.).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 525 та 526, 625 Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 670 (шістсот сімдесят ) грн. 90 коп. збитків

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640 грн.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.