Справа № 643/3774/15-ц
Номер провадження 4-с/643/20/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2017 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Стальмакової В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2, заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 у звязку з винесенням постанов про повернення виконавчих документів стягувачу від 12.02.2015 року у ВП № 43418058, 43419165, 43420420; скасувати постанови про повернення виконавчих документів стягувачу від 12.02.2015 року у ВП

№ 43418058, 43419165, 43420420; зобовязати старшого державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 виконати виконавчі документи відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування скарги зазначив, що 21.03.2014 року Московським ВДВС ХМУЮ, а саме старшим державним виконавцем Погосян В.В., було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та виконання виконавчого листа № 2-236/11, виданого 14.05.2014 року, про зобовязання ОСОБА_5 здійснити наступні дії. У виконавчому провадженні № 43419165: вселити ОСОБА_1 в житловий будинок літ. «А-1» (квартира № 1) в житлові кімнати 1-6, 1-7 по вул. Лазо, буд. 7 в м. Харкові; у виконавчому провадженні № 43420420: виселити ОСОБА_5 з житлового будинку літ. «А-1» (квартира № 1) з житлових кімнат 1-6, 1-7 по вул. Лазо, буд. 7 в м. Харкові; у виконавчому провадженні № 43418058: демонтувати сарай «літ Р» по вул. Лазо, буд. 7 в м. Харкові, виконаний з раніше використаних матеріалів та перенести його на земельну ділянку, що виділяється у користування ОСОБА_5 12.02.2015 року старшим державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 було винесено постанови про повернення виконавчих документів у ВП № 43418058, 43419165, 43420420. З даними постановами заявник не погоджується, оскільки пункт 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» стосується лише виконання проваджень щодо стягнення грошових коштів. Щодо зазначення державним виконавцем у оскаржуваних постановах, що є заборона закону на проведення відповідних виконавчих дій, то в матеріалах виконавчих проваджень та в тексті постанов відсутні посилання на конкретний закон, який би встановлював заборону на вчинення відповідних дій. Крім того, заявник не погоджується як з висновком експерта, який був зроблений в рамках виконавчого провадження, так і з фактом призначення експертизи в рамках виконавчого провадження державним виконавцем як такої, що порушує ст. 12, 13 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, експертиза була призначена в рамках виконавчого провадження з іншим стягувачом, а саме ОСОБА_3 В матеріалах виконавчих проваджень, що розташовані в державному реєстрі, відсутні постанови державного виконавця про призначення експертизи саме в рамках ВП № 43418058, 43419165, 43420420. Відсутня в матеріалах справи і постанова про обєднання вказаних виконавчих проваджень в одне зведене провадження. Крім того, в ході розгляду цивільної справи № 2-236/11, в ХНДІСЕ ім. засл. проф. Бокаріуса було проведено судову будівельнотехнічну експертизу та на підставі висновків експерта було постановлено рішення суду, яке залишилося без змін апеляційною та касаційною інстанціями. При вивченні матеріалів цивільної справи було встановлено можливість переобладнання, яке призведе до виділу в натурі часток співвласників та до припинення права часткової власності на домоволодіння по вул. Лазо, буд. 7 в м. Харкові. Однак державний виконавець, в порушення рішення суду, самостійно прийняв рішення про проведення експертизи. Стосовно висновку про нібито аварійний стан будинку літ. «А-1», кв. № 1 по вул. Лазо в м. Харкові, то в матеріалах справи є документи, які спростовують висновки експерта. Таким чином, посилання на недоліки квартири № 1 у будинку «літ. А-3» є запереченнями ОСОБА_5 по суті справи та спробою фактично переглянути рішення суду, яке набрало законної сили. Призначення у виконавчому провадженні № 43417500 експертизи та залучення експерта є порушенням ст. 12, 13 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець не запрошував заявника, не направляв йому копії постанови про призначення експертизи, в звязку з чим заявник не мав можливості надавати свої пояснення, заявляти відводи експерту, надавати останньому матеріали, які б свідчили про можливість проведення виконавчих дій без проведення будьяких додаткових експертиз.

В судовому засіданні ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3, скаргу та викладені в ній доводи підтримала в повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3, скаргу та викладені в ній доводи підтримала в повному обсязі. Додатково зазначили, що експерт, який проводив експертизу згідно постанови державного виконавця, не включений до державного реєстру експертів. Будівля була розбудована не в 1955 році, а в 1998 році. Згідно інформації з реєстрів про хід виконавчого провадження, дані про призначення державним виконавцем експертизи, містились в реєстрі щодо одного виконавчого провадження. В 2013 році ОСОБА_5 спілкувалась із фірмою, яка в подальшому була виконавцем експертизи, призначеної у виконавчому провадженні.

Представники ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги. Крім того, надали суду письмові заперечення проти скарги. В обґрунтування заперечень в тому числі було зазначено, що судом за скаргою іншої особи вже розглядалась справа з приводу оскарження в тому числі вказаних вище постанов державного виконавця про повернення виконавчих документів стягувачам, за наслідками якої ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.03.2015 року, яка залишена без змін судами апеляційної та касаційної інстанції, відмолено в скасуванні оскаржуваних в даній справі постанов. Крім того, ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_5, в судовому засіданні пояснила, що остання не оплачувала експертизу, призначену державним виконавцем.

Також в обґрунтування заперечень було зазначено, що Московським районним судом м. Харкова було розглянуто скаргу на дії старшого державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ за участі тих же самих заінтересованих осіб та щодо оскарження тих же постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчих провадженнях № 43418058, 43419165, 43420420. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.03.2015 року відмовлено в задоволенні скарги, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.04.2015 року зазначену ухвалу залишено без змін. Крім того, представник ОСОБА_5 зазначила, що в ході примусового виконання були здійснені усі заходи, спрямовані на повне, фактичне виконання рішення суду, однак були встановлені обставини, які унеможливлюють його виконання, зокрема відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку по вул. Лазо, буд. 7 в м. Харкові, значна зношеність будівельних конструкцій житлового будинку літ. «А-1» по вул. Лазо, буд. 7 в м. Харкові, незадовільний технічний стан сараю літ. «Р».

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив наступне.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.10.2012 року виділено в натурі ОСОБА_1 та ОСОБА_7, на належні ним 23/100 частини домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Лазо, буд.7 в житловому будинку літ. „А-1 (квартира № 1): жилі приміщення 1-6, площею 14,7 кв.м., літ.1-7, площею 17,8 кв.м., надвірні будівлі: сарай літ «Р»; водопровід №5 залишено в спільному користуванні. Зобовязано ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_5 здійснити переобладнання в квартирі № 1 у житловому будинку «А-1» по вул. Лазо, 7 в м. Харкові, а саме: демонтувати перегородку між приміщеннями літ. 1-3 і літ.1-5, передбачивши при демонтажі заходи щодо переопирання несучих балок перекриття та демонтажем віконного блоку і закладенням віконного прорізу; встановити перегородку з дверним блоком, улаштувавши житлове приміщення площею 15,00 кв.м.; демонтувати дверний блок між приміщеннями літ. 1-8 та літ. 1-3; встановити дверний блок у приміщенні коридору літ. 1-8, улаштувавши приміщення кухні площею 7,0 кв.м. та приміщення коридору площею 2,6 кв.м.; демонтувати дверні блоки та закласти дверні прорізи між приміщеннями літ. 1-6, та літ. 1-8, літ. 1-6 та літ.1-3; встановити перегородки з дверними блоками у приміщенні літ. 1-6, улаштувавши приміщення кухні площею 8,0 кв.м, приміщення коридору площею 2,5 кв.м. та приміщення ванної площею 4,2 кв.м.; у зовнішній стіні приміщення літ. 1-6 виконати дверний проріз, встановити дверний блок, передбачивши заходи щодо переопирання несучих балок перекриття, добудувати тамбур глибиною не менше 1,5 м., відповідно до п. 2.13. ДБН В.2.2-15-2005 «4.2.»; відновити у житлових приміщеннях висоту 2,5 м, відповідно до п. 2,9 ДБН В.2.2-15-2005 «4.2.»; відновити у житлових приміщеннях висоту 2.5 м. відповідно до п. 2,9 ДБН В.2.2-15-2005 «4.2.»; улаштувати опалення, водопостачання, газопостачання, електропостачання та каналізації. Виділено в натурі ОСОБА_3 на 57/100 частину домоволодіння, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Лазо, буд. 7, житловий будинок літ. «Б-1», а саме приміщення: коридор 3-1, площею 6,4 кв.м., санвузол 3-2 площею 5,2 кв.м., підсобну 3-3 площею 6,5 кв.м., жилу кімнату 3-4, площею 15,2 кв.м., жилу кімнату 3-5 площею 16,2 кв.м., кухню 3-6, площею 12 кв.м., зимовий сад 3-7, площею 7,0 кв.м., погреб літ. „Е; в житловому будинку літ. „А-1 приміщення: 2-3 кухню площею 5,2 кв.м., жилу кімнату 2-4 площею 12,1 кв.м., приміщення ІІІ площею 9,5 кв.м., І площею 2,9 кв.м.; надвірні споруди: сараї літ. «Ж», «В», сарай «Л», навіс літера „К, уборні „Д, „П, льох «Е». Зобовязано ОСОБА_3 в квартирі № 2 у житловому будинку літ. «А-1» по вул. Лазо, 7 в м. Харкові здійснити переобладнання для збереження несучих та допоміжних конструкцій житлового будинку літ. «А-1» після демонтажу його частини (квартири №2): посилити фундамент з улаштуванням відмостки; улаштувати цегляну стіну; улаштувати захисні фартухи та водовідводи. Перерозподілити ідеальні частки і вважати власниками домоволодіння № 7 по вул. Лазо в м. Харкові: ОСОБА_1 власником 11/200 ч.; ОСОБА_7 власником 11/200 ч. домоволодіння; ОСОБА_5 власником 19/100 ч. домоволодіння; ОСОБА_3 власником 59/100 ч. домоволодіння. Всі переобладнання житлового будинку літ. А-1 необхідно робити відповідно до вимог ДБН А.3.1-5-96 «Організація будівельного виробництва», Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. за № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», дозволу на виконання будівельних робіт, наданим інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю, виконкому місцевої ради, газового господарства і держпожінспекції, на підставі затвердженої у встановленому порядку проектний документації. Визначено порядок користування земельною ділянкою площею 1101 кв. м. по вул. Лазо, 7 в м. Харкові, виділивши: ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3 у користування земельну ділянку площею 881 кв. м., у тому числі під забудовою - 185,00 кв.м., загального користування - 696,00 кв.м.; ОСОБА_5 в користування земельну ділянку площею 220 кв.м. з окремим заїздом з правої сторони. Визначено, що межі земельної ділянки по вул. Лазо, 7 в м. Харкові проходять таким чином: по вул. С. Лазо, розділивши огорожу на відрізки з розмірами 8,75 м. та 12,60 м., потім по прямій до будинку літ. «А-1», далі по лінії розподілу будинку літ «А-1»та прибудови, далі по прямій відрізок розміром 5,55 м (в тому числі по боковій стороні тамбуру відрізок розміром 1,55 м.), потім під прямим кутом відрізок розміром 5,85 м. до точки А, далі відрізок розміром 4,2 м. до точки Б, потім по прямій на відстані 1,0 м. від сараю літ «Н» відрізок розміром 2,5 м. до межі з домоволодінням № 9, розділивши огорожу на відрізки з розмірами 18,9 м., та 33,0 м. Для здійснення порядку користування земельною ділянкою зобовязано ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_7 улаштувати спільний заїзд на місці демонтованої квартири № 2 житлового будинку літ «А-1». Зобовязано ОСОБА_5 демонтувати сарай «літ-Р», виконаний з раніше використаних матеріалів та перенести його на земельну ділянку, що виділяється у користування ОСОБА_5 Мережу газопостачання залишено у загальному користуванні усіх співвласників. Зобовязано ОСОБА_5 не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою, необхідної для здійснення обслуговування мережі енергопостачання та газопостачання шляхом надання безперешкодного доступу за вимогою. Поновлено порушене право власності і вселено ОСОБА_1, ОСОБА_7 в жилий будинок літ «А-1» (квартира № 1) в житлові кімнати літ. 1-6 площею 14.7 кв.м., літ. 1-7 площею 17,8 кв.м. по вул. С. Лазо, 7 в м. Харкові та виселено ОСОБА_5 з цих приміщень. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 - відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04.06.2013 року, рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.10.2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 02.10.2013 року, рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.10.2012 року та ухвалу апеляційного суду міста Харкова від 04.06.2013 року залишено без змін.

На підставі вказаного рішення суду від 22.10.2012 року були відкриті виконавчі провадження.

Оскаржуваною постановою старшого державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 від 12.02.2015 року, ВП № 43419165, виконавчий лист № 2-236/11, виданий 14.05.2014 року Московським районним судом м. Харкова, про поновлення порушеного права власності і вселення ОСОБА_1, ОСОБА_10 в житловий будинок літ. "А-1" (квартира № 1) в житлові кімнати літ. 1-6 площею 14,7 кв.м., літ 1-7 площею 17,8 кв.м. по вул. С. Лазо, 7 в м. Харкові, боржник ОСОБА_5, стягувач ОСОБА_1, повернуто стягувачу із зазначенням, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 13.02.2016 року.

В обґрунтування повернення виконавчого документу зазначено, що в ході примусового виконання були здійснені усі заходи, спрямовані на повне, фактичне виконання рішення суду, однак були встановлені обставини, котрі унеможливлюють його виконання, зокрема. Виконавчий документ виданий на підставі рішення Московського районного суду по справі № 2-236/11 від 22.10.2012 р., у відповідності до якого необхідно здійснити переобладнання в квартирі № 1 у житловому будинку «А-1» по вул. С. Лазо, 7 в м. Харкові та провести вселення ОСОБА_1, ОСОБА_7 у вказані вище житлові кімнати. Згідно рішення суду, всі переобладнання необхідно робити відповідно до вимог ДБН А.3.1-5-96 «Організація будівельного будівництва», постанови КМУ від 13.04.2011 за № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», дозволу на виконання будівельних робіт, наданих інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю, виконкому місцевої ради, газового господарства і держпожінспекції, на підставі затвердженої у встановленому порядку проектний документації. Відповідно до технічного висновку від 29.08.2014 року, наданого експертом ОСОБА_11, встановлено, що нормативний термін експлуатації житлового будинку № 7 по вул. С. Лазо (збудований у 1924 році), значно перевищений; за технічним станом будівельних конструкцій відноситься до категорії зношених. Переобладнання та перепланування в таких будівлях не дозволяється «Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затвердженими наказом № 76 від 17.05.2005 року. Таким чином, виконання робіт з переобладнання квартири № 1 в житловому будинку літ. «А-1», не дозволяється. Відповідно до листа ПП «Архітектурне бюро РІЧ», виконання проекту реконструкції/переобладнання/перепланування житлового будинку літ «А-1» по вул. С. Лазо, 7 в місті Харкові, не відповідає вимогам ДБН та стану існуючих конструкцій в натурі, встановлено, що стан існуючих каркасно-дощатих деревяних конструкцій рамний. Деревяні стіни, обкладені цеглою, являються несучою конструкцією сумісно з рамним каркасом, тому порушення геометричних розмірів будівлі неприпустиме. Разом із тим в ході примусового виконання було отримано відповідь з Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області № 7/120-177 від 11.11.2014 року, в якій зазначено, що відповідно до Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04. 2011 року № 466, будівельні роботи можуть виконуватись замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію. Згідно відповіді Управління Держкомзему у м. Харкові № 4902/08 від 30.10.2014 р., на земельну ділянку по вул. С. Лазо, 7 в м. Харкові відсутні документи, що посвідчують право власності; та згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.12.2014 р., державна реєстрація права власності на земельну ділянку не проводилась. Згідно відповіді Управління містобудування і архітектури № 4884/0/27-14 від 05. 12. 2014 року, оскільки документи на право власності або користування земельною ділянкою по вул. С. Лазо, 7 не оформлені, надання відповідного дозволу на проведення будівельних робіт на території домоволодіння по вул. С. Лазо, 7 (а саме будівельного паспорту) суперечить чинному законодавству. Таким чином, добудова тамбуру до житлової будівлі літ «А-1», що виходить за межі будинку, не може бути здійснена згідно зі статтями 27, 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». За результатами проведення обстеження будинку експерти та спеціалісти, що мають відповідні ліцензії та кваліфікаційні сертифікати, відмовились у проведенні авторського та технічного надзору у звязку із тим, що реконструкція/переобладнання/перепланування житлового будинку літ «А-1» не відповідає вимогам ДБН А.3.1-5-96 «Організація будівельного виробництва», постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року за № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт». Провести примусове вселення ОСОБА_1, ОСОБА_7 в житловий будинок літ. "А-1" (квартира №1) в житлові кімнати літ. 1-6 площею 14,7 кв.м., літ 1-7 площею 17,8 кв.м. по вул. С. Лазо, 7 в м. Харкові не можливо у звязку із тим, що відповідно до вищевикладеного неможливо здійснити переобладнання у в квартирі № 1 житловому будинку «А-1» по вул. С. Лазо, 7 в м. Харкові. Крім цього, на теперішній час кімнати літ. 1-6 та літ 1-7, що виділяються ОСОБА_1 і ОСОБА_7, не мають окремого входу, згідно плану будинку та фактичного стану, приміщення літ. 1-6 в натурі є кухнею, обладнання входу у вказані приміщення та зміна цільового призначення приміщення літ. 1-6 відбудеться тільки після проведення реконструкції/переобладнання/ перепланування у будинку згідно рішення суду.

Крім того, оскаржуваною постановою старшого державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 від 12.02.2015 року, ВП № 43418058, виконавчий лист № 2-236/11, виданий 14.05.2014 року Московським районним судом м. Харкова, про: демонтувати сарай «літ-Р», по вул. Лазо, буд. 7 в м. Харкові, виконаний з раніше використаних матеріалів та перенести його на земельну ділянку, що виділяється у користування ОСОБА_5, боржник ОСОБА_5, стягувач ОСОБА_1, повернуто стягувачу та зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 13.02.2016 року.

В обґрунтування повернення виконавчого листа зазначено, що в ході примусового виконання були здійснені усі заходи, спрямовані на повне, фактичне виконання рішення суду, однак були встановлені обставини, котрі унеможливлюють його виконання, зокрема. Так, згідно рішення суду по справі всі переобладнання необхідно робити відповідно до вимог ДБН А.3.1-5-96 «Організація будівельного будівництва», постанови КМУ від 13.04.2011 за № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», дозволу на виконання будівельних робіт, наданих інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю, виконкому місцевої ради, газового господарства і держпожінспекції, на підставі затвердженої у встановленому порядку, проектний документації. Керуючись ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем для участі у виконавчому провадженні залучено експерта ОСОБА_11 (кваліфікаційний сертифікат серія АЕ № 000297, виданий 31.05.2012 р. АРБК МРР Б та ЖКГУ), про що винесено відповідну постанову. Відповідно до технічного висновку від 29.08.2014 року, наданого експертом ОСОБА_11, за результатами технічного обстеження несучих та огороджувальних будівельних конструкцій господарської будівлі сараю літ. «Р» по вул. С. Лазо, № 7, в місті Харкові, визначення можливості демонтажу з перенесенням в інше місто сараю літ. «Р» було встановлено наступне. Перенесення сараю літ. «Р», на іншу територію шляхом розборки будівельних конструкцій є неможливим, бо сарай був збудований в 1955 році з вторинних будівельних матеріалів, які за 60 років експлуатації практично втратили несучі здібності і після розборки їх неможливо буде застосовувати при відбудові сараю на новому місті. Зношеність сараю становить 75 %, він має наступні будівельні конструкції: фундамент, технічний стан його незадовільний. Стіни, змуровані зі звичайної глиняної цегли, виконані з повною перевязкою та заповненням міжцеглових рядків. Обстеженням виявлено, що кладка з глиняної цегли вторинного походження має значний фізичний ізнос: цегла до половини товщини вивітрена, має «крихку» структуру. Технічний стан стін - незадовільний. Дах двоскатний деревяний з «щіпцовою» кроквяною системою. По верхньому поясу крокв змонтована дощата з «прозорами» обрешітка і покрівля. Технічний стан деревяних конструкцій даху - незадовільний. Покрівля толева по дощатій з «прозорами» обрешітці. Технічний стан покрівлі незадовільний. Кінцівки обрешітки обламані, толь на деяких ділянках обірвана. На теперішній час покрівля протікає. Запропонований демонтаж з перенесенням в інше місто сараю літ.«Р» не відповідає вимогам ДБН В 2.2-15-2002 «Будинки і споруди. Житлові будинки», ДБН 2.5-20-2001 «Інженерне обладнання будівель і споруд. Газопостачання.». Відповідно до листа ПП «Архітектурне бюро РІЧ», виконання проекту реконструкції/переобладнання/перепланування житлового будинку літ «А-1», а також демонтажу з перенесення в інше місце сараю літ. «Р», не відповідає вимогам ДБН та стану існуючих конструкцій в натурі. Демонтаж та перенесення господарчої будівлі літ. «Р» не може бути здійснено згідно з Законом України «Про містобудівну діяльність», який вимагає розробки «Містобудівних умов та обмежень», якщо існуючі будівлі змінюють своє місце розташування, розробка яких не можливо за відсутністю правовстановчих документів про право власності або користування земельною ділянкою, згідно п. 2.2. «Про затвердження Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст», затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України N 109 від 07.07.2011 року. Разом із тим в ході примусового виконання було отримано відповідь з Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області № 7/120-177 від 11.11.2014 року, в якій зазначено, що відповідно до Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466, будівельні роботи можуть виконуватись замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію. Згідно відповіді Управління Держкомзему у м. Харкові № 4902/08 від 30.10.2014 р., на земельну ділянку по вул. С. Лазо, 7 в м. Харкові відсутні документи, що посвідчують право власності. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.12.2014 р., державна реєстрація права власності на земельну ділянку не проводилась. Згідно відповіді Управління містобудування і архітектури № 4884/0/27-14 від 05.12.2014 року, документи на право власності або користування земельною ділянкою по вул. С. Лазо, 7 не оформлені, надання відповідного дозволу на проведення будівельних робіт на території домоволодіння по вул. С. Лазо, 7 (а саме будівельного паспорту) суперечить чинному законодавству. Таким чином, демонтаж та перенесення господарчої будівлі сараю літ. «Р» не може бути здійснена згідно зі статтями 27, 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Також оскаржуваною постановою старшого державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 від 12.02.2015 року, ВП № 43420420, виконавчий лист № 2-236/11 виданий 14.05.2014 року Московським районним судом м. Харкова, про виселення ОСОБА_5 з житлового будинку літ. "А-1" (квартира № 1) з житлові кімнати літ. 1-6 площею 14,7 кв.м., літ 1-7 площею 17,8 кв.м. по вул. С. Лазо, 7 в м. Харкові, боржник ОСОБА_5, стягувач ОСОБА_1, повернуто стягувачу та зазначено на праві повторного предявлення виконавчого листа в строк до 13.02.2016 року.

В обґрунтування повернення виконавчого листа зазначено мотиви, аналогічні тим, з яких було повернуто вказаний вище виконавчий лист у ВП № 43419165. Державним виконавцем також було зазначено, що провести примусове виселення ОСОБА_5 з житлового будинку літ. "А-1" (квартира №1) з житлових кімнат літ. 1-6 площею 14,7 кв.м., літ 1-7 площею 17,8 кв.м. по вул. С. Лазо, 7 в м. Харкові не можливо у звязку із тим, що відповідно до вищевикладеного неможливо здійснити переобладнання в квартирі № 1 житловому будинку «А-1» по вул. С. Лазо, 7 в м. Харкові. Крім цього, на теперішній час кімнати літ. 1-6 та літ 1-7, що виділяються ОСОБА_1 і ОСОБА_7, не мають окремого входу, згідно плану будинку та фактичного стану, приміщення літ. 1-6 в натурі є кухнею, обладнання входу у вказані приміщення та зміна цільового призначення приміщення літ. 1-6 відбудеться тільки після проведення реконструкції/переобладнання/ перепланування у будинку згідно рішення суду.

Також судом досліджено документи, на які посилався державний виконавець в обґрунтування оскаржуваних постанов.

Крім того, судом встановлено, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.03.2015 року в задоволенні скарги ОСОБА_5 про визнання дій старшого державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2, які виявилися у винесенні постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві: ОСОБА_3 виконавчого листа № 2-236/11 від 14.05.2014 року (ВП № 43417500), ОСОБА_1 та ОСОБА_7 виконавчих листів № 2-236/11 від 14.05.2014 року (ВП №№ 43418058, 43418725), ОСОБА_7 та ОСОБА_1 виконавчих листів № 2-236/11 від 14.05.2014 року (ВП № № 43420125, 43420420), ОСОБА_1 та ОСОБА_7 виконавчих листів № 2-236/11 від 14.05.2014 року (ВП №№ 43419165, 43419941), неправомірними та постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві такими, що підлягають скасуванню, і зобовязати його винести постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП №№ 43417500, 43418058, 43418725, 43420125, 43420420, 43419165, 43419941 відмовлено. З вказаної ухвали вбачається, що судом було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 про визнання дій старшого державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2, які виявилися у винесенні постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві, у тому числі по поверненню виконавчих листів у ВП № 43418058, 43419165, 43420420.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07.04.2015 року, ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10.03.2015 року залишено без змін. Як вбачається з мотивувальної частини вказаної ухвали, судом апеляційної інстанції визнано необґрунтованими доводи відносно того, що державний виконавець безпідставно призначив експертизу та залучив експерта ОСОБА_11

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.07.2015 року, касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилено, ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10.03.2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 07.04.2015 року залишено без змін. В обґрунтування судом касаційної інстанції було зазначено, що державний виконавець діяв відповідно до вимог п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, правомірність винесення оскаржуваних постанов вже була предметом дослідження за скаргою іншої особи, та судовими рішеннями, які набрали законної сили, в тому числі суду касаційної інстанції, порушень в діях державного виконавця не виявлено.

Також з наданої суду копії ухвали апеляційного суду Харківської області від 04.11.2015 року вбачається, що вказаної ухвалою скасовано ухвалу суду першої інстанції та відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 12.02.2015 року у ВП № 43417500. З мотивувальної частини вказаної ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що в обґрунтування винесення оскаржуваної постанови у ВП 43417500 державний виконавець посилався на Технічний висновок від 29.08.2014 року та інші документи, на які посилався в обґрунтування постанов, які оскаржуються в даній цивільній справі у ВП № 43418058, 43419165, 43420420. В обґрунтування ухвали суд апеляційної інстанції посилався також на вказані вище судові рішення Московського районного суду м. Харкова від 10.03.2015 року, апеляційного суду Харківської області від 07.04.2015 року та ВССУ від 22.07.2015 року.

Також з пояснень учасників судового розгляду встановлено, що на даний час триває розгляд скарги на постанову державного виконавця про призначення експерта ОСОБА_11

Відповідно до статті 124 Конституції України в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначається Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, що діяла на момент повернення виконавчого документу, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що державним виконавцем було встановлено обставини, які свідчать про наявну заборону щодо проведення виконавчих дій, визначених у відповідних виконавчих листах.

При цьому суд не може визнати обґрунтованими доводи особи, яка подала скаргу, з наступних підстав.

Посилання особи, яка подала скаргу, та її представників на відсутність підстав для призначення експертизи в ході виконавчого провадження, суд вважає необґрунтованими, оскільки рішенням суду було визначено, що всі переобладнання житлового будинку літ. А-1 необхідно робити відповідно до вимог ДБН А.3.1-5-96 «Організація будівельного виробництва», Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. за № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», дозволу на виконання будівельних робіт, наданим інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю, виконкому місцевої ради, газового господарства і держпожінспекції, на підставі затвердженої у встановленому порядку проектний документації.

Посилання особи, яка подала скаргу, та її представників, на ту обставину, що експертиза у виконавчому провадженні проводилась особою, яка не включена до реєстру атестованих судових експертів, не можуть бути визнані судом обґрунтованими, оскільки згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин, як експерт або спеціаліст може бути запрошена будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі.

З наданих суду документів вбачається, що експерт ОСОБА_11 має відповідні кваліфікаційні сертифікати відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), повязаних із створення обєкту архітектури.

Оцінюючи доводи особи, яка подала скаргу, та її представників, відносно того, що експертиза у виконавчому провадженні була призначена згідно постанови державного виконавця, винесеної у ВП № 43417500, 43418058, 43418725, та на підставі вказаної експертизи були повернені виконавчі документи в тому числі і у інших виконавчих провадження, зокрема № 43419165, 43420420, суд керується наступним.

Як вбачається з оскаржуваних постанов, а також постанови про призначення експерта, субєкта оціночної діяльностісубєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, всі вказані постанови виносились державним виконавцем у звязку із виконанням виконавчого листа № 2-236/11 від 14.05.2014 року, виданого на виконання вказаного вище рішення суду від 22.10.2012 року. Положення Закону України «Про виконавче провадження» не містять положень щодо недопустимості використання у виконавчому провадженні в якості документів письмових висновків експерта або спеціаліста, що були підготовлені в рамках іншого виконавчого провадження. Так, п. 3 ч. 3 ст. 11 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Враховуючи наведене, сам по собі факт посилання державного виконавця в оскаржуваних постановах про повернення виконавчого документа у ВП 43419165, 43420420, на висновки експерта, не можуть бути підставою для визнання вказаних постанов неправомірними.

Посилання особи, яка подала скаргу, та її представників на ту обставину, що згідно інформації з єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, інформація щодо експертизи внесена до реєстру тільки по одному виконавчому провадженню, не може бути підставою для визнання оскаржуваних постанов неправомірними, оскільки на вказану обставину не впливає факт виконання або невиконання державним виконавцем обовязків щодо внесення відповідної інформації до реєстрів.

Оцінюючи доводи особи, яка подала скаргу, та її представників відносно того, що в постанові про призначення експерта від 27.08.2014 року прізвище експерта зазначено з опискою, а саме Коленик, суд керується наступним.

На підтвердження вказаних доводів суду надано роздруківку постанови з реєстру, з якої вбачається, що експертом призначено особу на прізвище Коленик (том 1, а.с. 111-113).

Разом з тим, суду надано копію вказаної постанови з матеріалів виконавчого провадження, в якій прізвище експерта зазначено правильно, а саме ОСОБА_11 (том 2, а.с. 99).

Суд приходить до висновку, що наявність описки в електронній версії постанови, яка розміщена у відповідному реєстрі, сама по собі не може бути підставою для задоволення скарги, оскільки судом досліджено вказану копію вказаної постанови в паперовому вигляді, з підписом державного виконавця, в якій прізвище експерта зазначено без описки.

Оцінюючи доводи особи, яка подала скаргу, та її представників, відносно того, що особа, як готувала Технічний висновок, є упередженою та мала спілкування із ОСОБА_5, яка оплачувала Технічний висновок, суд керується наступним. Як вбачається з постанови про призначення експерта, субєкта оціночної діяльностісубєкта господарювання, останнього було попереджено про відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку. Належних та допустимих доказів упередженості експерта та надання ним завідомо неправдивого висновку, а саме вироку за ст. 384 КК України, який набрав законної сили, суду не наданою. Та обставина, що раніше ОСОБА_5 виступала замовником технічного обстеження, яке було виконано ТОВ «Інститут «Градінвестбуд» 11.02.2013 року та оплачено ОСОБА_5 13.02.2013 року, і представник цієї ж організації виконав Технічний висновок у виконавчому провадженні, не може сама по собі свідчити про упередженість експерта. Крім того, у звіті від 11.02.2013 року в якості відповідальних виконавців зазначені ОСОБА_12 та ОСОБА_13, а у технічному висновку експерта від 29.08.2014 року ОСОБА_11 та ОСОБА_14 Доказів того, що саме ОСОБА_5 оплачувала виготовлення Технічного висновку, суду не надано та, таким чином, не спростовано доводи представників ОСОБА_5, які заперечували вказану обставину.

Оцінюючи доводи особи, яка подала скаргу, та її представників відносно того, що сарай літ. «Р» побудований в 1998 році, а не в 1995 році, як було неодноразово зазначено в технічних паспортах та технічному висновку від 29.08.2014 року, суд керується наступним.

В ході розгляду скарги суду надано копію технічного паспорту, в якому рік побуди сараю літ. «Р» виправлений з 1955 на 1998.

З розділу 3.2. Технічного висновку від 29.08.2014 року вбачається, що особою, яка його склала, проводилось обстеження його технічного стану. За наслідками обстеження встановлено, що технічний стан фундаменту сараю незадовільний (стан конструкції III непридатний для експлуатації), технічний стан стін незадовільний, технічний стан деревяних конструкцій даху незадовільний, технічний стан покрівлі незадовільний. В розділі 4 Технічного висновку від 29.08.2014 року зазначено, що обстеженням будівельних конструкцій виявлено, що в сараї літ. «Р» несучі та огороджувальні конструкції мають значний фізичний ізнос (75 %). Кладка з глиняної цегли вторинного походження має значний фізичний ізнос: цегла до половини товщини виветрена, має «крихку» структуру, наявні ділянки з руйнуванням цегляних рядків, наявні тріщини. Пошкодження та відсутність на окремих ділянках покрівельного покриття призводить до протікання атмосферних вод, внаслідок чого відбувається замочування та руйнування деревяних конструкцій покриття. В аналізі результатів обстеження зазначено, що технічний стан енсучих та огороджувальних конструкцій сараю літ. «Р», який не обслуговувався, не виконувались поточні та капітальні ремонти, оцінюється як дуже незадовільний і потребують виконання невідкладних заходів по їх відновленню та посиленню.

Таким чином, Технічний висновок щодо неможливості перенесення сараю літ. «Р» на іншу територію шляхом розробки будівельних конструкцій, здійснено за наслідками обстеження технічного стану вказаного сараю, а не виходячи виключно з року його побудови, в звязку з чим описка в році побудови сараю сама по собі не може свідчити про помилковість Технічного висновку та, відповідно, про необґрунтованість оскаржуваної постанови у ВП № 43418058, яку винесено в тому числі на підставі даних вказаного Технічного висновку.

Доказів, які б спростовували вказаний Технічний висновок та інші документи, на які посилався державний виконавець в обґрунтування оскаржуваних постанов, та доводили технічну можливість здійснити переобладнання відповідно до рішення суду від 22.10.2012 року, суду під час розгляду даної цивільної справи, не надано.

При цьому суд враховує, що в разі отримання вказаних доказів стягувач, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», не позбавлений права повторно предявити виконавчий документ до виконання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення скарги в частині вимог про визнання дій неправомірними та скасування постанов.

Оскільки, як встановлено судом з пояснень особи, яка подала скаргу, вимоги щодо зобовязання виконати виконавчі документи відповідно до вимог законодавства, є похідними від вимог про скасування постанов, суд відмовляє і у вказаній частині вимог.

Керуючись ст. 208-210, 386-387 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2, заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Крівцов Д.А.