Справа № 177/129/17
Провадження № 2-з/177/12/17
У Х В А Л А

28.03.2017 Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Коваль Н. В.

за участі: секретаря Зборівської І. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі заяву представника ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача надав заяву про забезпечення позову, просив суд накласти арешт на земельну ділянку площею 3,4049 га, яка розташована на території Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастровий номер :03:001:0229, шляхом заборони будь-яким способом укладати угоди стосовно цього майна, проводити реєстрацію, перереєстрацію, здійснювати відчуження.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі

Оскільки справа розглядається за відсутності сторін, то у відповідності до ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути, зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3)встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам;

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних законних підстав.

У п.п. 3,4 постанови Пленуму Верховного Суду №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року роз'яснено, що згідно п.1, ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем для підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднена виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Із матеріалів справи видно, що позивач звернувся з позовом майнового характеру просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.

Отже зазначене представником позивача нерухоме майно не є предметом судового розгляду, отже такий вид забезпечення позову як накладення арешту на нього не може бути застосовано.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними.

Вказуючи на вид забезпечення позову накладення арешту на майно представник позивача, не надає відомості про його вартість, що позбавляє суд можливості вирішити питання щодо співмірності забезпечення позову заявленим вимогам.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Отже, на підставі вище викладеного, приймаючи до уваги, що подана заява про забезпечення позову не містить всіх відомостей, необхідних для її розгляду (зокрема даних щодо вартості майна, на яке заявник просить накласти арешт, які необхідні для вирішення питання щодо співмірності виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам), суд вважає за необхідне заяву про забезпечення позову повернути заявнику.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: