Справа №2-116/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді - Городецької Л.М.,

при секретарі - Думичі Р.М.,

за участю представника

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства (нині - Публічного акціонерного товариства) «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства (нині - Публічного акціонерного товариства) «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання кредитного договору недійсним, визнання договору поруки припиненим, -

в с т а н о в и в :

Відкрите акціонерне товариство (нині - Публічне акціонерне товариство) «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між Відкритим акціонерним товариством (нині - Публічним акціонерним товариством) «Всеукраїнський акціонерний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІФ Компанія Лімітед» 22 червня 2006 року було укладено кредитний договір №22/06 про надання кредиту на поповнення обігових коштів. Згідно з даним договором та додатковими угодами було до нього, ТзОВ «ІФ Компанія Лімітед» було надано кредит у розмірі 75 000 грн. на строк до 17 серпня 2008 року. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, 28 грудня 2006 року було укладено договір поруки з ОСОБА_2. Зважаючи на те, що за договором поруки ТзОВ «ІФ Компанія Лімітед» та ОСОБА_2 є солідарними боржниками, позивачем було предявлено позов про стягнення боргу з поручителя. В останній заяві про уточнення позовних вимог, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором, станом на 30.01.2017 року в розмірі 407 283,20 грн., яка складається з: неповернутої суми кредиту в розмірі 66 496,68 грн., простроченої суми по оплаті процентів в розмірі 135 557,73 грн., нарахованої пені за неповернення кредиту в розмірі 9717,06 грн., нарахованої пені за несплату процентів в розмірі 19 096,93 грн., нарахованого індексу на суму неповернутого кредиту в розмірі 72267,73 грн., нарахованого індексу інфляції на суму несплачених процентів 88249,60 грн., нарахованих 3%річних через прострочення повернення кредиту в розмірі 5990,16 грн., нараховані 3% річних через прострочення сплати процентів в розмірі 9907,31 грн., а також судові витрати у справі.

ОСОБА_2 проти позову заперечив, звернувся до суд з зустрічним позовом до Відкритого акціонерного товариства (нині - Публічного акціонерного товариства) «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання кредитного договору з додатковими угодами, договір застави з договором про внесення до нього змін, договір поруки розірваними, визнання договору поруки від 28 грудня 2006 року недійсним і припиненим.

В обґрунтування заявлених зустрічних позовних вимог покликається на те, що 22 червня 2006 року було укладено кредитний договір №22/06 про надання кредиту на поповнення обігових коштів. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, 28 грудня 2006 року було укладено договір поруки. Оскільки відсоткова ставка за договором кредиту була збільшена до 19% річних без згоди поручителя, договір поруки є припиненим відповідно до ст. 559 ЦК України, так як внаслідок зміни зобов'язання без згоди поручителя, обсяг відповідальності позивача за зустрічним позовом було збільшено.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та заявах про збільшення позовних вимог. Проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечив з підстав, вказаних у запереченні на зустрічну позовну заяву від 18.10.2012 року. Вказує зокрема на те, що позивач за зустрічним позовом не є стороною оскаржуваних договорів кредиту та застави, тому його вимоги про їх розірвання є неправомірними. Стосовно збільшення відсоткової ставки, вважає що таке відбувалося за погодженням з позивачем за зустрічним позовом, і відповідно немає жодних підстав вважати договір поруки від 28 грудня 2006 року припиненим.

ОСОБА_2 в судовому засіданні проти первісного позову заперечив. Просив у задоволенні такого відмовити. Вимоги зустрічного позову підтримав та просив такий задовольнити.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства (нині - Публічного акціонерного товариства) «Всеукраїнський акціонерний банк» не підлягають до задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_2 необхідно задоволити частково відповідно до наступного.

Згідно Статуту Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» «Всеукраїнський акціонерний Банк» (а.с. №56-66), Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний Банк» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Всеукраїнський акціонерний Банк».

Як вбачається з матеріалів справи, між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ТзОВ «ІФ Компанія Лімітед» 22 червня 2006 року було укладено кредитний договір №22/06. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, 28 грудня 2006 року було укладено договір поруки з ОСОБА_2.

Відповідно до п. 2 договору поруки від 28.12.2006 року, ОСОБА_2 поручився перед кредитором відповідати за виконання ТзОВ «ІФ Компанія Лімітед» в повному обсязі зобовязань, що випливають з Кредитного договору, а саме погашення основної суми боргу, погашення процентів згідно з умовами кредитного договору, погашення інших виплат, наприклад штрафу, пені, відшкодування збитків, витрати по зверненню стягнення на предмет застави.

Відповідно до п.1.1.3 кредитного договору №22/06, процентна ставка за користування кредитом була встановлена у розмірі 19% річних. Додатковою угодою №1 від 28 грудня 2006 року до кредитного договору, процентну ставку було підвищено до 20% річних. Додатковою угодою №3 від 08 травня 2008 року процентну ставку за користування кредитом було піднято до 25% річних.

Згідно п.10 договору поруки від 28 грудня 2006 року, договір поруки припиняється у разі зміни умов Кредитного договору, що можуть викликати збільшення відповідальності Поручителя без його згоди.

Пункт 13 договору поруки передбачає, що зміна умов цього договору допускається за взаємною згодою сторін, оформленою у письмовій формі, у встановленому законодавством порядку, за підписами уповноважених представників сторін.

Згідно з п. 22 постанови пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначає, що обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Судом встановлено, що додаткові угоди №1 від 28 грудня 2006 року, №2 від 29 грудня 2006 року, №3 від 08 травня 2008 року до кредитного договору підписувалися ОСОБА_2. Отже, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2, дійсно був поінформований про збільшення розміру відсоткової ставки за користування кредитом.

Однак, ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» не надав жодних доказів того, що поручитель фізична особа ОСОБА_2, дав згоду на збільшення обсягу своєї відповідальності. Згода боржника за кредитним договором юридичної особи ТзОВ «ІФ Компанія Лімітед», директором якої є позивач за зустрічним позовом, не є згодою поручителя фізичної особи ОСОБА_2, на зміну умов основного зобовязання.

Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Оскільки додатковою угодою №3 від 08 травня 2008 року процентну ставку за користування кредитом було піднято до 25% річних, умови Кредитного договору від 22 червня 2006 року були змінені, і такі зміни призвели до збільшення відповідальності поручителя.

Стаття 559 ЦК України передбачає, що порука припиняється у разі умов кредитного договору, що можуть викликати збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди.

Зважаючи на те, що в даному випадку ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» без згоди поручителя було змінено розмір процентної ставки за користування кредитними коштами з 20% до 25% річних, договір поруки від 28 грудня 2008 року є припиненим відповідно до ст. 559 ЦК України.

Стосовно ж зустрічних позовних вимог про визнання кредитного договору з додатковими угодами, договір застави з договором про внесення до нього змін, договір поруки розірваними, визнання договору поруки від 28 грудня 2006 року недійсним, такі вимоги не підлягають до задоволення відповідно до наступного.

Стаття 651 ЦК України передбачає, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору

другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Оскільки ж сторонами договору кредиту №22/06 від 17 серпня 2006 року та договору застави від 17 серпня 2006 року є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ТзОВ «ІФ Компанія лімітед». Отже, дані договори можуть бути розірвані у судовому порядку тільки на вимогу ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ТзОВ «ІФ Компанія лімітед». Договір поруки не підлягає розірванню, оскільки він є припинений внаслідок збільшення 08 травня 2008 року процентної ставки за користування кредитом з 20% до 25% річних.

Стосовно ж вимоги про визнання недійсним договору поруки від 28 грудня 2012 року, позивач за зустрічним позовом жодним чином не обґрунтував чому даний договір слід вважати недійсним. Тому така вимога є безпідставною.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов Відкритого акціонерного товариства (нині - Публічного акціонерного товариства) «Всеукраїнський акціонерний банк» не підлягає до задоволення, а позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково, а саме в частині припинення договору поруки від 28 грудня 2006 року. У задоволенні іншим позовних вимог позивача за зустрічним позовом слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 215, 223 ЦПК України, ст. 559, 651 ЦУ України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Відкритого акціонерного товариства (нині - Публічного акціонерного товариства) «Всеукраїнський акціонерний банк» - відмовити.

Позов ОСОБА_2 - задоволити частково.

Визнати таким, що припинив свою дію договір поруки від 28.12.2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством (нині - Публічним акціонерним товариством) «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ОСОБА_2

У задоволенні решти зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М. Городецька