Справа № 308/4070/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Готра Т.Ю., Собослой Г.Г.,

секретарі- Чучка Н.В.,

за участі представників сторін - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01 серпня 2017 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4, в інтересах якої діє представник ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4, в інтересах якої діє представник ОСОБА_1, звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Позовну заяву мотивує тим, що 18 липня 2009 року між позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, зареєстрований цією ж датою Холмківською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 22.

Зазначає, що від цього шлюбу в них є діти: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час проживають разом з позивачем.

07 квітня 2017 року згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду у справі № 308/12701/16-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Діти залишилися проживати разом з ОСОБА_4, відповідач проживає за іншою адресою.

Вказує, що ОСОБА_3 ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обов'язку утримувати своїх дітей.

Позивачу відомо, що аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, у шлюб після розлучення з нею не вступав, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків немає.

Також зазначає, що відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач, з січня 2015 року не бере участі у вихованні та утриманні наших спільних дітей.

Позивач не може одна забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітям, тому вважає, що батько, який здоровий та працездатний, хоча працює неофіційно, повинен сплачувати аліменти на рівні прожиткового мінімуму кожної дитини.

Виходячи зі змісту позовної заяви та рішення Ужгородського міськрайонного суду у справі № 308/12701/16-ц ведення спільного господарства між позивачем та відповідачем припинено з січня 2015 року, з цього ж часу ОСОБА_3 не виконує свій обов'язок щодо утримання дітей.

За твердженням позивача, на неодноразові вимоги щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей ОСОБА_3 відповідав відмовою під приводом свого безробіття, хоча фактично він працює, але без належного оформлення. Відповідач свідомо ухилявся від надання будь-яких грошових коштів чи інших матеріальних речей необхідних дітям.

Крім того, зазначає, що відповідач інших утриманців немає, він працездатний, його стан здоров'я дозволяє працювати, а тому, вважає він може сплачувати аліменти.

На підставі викладеного позивач просила суд: стягнути кошти на утримання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягувати їх із ОСОБА_3 у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно: на користь ОСОБА_10 - 1689 грн.; на користь ОСОБА_7 - 1355 грн., починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з ОСОБА_3 заборгованість по аліментам за минулий час - з січня 2015 року по дату подання позову в сумі - 71789,00 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 01 серпня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканки АДРЕСА_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі 1689 (одна тисяча шістсот вісімдесят дев'ять) гривень, та аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8 в розмірі 1355 (одна тисяча триста п'ятдесят п'ять) гривень, щомісячно, починаючи з 27.04.2017 року і до досягнення ними повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, заборгованість по аліментам за минулий час в розмірі 71789 (сімдесят одна тисяча сімсот вісімдесят дев'ять) гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з ОСОБА_3, аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі 1000 гривень, та аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8 в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення ними повноліття. В решті позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно приписів ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Судом вірно встановлено, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2009 року, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 квітня 2017 року у справі № 308/12701/16-ц між ними було розірвано.

Від вказаного шлюбу у сторін народилося двоє дітей - сини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Діти сторін проживають з позивачем ОСОБА_4, що підтверджується довідкою, виданою Холмківською сільською радою Ужгородського району від 30.07.2017 року за № 3546.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 постійного місця роботи немає, однак як батько дітей зобов'язаний брати участь в утриманні своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Суд першої інстанції, при визначенні розміру аліментів, врахував вищенаведені обставини, визначив достатню і розумну суму аліментів, враховуючи вік дітей, стан здоров'я дітей та обставини, передбачені ст. 182 СК України.

Що стосується вимоги, щодо стягнення з відповідача заборгованості по аліментам за минулий час - з січня 2015 року по дату подання позову - в сумі 71789,00 грн., то колегія суддів не погоджується з таким висновком, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки.

Як вбачається з рішення суду першої інстанції, суд як доказ прийняв розрахунок заборгованості, складений власноручно позивачкою. Проте, у розумінні ч.2 ст.191 СК України, власний розрахунок заборгованості, складений позивачкою, не може бути доказом вжиття позивачкою заходів для одержання аліментів від відповідача та свідоме ухилення останнього від їх сплати.

А тому, колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. п. 3 ч. 1 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 309, ст.ст.313, 314, 316, 317, 319ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01 серпня 2017 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5., заборгованості по аліментам за минулий час в розмірі 71789 (сімдесят одна тисяча сімсот вісімдесят дев'ять) гривень та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні зазначених позовних вимог - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді