Категорія 48Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого судді Голоти Л.О.

суддів: Кучевського П.В., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Топольська В.О.

та з участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_3на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2017 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Позов обґрунтувала тим, що 04.08.2007 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб у Відділ реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1796. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5. 25.06.2013 року, під час перебування у шлюбі, подружжям було придбано автомобіль Scoda Octavia, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1, за 195000 грн. На даний час відповідачем пред'явлено до суду позов про розірвання шлюбу, однак сторонами не досягнуто згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема вищевказаного автомобіля.

Виходячи з наведеного, положень ст. ст. 60, 70, 71 СК України, ст. 372 ЦК України, позивачка, посилаючись на те, що автомобіль є неподільною річчю, ним користується відповідач, просила поділити легковий автомобіль НОМЕР_2, залишивши його в користуванні відповідача, стягнувши з нього її на користь вартість частки в розмірі 91000 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2017 року позов задоволено.

Поділено майно - автомобіль марки Scoda Octavia, Комбі-В, 2001 року випуску, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 та є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наступним чином:

- залишено у власності ОСОБА_3 автомобіль Scoda Octavia, Комбі-В, 2001 року випуску, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1.

- стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 67500 грн. грошової компенсації замість частки ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на автомобіль.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 675 грн. витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині розподілу судових витрат, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення суду змінити, виключивши пункт про стягнення з нього на користь позивачки 675 грн. витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає положенням ст. ст. 213, 214 ЦПК України.

У справі встановлено, що 04.08.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1796.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданим 19.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 виданим 19.01.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області відповідно.

Під час перебування у шлюбі подружжям придбано автомобіль марки Scoda Octavia, Комбі-В, 2001 року випуску, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, який оформлено на відповідача, що вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6, виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області.

Відповідно до звіту № 17/468 від 30.10.2017 року про оцінку КТЗ SKODA OCTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_1, виготовлений суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7, ринкова вартість вказаного транспортного засобу, станом на дату оцінки, становить: 133055 грн. 34 коп.

У справі також установлено, що сторони дійшли згоди щодо вартості автомобіля на час розгляду справи в суді та визначили її в сумі 135000 грн. (половина вартості - 67500,00грн.).

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач погодилася на присудження їй грошової компенсації її частки у вартості автомобіля, залишивши автомобіль у власності відповідача, а відповідач з таким варіантом поділу майна погодився, визнавши позов.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що рішення суду в частині розподілу судових витрат ухвалено з дотриманням норм процесуального права.

Судом першої інстанції вірно при розподілі судових витрат зазначено про те, що позивачем було заявлено вимогу майнового характеру про стягнення з відповідача на користь останньої 91000 грн., а тому відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", позивачем сплачено 910,00 грн. судового збору.

Однак, в ході розгляду справи, позивачем було зменшено розмір позовних вимог, відповідно до яких остання просила суд стягнути з відповідача на її користь 67500 грн.

Таким чином, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 675 грн.

Посилання відповідача на те, що він звільнений від сплати судового збору, оскільки являється учасником бойових дій у даному випадку є помилковим.

Зокрема, відповідачем додано копію посвідчення серії УБД №141681, відповідно до якого останній має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відповідно до пункту 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року N 3674-VI (із змінами і доповненнями) (далі - Закон N 3674-VI), від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII (із змінами і доповненнями) (далі - Закон N 3551-XII) закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров'я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров'я.

Отже, з аналізу вищенаведених норм слідує, що особи, які мають статус учасника бойових дій звільняються від сплати судового збору не у всіх справах за їх участю, а лише у справах пов'язаних з реалізацію такими особами своїх прав, які виникли у зв'язку з надання їм цього статусу, в тому числі прав пов'язаних з реалізацією положень статті 1 Закону N 3551-XII.

Таким чином, оскільки предметом позовних вимог у даній справі є поділ майна, що не пов'язано з наданням відповідачу статусу учасника бойових дій, а тому з відповідача на користь позивача суд правомірно стягнув витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 675 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи наведене, судова колегія вважає, що зазначені в апеляційній скарзі доводи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права в частині розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Підпис Л. О. Голота

Судді Підпис П. В. Кучевський

Підпис В. П. Рибчинський

Згідно з оригіналом

Головуючий Л. О. Голота