АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3735/16-ц Номер провадження 22-ц/786/967/17Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - ГАЛЬОНКІНА С.А., ХІЛЬ Л.М.,

за участю секретаря ШЕВЧЕНКО І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «УкрСиббанк» на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 23 лютого 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи - Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначило, що 16.06.2007 року між ним та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки житлового будинку загальною площею 155,2 кв.м, житловою 51,5 кв.м. та земельної ділянки площею 0,1476 га, розташованих по вул. Олімпійській, 24 с. Гожули Полтавського району та області, у забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_6 за кредитним договором №0 від 16.06.2007 року.

Відповідно до умов кредитного договору банк надав останньому кредит у розмірі 54500 доларів США. Проте позичальник умов договору не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 143564,28 доларів США та 1332878,14 грн. Іпотекодавець ОСОБА_5 померла 09.01.2009 року, спадкоємцями її майна є діти ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які в установленому законом порядку прийняли спадщину, проте ухиляються від отримання свідоцтва про право на спадщину.

У січні 2009 року майновий поручитель ОСОБА_5 померла.

У листопаді 2009 року позивач звернувся до Другої Полтавської державної нотаріальної контори із заявою до спадкоємців про наявність майнових вимог за вищезазначеним договором іпотеки.

За повідомленнями нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину після ОСОБА_5 будь хто із спадкоємців у встановленому законом порядку не отримував.

Відповідно до вимог ч.4 ст.1268 ЦК України відповідачі, неповнолітні на час відкриття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо не подано заяву про відмову від прийняття спадку.

Згідно до ч.3 ст.23 ЗУ «Про іпотеку», якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобовязання, але у разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Просило звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки від 16.06.2007 року шляхом надання АТ «УкрСиббанк» як іпотекодержателю з вищим пріоритетом права продажу від свого імені предмета іпотеки: житлового будинку загальною площею 155,2 кв.м, житловою 51,5 кв.м. та земельної ділянки площею 0,1476 га, розташованих по вул. Олімпійській,24 у с. Гожули Полтавського району та області, що зареєстровані за ОСОБА_5, задовольнивши за рахунок продажу вимоги за кредитним договором №0 від 16.06.2007 року на загальну суму 143 564,28 доларів США та 1 341 055,39 грн.; встановити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації за домовленістю стрін, відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки: 545150 грн., з яких: вартість житлового будинку 456000 грн., вартість земельної ділянки - 89150 грн.; встановити, що вимоги ВАТ «Морський транспортний банк» в особі філії ВАТ «Морський транспортний банк» мають нижчий пріоритет на нерухоме майно предмет іпотеки та підлягають задоволенню в розмірі 15774,49 грн. після повного задоволення вимог АТ «УкрСиббанк» за кредитним договором №0 від 16.06.2007 року.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 23 лютого 2017 року у позові ПАТ КБ «УкрСиббанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права і ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційної суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Місцевим судом вірно встановлено, що 16.06.2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладений договір іпотеки, за умовами якого остання передала в іпотеку житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1476 га, розташовані по вул. Олімпійській, 24 у с. Гожули Полтавського району та області, - у забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором №0 від 16.06.2007 року (а.с.9-19).

За змістом ст.ст.10, 60 ЦПК України, правосуддя здійснюється на засадах змагальності, а тому кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень на заявлені вимоги.

Згідно до ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Сторони до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті, зобов'язані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, районний суд правильно послався на те, що будь-яких доказів на підтвердження зазначеної у позові заборгованості ОСОБА_6 перед позивачем за кредитним договором №0 від 16.06.2007 року суду не надано.

Також висновок місцевого суду про невиконання свого процесуального обовязку позивачем і ненадання усіх необхідних документів для встановлення юридичних фактів та відповідних їм правовідносин, зокрема доказів на підтвердження факту дати смерті іпотекодавця ОСОБА_5, кола спадкоємців та правонаступництва відповідачів прав та обовязків останньої, ухилення їх від отримання свідоцтва про право на спадщину, ненадання доказів правонаступництва публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» прав та обовязків акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», який є стороною договору іпотеки та інших доказів, необхідних для правильного вирішення спору відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи.

Доводи апелянта про відмову у позові з формальних міркувань без зясування обставин справи та перевірки їх доказами без встановлення факту порушення прав АТ «УкрСибБанк» не відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

З огляду на зміст та вимоги ст.ст.10, 60 ЦПК України доведення позову є процесуальним обовязком сторони.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, розяснює особам, які беруть участь у справі їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи убачається, що ухвалою від 15 листопада 2016 року суддя Полтавського районного суду, встановивши відсутність частини відомостей, зокрема необхідних для розгляду ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», залишив позовну заяву без руху та надав строк для усунення недоліків (а.с.38).

Представники відповідача замість усунення недоліків та надання документів вступили у письмову суперечку із суддею щодо можливості відкриття провадження у справі та можливості подання доказів під час розгляду справи (а.с.41-45).

Попередній судовий розгляд 14 грудня 2016 року не відбувся за неявкою сторін, будь яких доказів представники позивача подати ані поштою, ані через канцелярію не вважали за необхідне (а.с.56).

Попередній судовий розгляд 10 січня 2017 року знову не відбувся за неявкою сторін (а.с.77), від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи на підставі раніш поданих документів і про відсутність доповнень, будь яких доказів представники банку надати суду не вважали за необхідне (а.с.74).

У судових засіданнях 27 січня 2017 і 23 лютого 2017 року приймав участь представник банку, сторонам розяснювалися їх права і обовязки у справі, проте будь-яких доказів, або клопотань про їх витребування ним не заявлялося.

За таких обставин посилання апелянта на неподання доказів з вини суду спростовується матеріалами справи.

Характерно, що додаючи до апеляційної скарги частину необхідних для вирішення справи документів, представник апелянта також клопотання про їх приєднання до справи не порушує та поважність їх не подання суду першої інстанції обґрунтувати не вважає за необхідне.

Відповідно до ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Системний аналіз справи свідчить про обєктивну неможливість встановлення і зазначення у судовому засіданні юридичних фактів та відповідних їм правовідносин за відсутності точного розрахунку і періоду суми боргу, дати відкриття спадщини, точного кола спадкоємців, письмових вимог боржнику, підтвердженими оригінальними документами або їх копіями.

Крім того, згідно до абзацу 7 ч.1 ЗУ «Про іпотеку» та умов укладеного договору, ОСОБА_5 та її спадкоємці є майновими поручителями забезпечення виконання зобовязань іншою особою

Предявивши вимогу про повне дострокове погашення боргу за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом і пені кредитор, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України та укладеного договору, змінив строк виконання основного зобовязання, а тому саме з цього моменту обраховуються строки предявлення позову до майнового поручителя або його правонаступників.

Контрпродуктивне ведення справи представниками позивача (незазначення усіх спадкоємців, як відповідачів, письмові суперечки із судом, неподання необхідних правовстановчих документів або їх копій, розрахунків боргу, копії судового рішення щодо боржника, копій вимог боржникові й поручителю та ін. свідчить або про службову недбалість, або про бажання приховати певні обставини, за яких у позові може бути відмовлено.

За таких обставин висновок місцевого суду про недоведеність позову відповідає вимогам закону і матеріалам справи, а рішення постановлено із дотриманням норм чинного законодавства, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: ОСОБА_1

Судді: С.А. ГАЛЬОНКІН

ОСОБА_7

З оригіналом згідно: ОСОБА_1

суддя