Справа № 344/5789/16-ц
Провадження № 2/344/406/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 міського центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 міського центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, мотивуючи тим, що 20.07.2015 року відповідачка звернулась в ОСОБА_1 міський центр зайнятості з метою пошуку роботи, у звязку з чим їй було надано статус безробітної відповідно до Закону України Про зайнятість населення та призначено виплату допомоги по безробіттю. На підставі звірки даних з ДПА та акту перевірки розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення ОСОБА_1 міського центру зайнятості встановлено, що відповідачка в період перебування на обліку як безробітна одночасно надавала послуги цивільно-правового характеру Товариству з обмеженою відповідальністю Тієнс Україна та отримала допомогу по безробіттю в сумі 3228,89 грн. за період з 27.07.2015 року по 24.01.2016 року. Відповідачці 12.03.2016 року було направлено повідомлення щодо добровільного повернення незаконно виплачених коштів, як допомоги по безробіттю, проте дані кошти на його адресу не поступили. Просили позов задоволити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Прсила позов задоволити в повному обсязі.

Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог заперечила, мотивуючи тим, що під час перебування на обліку в ОСОБА_1 міському центрі зайнятості як безробітна, не була штатним працівником ТОВ Тієнс Україна, а тільки надавала йому послуги цивільно-правового характеру, а тому не відносилась до зайнятого населення. Зверталась до позивача з метою добровільного повернення отриманих коштів як допомоги по безробіттю, просила закрити справу відносно неї, однак кошти не повернула. Просила в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення заявленого позову заперечив, підтримав пояснення відповідачки, просив в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено.

20.07.2015 року відповідачка ОСОБА_2 звернулась із заявою до ОСОБА_1 міського центру зайнятості про надання статусу безробітного (а.с. 6), згідно якої їй було надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю, що підтверджується персональною карткою №00001 від 20.07.2015 року (а.с. 4-5).

Як вбачається з Договору №ДФЛ82567433 Про надання послуг з організації заходів, спрямованих на збільшення обсягів продажу продукції Тієнс Україна від 26.06.2015 року ОСОБА_2 зобовязувалась надати ТОВ Тієнс Україна, а ТОВ Тієнс Україна - прийняти та оплатити послуги з організації заходів, спрямованих на збільшення обсягів продажу продукції Тієнс Україна на території України, кожен аркуш якого підписаний відповідачкою ОСОБА_2 (а.с. 9-13).

Відповідно до Актів наданих послуг від 25.07.2015 року, від 25.09.2015 року, від 25.11.2015 року до вищезазначеного Договору, загальна вартість наданих ОСОБА_2 послуг ТОВ Тієнс Україна становить відповідно 965,20 грн., 428,52 грн. та 498,46 грн. (а.с. 14-15).

15.12.2015 року за №417 ТОВ Тієнс Україна надано відповідь на запит ОСОБА_1 обласного центру зайнятості, згідно якої ОСОБА_2 не була штатним працівником ТОВ Тієнс Україна, з нею укладено договір цивільно-правового характеру №82567433 від 26.06.2015 року, надані послуги не мають постійного характеру, їй було нараховано винагороду, з якої було утримано і перераховано в бюджет 2,6% єдиного соціального внеску, що відповідно до п.А ч.3 ст.56 Закону України Про пенсійне забезпечення (робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків) дає підстави для зарахування до страхового стажу період співпраці з громадянином по договору ЦПХ і його право на трудову пенсію, а також нараховано і перераховано в бюджет 34,7% ЄСВ на суму нарахованої винагороди (а.с. 16).

Актом №548 розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення ОСОБА_1 міського центру зайнятості від 05.02.2016 року встановлено, що згідно п.2, п.3 ст.36 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття ОСОБА_2 порушила обовязок повідомити ОСОБА_1 міський центр зайнятості про цивільно-правові відносини з ТОВ Тієнс Україна з 26.06.2015 року і обманним шляхом отримала статус безробітної. Сума виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_2 підлягає поверненню до Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випданок безробіття з 27.07.2015 року (а.с. 7).

Згідно розрахунку №5 ОСОБА_1 міського центру зайнятості від 11.03.2016 року дохід відповідачки за період з 27.07.2015 року по 24.01.2016 року становить 3228,89 грн. (а.с. 8).

12.03.2016 року ОСОБА_1 міським центром зайнятості винесено наказ №76 про повернення ОСОБА_2 коштів у сумі 3228,89 грн., виплачених як допомога по безробіттю за період з 27.07.2015 року по 24.01.2016 року (а.с. 17)

Як вбачається із повідомлення №706-06/19-16 ОСОБА_1 міського центру зайнятості від 12.03.2016 року відповідачці було запропоновано протягом пятнадцяти днів з дня отримання повідомлення пеперахувати на рахунок останнього кошти виплаченої грошової допомоги по безробіттю в розмірі 3228,89 грн. із зазначенням реквізитів для перерахунку (а.с. 18).

У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно ст. 30 Закону України Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування" від 14.01.1998 року №16/98-ВР, застраховані особи зобовязані в повному обсязі та у встановлені законодавством України про загальнообовязкове державне соціальне страхування строки повідомляти страховиків про обставини, що спричиняють зміни розміру матеріального забезпечення із загальнообовязкового державного соціального страхування та порядку його надання(звільнення з роботи, працевлаштування,виїзд за межі держави тощо). Сума вартості матеріального забезпечення та соціальних послуг, наданих застрахованій особі внаслідок зловживання або невиконання нею своїх обовязків, стягується з цієї особи в судовому порядку.

Згідно ст. 34 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам,зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою..

Згідно п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року №60/62, у разі встановлення центром зайнятості належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Підпунктом 2 пункту 1 розділу V "Припинення та поновлення виплати допомоги по безробіттю" Порядку надання допомоги по безробіттю у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики від 15.06.2015 року №613 передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою КМУ від 20.03.2013 року №198.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженогопостановою КМУ від 20.03.2013 року №198, центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітних у разі укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Тобто, сама наявність цивільно-правової угоди не дає особі права на отримання статусу безробітного, що унеможливлює отримання допомоги по безробіттю. Таким чином, неповідомлення відповідачкою про наявність укладеного цивільно-правового договору між нею та ТОВ Тієнс Україна в період перебування на обліку в центрі зайнятості, призвело до незаконного отримання статусу безробітного та, як наслідок, незаконної виплати допомоги по безробіттю.

Отже, перебування в цивільно-правових відносинах особи, яка має статус безробітної, є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення або наявністьтакої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону № 1533-ІІІ є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України Про зайнятість населення, зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. А тому посилання відповідачки на те, що вона не була штатним працівником ТОВ Тієнс Україна, а тільки надавала послуги цивільно-правового характеру, а тому не відносилась до зайнятого населення є безпідставним та необгрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" допомога по безробіттю є видом забезпечення за цим Законом.

Верховний Суд України у постанові від 17 лютого 2015 року по справі № 21-20а-15 прийшов до висновку про те, що норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку повязують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 не повідомила ОСОБА_1 міський центр зайнятості про наявність укладеного цивільно-правового договору, що свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої ст. 36 Закону України "Прозагальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачка зверталась до ОСОБА_1 міського центру зайнятості з проханням закрити відносно неї справу, так як вона зобовязується повернути кошти, отримані нею як допомогу по безробіттю в сумі 3228,89 грн., однак вказані кошти на рахунок останнього не поступали.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму виплаченої допомоги в розмірі 3 228,89 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 1378,00 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 1166 ЦК України, Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, Закону України Про зайнятість населення, Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, Порядку надання допомоги по безробіттю у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, Порядку розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, ст. ст. 10, 60, 131, 213-215 ЦПК, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 міського центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_1 міського центру зайнятості, місцезнаходження якого: м. Івано-Франківськ, вул. Набережна ім.В.Стефаника, 34Б, р/р 1002, код одержувача 19390067, банк ГУДКСУ в м.Івано-Франківську, МФО 836014 3 228 (три тисячі двісті двадцять вісім) грн. 89 коп. допомоги по безробіттю та 1 378,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.