АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/2465/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1063/17Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Прядкіної О.В.,

суддів: Обідіної О.І., Панченка О.О.,

секретаря Лимар О.М.,

за участі: відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 лютого 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Березоволуцької територіальної громади Гадяцького району, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно та договору купівлі-продажу дійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відмовлено.

Відмовлено ОСОБА_2 у стягненні зі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 витрат, повязаних з проведенням дослідження спеціаліста у розмірі 6 000 грн.

Рішення оскаржив ОСОБА_2, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить змінити оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні на його користь витрат на проведення дослідження спеціаліста та стягнути на його користь із ОСОБА_4 і ОСОБА_5 6000грн., сплачених за проведення дослідження, а також повернути сплачений судовий збір в сумі 704 грн.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 01 лютого 2017 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про залучення до матеріалів справи висновку експертного дослідження № ED-1710-7-630.17, проведеного ТОВ «Судова незалежна експертиза України» на підставі заяви ОСОБА_2 від 10 січня 2017 року (т. 1 а.с. 155-167).

Згідно договору № ED-1710-7-630.17 про проведення дослідження спеціаліста від 10 січня 2017 року, ОСОБА_2, як замовник, і ТОВ «Судова незалежна експертиза України», як виконавець дослідження, узгодили, що вартість послуг за цим Договором складає 6 000 грн. (т. 1 а.с. 168-169).

Відповідно до довідки виданої ТОВ «Судова незалежна експертиза України» від 13 січня 2017 року, ОСОБА_2 оплатив проведення експертного дослідження у встановленому розмірі (т. 1 а.с. 172).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення на його користь понесених витрат, повязаних з проведенням дослідження, суд першої інстанції виходив з того, що експертизи проведені за власної ініціативою сторони по справі відшкодуванню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

За змістом роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», висновок експертизи може бути доказом у справі лише у тому разі, коли експертиза проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. У разі коли висновок наданий стороною, тобто проведений експертною установою за клопотанням цієї сторони, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ.

Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК України з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави».

Порядок відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням судових експертиз, визначений статтею 15 Закону України від 25 лютого 1994 року «Про судову експертизу» та роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними в п.45 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», зі змісту яких вбачається, що витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України та судово-медичними і судово-психіатричними установами охорони здоров'я України відшкодовуються в порядку, передбаченому законодавством.

Таким чином, до судових витрат відносяться і підлягають компенсації витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз, які були призначені ухвалою суду за відповідним клопотанням сторони, а компенсація витрат на проведення експертних досліджень поза межами розгляду справи не передбачена, про що правильно зазначив суд у рішенні.

Як встановлено судом, експертне дослідження підписів у розписці від 24 травня 2004 року проведене на підставі особистої заяви ОСОБА_2, на підставі договору з ТОВ «Судова незалежна експертиза України», а тому компенсації, у порядку визначеному законом, не підлягають ( т.1, а.с.167- 169).

Крім того, згідно інформації, що міститься в Єдиному державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Судова незалежна експертиза України» є самостійною юридичною особою, яка не відноситься до науково-дослідних установ Міністерства юстиції України.

Як вбачається з реєстру атестованих судових експертів, експерт ОСОБА_6, яка виконувала висновок експертного почеркознавчого дослідження від 11.01.2017р., має атестацію, як судовий експерт по проведенню почеркознавчої експертизи в складі Київського НДІСЕ, а не товариства «Судова незалежна експертиза України», з яким ОСОБА_2 було укладено договір.

Таким чином, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми процесуального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну оцінку, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Що стосується вимоги апеляційної скарги про відшкодування відповідачами сплаченої ОСОБА_2 суми судового збору за подання апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не повязано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір.

При поданні апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 704 грн., що підтверджується квитанцією № 76 від 07 березня 2017 року (а.с. 232). Однак, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення оскаржується ним лише в частині оскарження вирішення питання розподілу судових витрат, а отже судовий збір слід вважати таким, що сплачений помилково.

Порядок повернення коштів, помилково зарахованих до державного бюджету на рахунки, визначені для сплати судового збору, здійснюється в порядку, передбаченому наказом Державної казначейської служби України від 10 грудня 2002 року № 226, який визначає, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Отже, встановивши факт помилкової сплати судового збору, колегія суддів приходить до висновку про повернення ОСОБА_2 коштів, сплачених згідно квитанції № 76 від 07 березня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 лютого 2017 року залишити без змін.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України в м. Полтаві Полтавської області повернути ОСОБА_2 сплачений на р/р 0002 судовий збір у розмірі 704 гривні, згідно квитанції № 76 від 07 березня 2017 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1