Справа № 522/7038/14-ц Провадження № 2/522/1064/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

за участю адвокатів ОСОБА_2, ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

В квітні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (колишнє прізвище «Суворова») В. про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 15514,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. (т.1 а.с. 1-4).

В грудні 2014 року ОСОБА_11О, помер (т.1 а.с. 98), а його спадкоємцями першої черги за законом є позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3

У листопаді 2015 року позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали уточнену позовну заяву, згідно з якою остаточно вимагають стягнути з відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди 29102,56 грн. (з яких : вартість відновлювального ремонту квартири (сума прямої матеріальної шкоди) 15514,00 грн.; інфляційні збитки за час прострочення суми прямої матеріальної шкоди 27189,88 грн.; три проценти річних за час прострочення суми прямої матеріальної шкоди з 20.10.2011 р. по 27.11.2015 р. 1912,68 грн.) та у відшкодування моральної шкоди по 5000,00 грн. з кожного із відповідачів (т.1 а.с. 150-152).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі вказують, що 14 червня 2008 року сталось залиття належної їм на праві приватної власності квартири № 68, яка розташована у будинку № 3-а по 2-му Куліковському провулку в м. Одесі, з розташованої в цьому ж будинку поверхом вище квартири № 72, власниками якої є відповідачі, що призвело до погіршення технічного стану належної їм вищевказаної квартири № 68, в результаті чого їм завдано матеріальної та моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_2, яка є представником всіх позивачів, підтримали позов, а відповідач ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_1, яка є представником всіх відповідачів, не визнали позов та подали адресовані суду свої письмові заперечення на позовну заяву та заяву про застосування строків позовної давності, які приєднані судом до матеріалів справи (т.1 а.с. 57-58, 92-93, 225-227).

Третя особа КП «ЖКС «Фонтанський» не повідомила суду причину неявки свого представника, хоча про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання нею судової повістки.

Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення сторін та їх представників, суд доходить висновку, що позовна заява позивачів не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що позивачі є власниками квартири № 68, яка розташована на 8-му поверсі девятиповерхового житлового будинку № 3-а по 2-му Куліковському провулку в м. Одесі, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.01.2001 р. № 057, виданого органом приватизації державного житлового фонду Приморського району м. Одеси (т.1 а.с. 17).

Відповідачі є власниками квартири № 72, яка розташована на 9-му поверсі девятиповерхового житлового будинку № 3-а по 2-му Куліковському провулку в м. Одесі, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.05.2001 р. за р. № 8-11616, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, зареєстрованого в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 26.07.2001 р. (номер запису : 62 в книзі : 414пр-152) (т.1 а.с. 65).

У своїй первісній позовній заяві від 07.04.2014 р. позивачі вказують, що 14 червня 2008 року сталось залиття їх квартири № 68, а також розташованої увищевказаному житловому будинку поверхом нижче квартири № 64, яка належить на праві власності ОСОБА_12, з вини відповідачів, а в уточненій позовній заяві від 27.11.2015 р. позивачі вказують, що актами КП «ЖКС «Фонтанський» від 02.08.2011 р. та від 20.10.2011 р. зафіксовано факти неодноразового залиття їх квартири з вини відповідачів та, в якості доказу на підтвердження цієї обставини, посилаються на висновок № 1298 судової будівельно-технічної експертизи від 09.07.2013 р., яку було проведено на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2013 р. по цивільній справі № 1522/12845/11.

Однак рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2014 року у справі № 1522/12845/11 за позовом ОСОБА_12М до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_10, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : КП «ЖКС «Фонтанській», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири встановлено, що 14 червня 2008 року залив належної ОСОБА_12 квартири № 64, що знаходиться в будинку № 3-а по 2-му Куліковському провулку в м. Одесі, стався з вини відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_10, а саме по причині того, що в квартирі № 68 був відкритий кран на кухні, з якого бігла вода і виливалась через верх мийки, яка була забита посудом, в результаті чого вода розливалась по підлозі квартири № 68 і просочувалась в квартиру № 64.

Крім того, в цьому судовому рішенні вказано, що, по-перше, в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 (якою було складено 09.07.2013 р. висновок № 1298 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 1522/12845/11) пояснила, що встановити давність заливу квартири № 68 з квартири № 72 неможливо; і, по-друге, висновок судової будівельно-технічної експертизи № 1298 від 09.07.2013 р. не підтверджує, що пошкодження від залиття, наявні в кватирі № 64, і сліди залиття, наявні в квартирі № 68, стали наслідком однієї події залиття 2008 року.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 червня 2014 року було скасоване згадане рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2014 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди та ухвалене в цій частині нове рішення, в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

При цьому, вказаним судовим рішенням апеляційного суду Одеської області встановлено, що є необґрунтованими твердження відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_10 про те, що 14.06.2008 р. залив квартири № 64 стався з вини мешканців квартири № 72, оскільки залив квартири № 68 зафіксовано в 2011 році, та згідно актів залив старий, однак коли саме він відбувся не встановлено, проте в квартирі № 64 залив стався у 2008 році, що підтверджується відповідним актом. Крім того, відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_10 не надали до суду належних та допустимих доказів на підставу своїх заперечень, а саме того, що залив квартири № 64 стався 14.06.2008 р. з вини мешканців квартири № 72 по 2-му Куліковському провулку 3-а в м. Одесі, та висновок судової будівельно-технічної експертизи № 1298 від 09.07.2013 року не підтверджує, що пошкодження від залиття, наявні в квартирі № 64, і сліди залиття, наявні в квартирі № 68, стали наслідком однієї події залиття 2008 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Водночас суд враховує, що з актів обстеження від 02.08.2011 р. та від 20.10.2011 р. вбачається, що в квартирі позивачів виявлені старі сліди заливу, але ці акти не містять інформації стосовно того, коли саме та з якої причини стався залив квартири позивачів.

Також суд бере до уваги, що під час складання вказаних актів обстеження квартири позивачів від 02.08.2011 р. та від 20.10.2011 р. не було обстежено квартиру відповідачів під № 72.

Згідно висновку експерта № 5665 від 24.04.2017 р., складеного експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_13 за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи у даній справі, по-перше, у результаті проведеного обстеження квартир № 68 та 72 по 2-му Куліковському провулку, 3-а в м. Одесі, однозначно встановити причину залиття квартири № 68 експерту не надається можливим; і, по-друге, у актах обстеження від 02.08.2011 р. та від 20.10.2011 р. не вказано про дату залиття квартири № 68.

Разом з тим, з висновку № 1298 від 09.07.2013 р., складеного експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_13 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 1522/12845/11, вбачається, що приміщення квартири № 68 попадали під залив водного потоку з розташованої вище квартири № 72.

Таким чином, оскільки позивачі під час судового розгляду цивільної справи № 1522/12845/11 стверджували, що 14.06.2008 року залив квартири № 64, а так саме і залив їх квартири № 68 відбувся з вини мешканців квартири № 72, та на підтвердження цієї обставини надали суду акти обстеження квартири № 68 від 02.08.2011 р. та від 20.10.2011 р., але ці їх доводи повністю спростовуються рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2014 року у справі № 1522/12845/11 та рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 червня 2014 року, тому суд доходить висновку, що залиття квартири позивачів вочевидь сталось до 14 червня 2008 року, що в свою чергу підтверджується і вищевказаними актами від 02.08.2011 р. та від 20.10.2011 р., в яких зазначено, що в квартирі позивачів виявлені саме старі сліди заливу.

Проте позивачі звернулися до суду з даним позовом лише в квітні 2014 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Отже, позивачі пропустили строк звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

19 березня 2015 року відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали адресовану суду свою спільну письмову заяву про застосування строку позовної давності у даній справі (т.1 а.с. 57-58).

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позивачам слід відмовити у задоволенні позову в звязку з пропуском ними строку звернення до суду з даним позовом.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 13 грудня 2017 року.

Суддя Н.А. Ільченко