Справа № 212/7874/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Пустовіта О.Г., присяжних: ОСОБА_1, ОСОБА_2, з участю секретаря Конограй В.В., з участю прокурора Плющакової Л. М., особи, у відношенні якої внесено заяву ОСОБА_3, представником особи адвокатом ОСОБА_4, опікуна ОСОБА_5, лікаря психіатра ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради про госпіталізацію громадянина визнаного у встановленому законом порядку недієздатним у психіатричний стаціонар - ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР з приводу примусової госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричного закладу. В обґрунтування вимог представник заявника вказав, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню з 2012 року, безстроково. Перебуває під наглядом лікаря психіатра з 2010 року з діагнозом: помірно органічний розлад особистості в наслідок енцефалопатіїї складного ґенезу, депресивний синдром з приходящими психотичними розладами. ОСОБА_3 перебуває під наглядом психіатра з 1989 та з 1998 року являється інвалідом 2 групи. Неодноразово проходила лікування в КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер»ДОР». Відповідно до висновку ЛКК від 04.12.2017 року комісія лікарів психіатрів рекомендувала стаціонарне лікування в примусовому порядку, посилаючись на помірно органічний розлад особистості в наслідок енцефалопатії, складного ґенезу, депресивного синдрому з приходящими психотичними розладами.

У судовому засіданні лікар-психіатр ОСОБА_6, підтримала заяву, пославшись на викладені в ній обставини та просила її задовольнити.

ОСОБА_3 не заперечувала проти госпіталізації для проходження лікування. Її опікун ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував проти госпіталізації для проходження лікування.

Адвокат ОСОБА_4 підтримав заяву про госпіталізацію.

Заслухавши сторони, думку прокурора, який просить задовольнити заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 перебуває під наглядом психіатра з 2010 року з діагнозом «Помірно органічний розлад особистості в наслідок енцефалопатіїї складного ґенезу, депресивний синдром з приходящими психотичними розладами». Інвалід другої групи по психічному захворюванню безстроково.

Відповідно до рішення Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16.02.2015 року (справа № 216/6326/14), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнана недієздатною, ОСОБА_3 призначений опікун ОСОБА_5.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.12.2017 року ОСОБА_3 була оглянута лікарсько-консультативною комісією, яка дійшла висновку, що ОСОБА_3 страждає тяжким психічним захворюванням у вигляді: Помірно органічний розлад особистості в наслідок енцефалопатіїї складного ґенезу, депресивний синдром з приходящими психотичними розладами та її лікування можливе лише в стаціонарних умовах (ЛКК № 1410 від 04.12.2017 року).

Згідно відомостей із заяви опікуна ОСОБА_5 на протязі останніх днів психічний стан ОСОБА_3 змінився, весь час плаче, говорить про суїцид, вдома не виконує повсякденні справи.

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Стаття 13 зазначеного Закону вказує, що особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

Однак, вказане положення рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними). Та визначено такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що «стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи» (пункт 30 рішення у справі «МакКей проти Сполученого Королівства» від 3 жовтня 2006 року).

У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до процедури,встановленої законом, до яких належить і законне затримання психічнохворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку.

Європейський суд з прав людини визначив вимоги, яких необхідно дотримуватися під час законного затримання психічнохворих осіб відповідно до підпункту (е) пункту 1 статті 5 Конвенції, а саме: «за винятком випадків крайньої необхідності, людина не має позбавлятися свободи до тих пір, поки не буде переконливо доведено, що вона дійсно є «психічнохворою». Сама сутність того, в чому слід переконати компетентні державні органи - наявність психічного розладу, - вимагає обєктивної медичної експертизи; психічний розлад має бути такого характеру або ступеня, які виправдовували б обовязкове позбавлення свободи; обґрунтованість позбавлення свободи залежить від стійкості такого розладу» (пункт 39 рішення у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» від 24 жовтня 1979 року).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 60, 209, 213-215, 279-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради про госпіталізацію громадянина визнаного у встановленому законом порядку недієздатним у психіатричний стаціонар - ОСОБА_3 - задовольнити .

Госпіталізувати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до психіатричного стаціонару Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер м. Кривий Ріг» Дніпропетровської обласної ради».

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Головуючий суддя: Пустовіт О.Г.

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2