Провадження № 2/359/291/2017
Справа № 359/6469/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Київській області, ОСОБА_1 про зняття арешту із заставленого майна,-

встановив:

В серпні 2016 року ПАТ «МАРФІН БАНК» звернулось до суду з вказаним позовом, яким просить зобов'язати районний відділ державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції зняти арешт з земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована в АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, виданого Бориспільською міською радою Київської області на підставі рішення сесії Бориспільської міської ради від 16 листопада 2006 року №619-07-V, зареєстрованого 9 листопада 2007 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №2, а також покласти судові витрати на відповідача ОСОБА_1

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. 07.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» (що є правонаступником якого за всіма правами та обов'язками з 12.11.2010 року є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «МАРФІН БАНК») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 00354/КК, за умова ми якого Банк надав Позичальникові кредитні кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у сумі 57 715,74 доларів США. В забезпечення виконання умов даного кредитного договору між позичальником та банком 07.12.2007 року було укладено Договір іпотеки № 484, відповідно до якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, а саме земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,1 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер земельної ділянки -НОМЕР_3, яка належить іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія бланку НОМЕР_2.

02.02.2010 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 463944,04 гривень та судові витрати в сумі 1700грн.. 15.02.2010 року ВАТ «МАРФІН БАНК» отримало виконавчий лист № 2-308 по примусовому виконанню вказаного рішення суду. В подальшому державним виконавцем ВДВС Бориспільського МРУЮ в Київській області було відкрито виконавче провадження № 28114773. 11.08.2011 року в рамках вказаного виконавчого провадження винесено Постанову про арешт майна боржника, в тому числі і на вказану земельну ділянку. На даний час рішення суду не виконано. 21.06.2016 року Договором про внесення змін та доповнень №1 до Договору іпотеки, № 484 від 07.12.2007 року, внесено зміни, а саме: Пункт 24.1. викладено у наступній редакції: «у разі невиконання Іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором та/або порушення справи про банкрутство Іпотекодавеця, Іпотекодержатель має право здійснити реалізацію Предмета іпотеки або набути його у власність». Таким чином, передбачено можливість реалізації предмета іпотеки для задоволення вимог Іпотекодержателя не тільки у порядку примусового виконання судового рішення, але і у будь-який інший незаборонений законодавством України позасудовий спосіб реалізації. Наявність арешту на вказане майно, що перебуває в іпотеці, порушує права Позивача на першочергове право на задоволення своїх вимог з виконання ОСОБА_1 зобов'язань по кредитному договору, що стало підставою для звернення до суду.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, в тому числі стягнути судові витрати з відповідача ОСОБА_1.

Відповідач- представник Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області в судовому засіданні проти зняття арешту не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні визнала позовні вимоги та не заперечувала щодо їх задоволення.

Суд, дослідив, проаналізував та оцінив всі зібрані у справі докази у їх сукупності з обставинами справи, і дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 07 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» (що є правонаступником якого за всіма правами та обов'язками з 12.11.2010 року є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «МАРФІН БАНК») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 00354/КК, за умовами якого Банк надав Позичальникові кредитні кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у сумі 57 715,74 доларів США (а.с.6-8).

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за даним договором між позичальником та банком було укладено Іпотечний договір №484 (а.с.9-11). Пунктом 1.1. даного договору визначено, що він забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору № 00354/КК, укладеного між ВАТ «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» та ОСОБА_1.

Згідно п.7. Договору іпотеки на забезпечення основного зобов'язання іпотекодавець передає у іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,1 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер земельної ділянки -НОМЕР_3, яка належить іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія бланку НОМЕР_2.

Судом встановлено, що 15.02.2010 року Бориспільським міськрайонним судом видано виконавчий лист № 2-308 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат в сумі 465764,84 грн. На підставі даного виконавчого листа державним виконавцем ВДВС Бориспільського МРУЮ в Київській області було відкрито виконавче провадження № 28114773. 11.08.2011 року в рамках вказаного виконавчого провадження винесено Постанову про арешт майна боржника, в тому числі і на вказану земельну ділянку (а.с.14).

Сторонами визнано, що з моменту відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-308 Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2010 року (ВП 28114773) до 13.06.2016 року, боржником ОСОБА_1 заборгованість по виконавчому листу № 2-308 від 11.08.2011 року на користь банку не сплачувалась.

21.06.2016 року Договором про внесення змін та доповнень №1 до Договору іпотеки, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області від 07 грудня 2007 року за реєстровим № 484, внесено зміни, а саме: Пункт 24.1. викладено у наступній редакції: «у разі невиконання Іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором та/або порушення справи про банкрутство Іпотекодавеця, Іпотекодержатель має право здійснити реалізацію Предмета іпотеки або набути його у власність» (а.с.12-13).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). При цьому правовою підставою для передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя (або застереження в іпотечному договорі).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателю на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Таким чином, Цивільним кодексом України, Законом України «Про іпотеку» та Договором Іпотеки передбачено можливість реалізації предмета іпотеки для задоволення вимог Іпотекодержателя не тільки у порядку примусового виконання судового рішення (тобто через аукціон), але і в інший незаборонений законодавством України позасудовий спосіб реалізації.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки виникає з підстав, встановлених ст. 12 Закону України «Про іпотеку»: у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом даної норми власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини чи договором.

Згідно вимог ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція 1999р.), особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999р.), чинного на момент звернення позивача до суду, передбачене право заставодержателя звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 -2 ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Таким чином, право іпотеки у позивача виникло з моменту укладення договору іпотеки та її державної реєстрації, тобто до вчиненої виконавцем оспорюваних дій.

Враховуючи вищевикладене, та ту обставину, що на даний час арешт, накладений зазначеною Постановою від 11.08.2011р. на все майно, яке належить ОСОБА_1 а саме вищевказану земельну ділянку, порушує переважне право позивача на задоволення грошових потреб щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, слід прийти до висновку, що право Банку в частині заявлених вимог, як іпотекодержателя порушено, оскільки Банк позбавлений можливості задовольнити свої вимоги щодо погашення заборгованості за рахунок спірного арештованого майна, в тому числі і в реалізації своїх прав іпотекодержателя при зверненні стягнення на майно, тому позовні вимоги позивача в частині зняття арешту з нерухомого майна, що є предметом іпотеки, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В задоволенні позовної вимоги щодо зобов'язання районного відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції зняти арешт з земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована в АДРЕСА_1, слід відмовити, так як даний обов'язок є виключно дискреційною функцією ВДВС при виконанні своїх повноважень.

При цьому суд враховує роз'яснення, наведені в абзаці 4 пункту 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до яких вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Судові витрати у даній справі складає судовий збір в сумі 1378 гривень (а.с.18), які відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача з відповідача ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.10, 11, 60, 61, 88,209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Зняти арешт з земельної ділянки , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,1 газ цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_2, виданого Бориспільською міською радою Київської області на підставі рішення сесії Бориспільської міської ради від 16 листопада 2006 року №619-07-V, зареєстрованого 9 листопада 2007 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №2.

Стягнути з ОСОБА_1, РНОКПП -НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК», судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 гривень (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Муранова-Лесів І.В.