АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/491/17 Головуючий 1 ін. - Бойко Г.В.
Справа № 620/400/16-ц
Категорія: сімейні Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В АЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Гуцал Л.В., Кругової С.С.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання про зупинення провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

В червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_3 про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя.

На обґрунтування позивач вказала, що в період з 1982 року перебувала у юридичному шлюбі з відповідачем, який було розірвано 04 жовтня 1983 року Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом 1150.

Після розірвання шлюбу вони фактично проживали однією сім'єю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народились дві доньки-близнюки - ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

В 1997 році вони прийняли рішення про продаж будинку АДРЕСА_1, який вона отримала у спадок, за 13 000 грн. 00 коп. та 19 червня 1997 року купили будинок в с. Леб'яже Зачепилівського району Харківської області. Цей будинок вони газифікували під час шлюбу, який було зареєстровано 20 березня 1998 року Леб'язькою сільською радою Зачепилівського району Харківської області за актовим записом № 01.

20 березня 1998 року Лебьязькою сільською радою Зачепилівського району Харківської області за актовим записом № 1 між ними знов було зареєстровано шлюб, який розірвано в серпні 2015 року за рішенням суду.

Посилаючись на підстави, передбачені статтями 57, 60-62 СК України, просила визнати будинок в с. Леб'яже Зачепилівського району Харківської області спільною сумісною власністю, а з метою забезпечення позову - накласти арешт на це домоволодіння.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на придбання цього житла за гроші, отримані від продажу 30 липня 1997 року квартири АДРЕСА_2.

Ухвалою Зачепилівського районного суду Харківської області від 13 червня 2016 року накладено арешт на будинок в с. Леб'яже Зачепилівського району Харківської області.

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2010 року позов задоволено.

Будинок в с. Леб'яже Зачепилівського району Харківської області з надвірними будівлями визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3.

Арешт, накладений на будинок с. Леб'яже Зачепилівського району Харківської області з надвірними будівлями, накладений ухвалою Зачепилівського районного суду Харківської області від 13 червня 2016 року, знято.

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто 884 грн. 00 коп. судового збору.

На рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2010 року відповідач подав апеляційну скаргу, у зв'язку з чим справа призначена до розгляду в суді апеляційної інстанції.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 заявила клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Апеляційний судом Дніпропетровської області її апеляційної скарги на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року, якою заява ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа ОСОБА_3, залишена без розгляду.

Клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

За змістом статті 303-1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом двох місяців з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду. У виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може подовжити строк розгляду справи, але не більш як на п'ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11 листопада 2016 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2010 року, яка переглядається в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в задоволенні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишились очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Саме такі правові висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-923цс15, яка відповідно до вимог статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року про постановлена за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 про встановлення факту проживання подружжя ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з 05 жовтня 1983 року по 19 березня 1998 року.

У справі, яка переглядається, суть спірних правовідносин полягає у вирішення питання щодо визнання будинку в с. Леб'яже Зачепилівського району Харківської області з надвірними будівлями спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2.

Оскільки цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя можливо розглянути без розгляду іншої справи за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа ОСОБА_3, підстав для зупинення провадження немає.

у х в а л и л а:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження по справі відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

С.С.Кругова