Справа № 148/430/17
Провадження №2/148/337/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.,

секретаря Лавренюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчин цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністрації Вінницької області до ОСОБА_1 про відшкодування переплаченої суми по щомісячній допомозі як внутрішньо переміщеній особі,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року Управління соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністрації Вінницької області звернулось до суду з вказаним вище позовом. Позовні вимоги мотивовано тим, що внаслідок проведеної в Управлінні ревізії використання коштів, виділених з державного бюджету на компенсацію підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а також питання щодо законності призначення, нарахування та виплати усіх видів соціальної допомоги, пільг, субсидій та інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів за період з 01.01.2014 року по 31.08.2016 рік, Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області встановлено, що ОСОБА_1 неправомірно взято на облік як внутрішньо переміщену особу та призначено щомісячну допомогу як внутрішньо переміщеній особі, оскільки нею не підтверджено факту переміщення із району проведення антитерористичної операції, так як вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказане призвело до завдання Державному бюджету збитків на загальну суму 2400 грн. За результатами ревізії відповідачу було направлено лист за №2795/01-07 від 17.10.2016 року про відповідну переплату та неохідність повернення переплачених коштів. Оскільки в добровільному порядку переплачені кошти відповідачем не повернуті, позивач змушений був звернутися до суду та просить стягнути з ОСОБА_1 переплачену суму щомісячної грошової допомоги внутрішньо переміщеній особі в розмірі 2400 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснила, що при зверненні відповідача до Управління соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністрації Вінницької області для надання їй статусу внутрішньо переміщеної особи нею була надана копія паспорта громадянина України, згідно якого її місце проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а також копія Державного акту на право власності на земельну ділянку №72 у с/т «Транспортник» у Червоногвардійському районі м. Макіївки. Таким чином її статус як внутрішньо переміщеної особи був підтверджений і вона була взята на облік УСЗН Тульчинської РДА, їй була призначена та виплачувалась допомога як внутрішньо переміщеній особі. Однак при проведенні ревізії Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області цього не було взято до уваги та Управління отримало вимогу про те, що відповідач взята на облік як внутрішньо переміщена особа без підтвердження цього статусу, а тому допомога, яку вона отримала у звязку з даним статусом, підлягає поверненню. Звернення до суду з позовом обумовлене необхідністю виконання вимоги Державної фінансової інспекції у Вінницькій області щодо усунення виявлених порушень. Зазначила, що по даний час відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні як внутрішньо переміщена особа та їй продовжує нараховуватись і виплачуватись допомога як внутрішньо переміщеній особі, тому що підстав для припинення даної допомоги та зняття відповідача з обліку немає. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила проти позову. Суду пояснила, що з 2002 року вона зі своєю сімєю проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2 до початку проведення там антитерористичної операції в 2014 році. В м. Макіївка в 2007 році у неї народився син ОСОБА_2. Оскільки власного житла у її сімї не було, щоб отримувати допомогу по народженню дитини в 2007 році вона зареєструвалась за місцем проживання свого батька в с. Журавлівка Тульчинського району Вінницької області, однак продовжувала увесь час по 2014 рік проживати в м. Макіївка. Даний факт підтверджується тим, що її діти навчалися у Макіївській ЗОШ № 25, чоловік працював на шахті. На підтвердження свого статусу внутрішньо переміщеної особи нею до Управління у відповідності зі ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», окрім копії паспорта громадянина України також була надана копія документу, що підтверджує право власності на нерухоме майно, а саме Державний акт серії ЯЖ № 549447 на право власності на земельну ділянку №72 у с/т «Транспортник» у Червоногвардійському районі м. Макіївка. А тому свій статус вона підтвердила та правомірно була взята на облік як внутрішньо переміщена особа і отримує призначену їй допомогу. З огляду на це не вбачає підстав для задоволення позову та повернення цих коштів позивачу. Також зазначила, що допомога як внутрішньо переміщеній особі не була призначена їй особисто, а призначалась на всю її сімю, до складу якої, крім неї, входить чоловік та двоє дітей, які також зареєстровані за тією ж адресою, що й вона. Просила в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали особової справи № 690059 на імя ОСОБА_3, матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та не заперечено в судовому засіданні сторонами, що відповідач ОСОБА_1 взята на облік Управлінням соціального захисту населення Тульчинської РДА Вінницької області як внутрішньо переміщена особа з районів проведення антитерористичної операції. Даний факт підтверджується довідкою Управління від 31.01.2015 року, в якій зазначено і про те, що ОСОБА_1 разом із неповнолітніми дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 постійно проживали на території м. Макіївки Донецької області та перемістилися із району проведення антитерористичної операції у м. Тульчин 28.06.2014 року.

Взятий на облік як особа, переміщена з району проведення антитерористичної операції, і чоловік відповідача ОСОБА_3, що встановлено судом із довідки УСЗН Тульчинської РДА від 14.11.2014 р.

Також судом встановлено, що кожні півроку з часу взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб із заявою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України до Управління звертався чоловік відповідача ОСОБА_3, зазначаючи в заяві увесь склад своєї сімї, до складу якої входить, зокрема, дружина ОСОБА_3 Анеліна Федорівна та двоє дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується зокрема заявами від 19.05.2016 та від 22.11.2016 року.

З заявами для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг до УСЗН Тульчинської РДА звертався також чоловік відповідача ОСОБА_3 та просив призначити таку допомогу на склад сімї із чотирьох осіб, до складу якої входить, зокрема, і відповідач ОСОБА_1, що встановлено із заяв від 19.05.2016 р. та від 22.11.2016 р.

Згідно рішень УСЗН Тульчинської РДА про призначення допомоги переміщеним особам на проживання, зокрема від 31.01.2015 р., 01.09.2016 р., 28.11.2016 р., 31.01.2016 р. встановлено, що така допомога призначалась не безпосередньо відповідачеві ОСОБА_1, а її чоловікові ОСОБА_3 як заявникові на склад сімї, до складу якої входить відповідач та двоє їх неповнолітніх дітей в розмірі 2400 грн.

З вимоги Державної фінансової інспекції у Вінницькій області від 10.10.2016 року, адресованої УСЗН Тульчинської РДА, вбачається, що в результаті проведеної ревізії використання коштів, виділених з державного бюджету на компенсацію підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а також питання щодо законності призначення, нарахування та виплати усіх видів соціальної допомоги, пільг, субсидій та інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів за період з 01.01.2014 року по 31.08.2016 рік, в порушення п. 4 Порядку оформлення і видачі довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи нарахована та виплачена щомісячна допомога в загальній сумі 2,42 тис. грн. ОСОБА_1 як переміщеній особі, статус якої документально не підтверджено. ОСОБА_1 неправомірно взято на облік, як внутрішньо переміщену особу та призначено щомісячну допомогу як внутрішньо переміщеній особі і рекомендовано вжити заходів щодо усунення виявлених порушень в установленому порядку.

За результатами вказаної ревізії 17.10.2016 року УСЗН Тульчинської РДА ОСОБА_1 направлено лист за №2795/01-07 про необхідність підтвердження статусу внутрішньо переміщеної особи або ж повернення переплаченої допомоги в сумі 2400 грн.

Вирішуючи даний спір, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог УСЗН Тульчинської РДА з огляду на наступне.

Відповідно до п. п. 2, 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї).

Згідно п. 5 вказаного Порядку, для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім'ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку.

Відповідно до п. 11 Порядку суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач у позовній заяві, посилається на те, що ОСОБА_1 була взята не облік як внутрішньо переміщена особа без підтвердження свого статусу, а саме підтвердження факту переміщення її із району проведення антитерористичної операції, оскільки місцем її реєстрації є с. Журавлівка Тульчинського району Вінницької області. Однак з такою позицією позивача погодитись неможливо.

За змістом ст.. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частина 2 ст. 4 вказаного Закону визначає, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

Згідно ч.7 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» у разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у звязку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сімю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо).

З оглянутої в судовому засіданні особової справи № 690059, заведеної на імя переміщеної особи ОСОБА_3, судом встановлено, що він взятий на облік УСЗН Тульчинської РДА як особа, переміщена з району проведення антитерористичної операції. Також вказаний статус надано його дружині ОСОБА_1 та їх двом неповнолітнім дітям. Допомога їм як переміщеним особам на проживання призначена на склад сімї із чотирьох осіб. На підтвердження свого статусу внутрішньо переміщеної особи із району проведення АТО відповідачем ОСОБА_1, крім копії паспорта громадянина України, надано також документ про право власності на нерухоме майно, а саме Державний акт про право власності на земельну ділянку № 72 у с/т «Транспортник» у Червоногвардійському районі м. Макіївка площею 0,0864 га для ведення колективного садівництва. Отже, з боку відповідача було дотримано вимог закону щодо підтвердження статусу внутрішньо переміщеної особи із району проведення антитерористичної операції шляхом представленя правовстановлюючого документа про право власності на нерухоме майно. Про факт проживання відповідача на території м. Макіївки, з якої вона змушена була переселитись у 2014 році, свідчить копія свідоцтва серія 1-НО № 104910, виданого Макіївським міським управлінням юстиції Донецької області 12 березня 2007 року, про народження 21.02.2007 року у м. Макіївка Донецької області ОСОБА_5, батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Також про даний факт свідчить довідка виконавчого комітету Журавлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області №85 від 30 січня 2015 року, відповідно до якої ОСОБА_1 разом із своїми дітьми зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_5, проте з 2002 року на території сільської ради не проживає, а також подяка, оголошена керівництвом Макіївської ЗШ № 25 батькам ОСОБА_4 в 2013-2014 навчальному році.

Факт внутрішнього переміщення ОСОБА_1 із району проведення антитерористичної операції та надання їй відповідного статусу підтверджується довідкою УСЗН Тульчинської РДА про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. При цьому, в даному випадку ОСОБА_1 не втратила статусу внутрішньо переміщеної особи, оскільки до району проведення антитерористичної операції не повернулася. Крім того, такий статус відповідача ОСОБА_1, не зважаючи на предявлений позов після проведення в серпні 2016 року ревізії фінансовим органом, визнається самим позивачем, про що свідчать рішення УСЗН Тульчинської РДА від 28.11.2016 року та від 31.01.2017 року про призначення допомоги переміщеним особам на склад сімї ОСОБА_3, до якої входить і відповідач. Даний факт в судовому засіданні представником позивача не спростовано.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, а також на те, що в судовому засіданні позивачем не доведено безпідставності надання відповідачеві ОСОБА_1 статусу внутрішньо переміщеної особи та виплати їй у звязку з наданим статусом допомоги на проживання, суд не вбачає підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача коштів у сумі 2400 грн. як безпідставно переплачених.

Судові витрати підлягають компенсації за рахунок державного бюджету, оскільки позивач від їх сплати звільнений.

Керуючись ст. 1212 ЦК України, ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505, ст.ст. 10, 60, 88, 197, 208, 209, 212-215, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Управління соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністрації Вінницької області до ОСОБА_1 про відшкодування переплаченої суми по щомісячній допомозі як внутрішньо переміщеній особі, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.А. Штифурко