АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 671/1748/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1940/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Янчук Т.О.,

суддів: Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Кошельника В.М.,

за участю: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 в якому зазначав, що 06.03.2015 року між ними був укладений письмовий договір позики, посвідчений приватним нотаріусом, згідно умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 250000 грн., а відповідач зобов'язався повернути цю суму до 06.05.2015 року. Відповідач в 2015 році сплатив позивачу частину коштів, однак основну частину в сумі 200000 грн. він так і не повернув, що стало підставою для звернення до суду. Враховуючи викладене, просив суд стягнути з ОСОБА_2 200000 грн. боргу, 3% річних від простроченої суми в розмірі 7101 грн., пеню в сумі 112558,90 грн., інфляційні втрати в сумі 19801,27 грн., а всього - 339461,17 грн., а також судові витрати по справі.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 200000,00 грн. боргу за договором позики, 7101,00 грн. 3% річних від простроченої суми, 19200,00 грн. інфляційних втрат та 2263,19 грн. судових витрат по справі, а всього 228564,19 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати та ухвалити нове, яким частково задовольнити позов ОСОБА_1. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, заперечує заборгованість вказану позивачем, та зазначає, що залишився винен ОСОБА_1 17000 грн.

Апелянт ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду ________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Чорний С.Б. Категорія: 19,27

Доповідач: Янчук Т.О.

справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки. Представник апелянта ОСОБА_4 в судове засідання теж не з'явився, причина неявки, зазначена в клопотанні про відкладення слухання справи на іншу дату, визнана неповажною.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачем ОСОБА_2 не виконані договірні зобов'язання щодо повернення позикодавцеві суми позики.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що згідно нотаріально посвідченого договору позики від 06.03.2015 року позивач надав, а відповідач отримав у нього кошти в розмірі 250000 грн., які зобов'язався повернути позивачу до 06.05.2015 року (а.с. 96).

Вказаний договір позики укладений згідно вимог ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, а письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Позичальник свої зобов'язання не виконав, борг в повному обсязі не повернув, про що свідчив наявний у позивача оригінал договору позики.

Відповідно до частини 2 статті 59, частин 1, 4 статті 60, частини 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 1046 Цивільного кодексу (ЦК) України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Частинами 1,2 статті 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі N 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Надані в судовому засіданні пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 в частині повернення боргу ОСОБА_2 позивачу судом першої інстанції правильно не прийнято до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання.

Зважаючи на зазначене, оскільки таких документів відповідачем не надано, висновки суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача боргу за договором позики в розмірі 200 000 грн. є правильними.

Правильним є висновок суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних, оскільки згідно ч.2 ст.625, ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, оскільки договором не встановлено конкретний розмір відсотків.

Доводи апеляційної скарги не спростовують ці висновки.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук