АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9402/2017 р. Головуючий у 1 інстанції - Савлук Т.В.
Справа № 755/5481/16-ц Доповідач - Мараєва Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6.12.2017 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ПАТ «Альфа-Банк»

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 р.

в справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2

про стягнення заборгованості

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 р. відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Альфа-Банк» просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 р. та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 10.11.2007 р. між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №490051367, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 22340,31 дол.США з цільовим використанням кредиту на придбання транспортного засобу згідно з Договором купівлі - продажу, зі сплатою 13,00 % річних, з кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за Кредитним договором до 10.11.2013 року або достроково у випадках передбачених Кредитним договором.

Відповідно до п.1 частини №1 кредитного договору цей договір складається з двох частин, які нероздільно пов'язані між собою. Договір вважається укладеним за умови підписання сторонами обох частин цього Договору, включаючи всі додатки до нього.

Пунктом 2.8 Частини №1 кредитного договору передбачено, що платежі з повернення Кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком №1 до договору та його невід'ємною частиною в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно умов п.п. 8.1 Частини №2 Кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредитору кредит та сплатити проценти за користування кредитом частинами у терміни, що визначені відповідно до цього договору. А також належним чином виконати інші зобов'язання, викладені в цьому договорі.

Згідно п.п.9.1, 9.2 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості щомісячно за фактичний строк користування кредитом виходячи з 30 днів у місяці та 360 у році. Банк здійснює кінцевий розрахунок процентів, що підлягають оплаті, на день здійснення остаточного повернення кредиту. Повернення кредиту та сплата процентів за його користування здійснюється у валюті кредиту або у валюті, відмінній від валюти кредиту, якою може бути інша іноземна валюта 1 групи класифікатора чи національна валюта України за вибором позичальника.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Обгрунтовуючи позов, ПАТ «Альфа - Банк» звернувся із цим позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як солідарних боржників, з вимогами стягнути заборгованість за вказаним кредитним договором на загальну суму 7055,45 дол.США., яка включає: суму заборгованості по кредиту в розмірі - 6480,08 дол.США, суму заборгованості по відсоткам - 191,08 дол.США, пеню в розмірі - 384,29 дол.США, на підтвердження розміру яких позивачем надано розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_1 станом на 22.03.2016 р. (а.с.26).

Частиною №1 «Базові умови кредитування» кредитного договору погоджена, зокрема, номінальна процентна ставка на рівні 13,00% річних.

Розділом 6 (6.2) Частини №2 «Загальні умови кредитування» кредитного договору передбачено право банку змінити розмір процентів за користування кредитом в разі зміни кон'юктури ринку, облікової ставки НБУ, індексу інфляції (споживчих цін), загальновизнаних внутрішньодержавних та/або міжнародних грошових та/або фондових індексів тощо. Сторони домовились, що такі обставини вважаються подіями, що не залежать від волі сторін договору та мають безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Зміна розміру процентів за користування кредитом здійснюється за правилом, відповідно до якого процентна ставка підвищується в разі підвищення вартості кредитних ресурсів.

Про зміну розміру процентної ставки по кредиту та внесення у зв'язку з цим змін в додаток №1 до цього договору банк повідомляє позичальника за 7 днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа на адресу позичальника, зазначену в частині №1 цього договору.

У зв'язку зі зміною процентної ставки в разі настання події, незалежної від волі сторін, позичальник цим надає свою згоду на внесення змін до додатку №1 до цього договору та викладення додатку №1 у новій редакції. Сторони погоджуються, що оновлений додаток №1 набуває чинності з дати зміни розміру процентної ставки. Оновлений розрахунок сукупної вартості кредиту та графік платежів по кредиту, який скасовує попередній і стає невід»ємною частиною цього Договору, позичальник отримує в банку самостійно. Банк не має права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку зі зміною кредитної політики Банку.

Судом встановлено також, що відповідно до даних розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 26), починаючи з 01 вересня 2008 р. використовується процентна ставка 15,50%, тобто підвищена (порівняно з 13,00%).

Виходячи з розрахунку заборгованості визначена позивачем до сплати сума за користування кредитом становить 18674,23 доларів США. При цьому, в графіку платежів сторони обумовили загальну суму до сплати по відсотках за користування кредитом у розмірі 9965,67 дол.США. У розрахунку заборгованості за кредитом зазначається, що відсоткова ставка за користування кредитом з 10.11.2007 р. становить 13,00% , а з 01.09.2008 р. - 15,50%.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази виконання банком вимог п. 6.2 Кредитного договору, а саме повідомлення позичальника за 7 днів до моменту настання змін відсоткової ставки шляхом направлення рекомендованого листа на адресу позичальника.

Натомість, у матеріалах справи є копія повідомлення боржника про зміну відсоткової ставки, яка була йому направлена 01.09.2008 р., тобто в той самий день, коли було здійснено підвищення відсоткової ставки (а.с.185-189).

Вподальшому позичальником сплачувався кредит протягом майже 8 років, тобто, до 2016 року, і ця обставина ним не заперечувалася і не оспорювалася, тобто, відповідач фактично погодився із такими умовами.

За таких обставин судова колегія вважає, що не можна погодитися з висновком суду про те, що ця обставина свідчить про одностороннє підвищення розміру процентної ставки за користування кредитом, а також про незаконність підвищення розміру процентної ставки і стягнення позивачем 191,08 дол.США в рахунок погашення відсотків за користування кредитом, оскільки, саме підвищення процентної ставки було визначено умовами кредитного договору. До того ж, відповідачем не було висловлено жодних заперечень щодо недотримання позивачем встановленого 7-денного строку попередження про підвищення відсоткової ставки, і фактична сплата кредиту впродовж тривалого терміну свідчить про прийняття ним цих умов.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що рішення суду в цій частині не можна визнати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Що стосується позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості також і з поручителя, то судова колегія вважає, що рішенням суду в цій частині є вірним та відповідає матеріалам справи.

Так, встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 10.11.2007 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №490051367-П, відповідно до ст.3 якого поручитель зобов'язався відповідати перед банком за порушення обов'язків солідарно з позичальником у тому обсязі що і боржник (а.с. 21).

Згідно ч.1 ст. 59 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

За змістом ч.1 ст.559 ЦК до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, тощо.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки, здійснене за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав для покладення на поручителя відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком (постанова Верховного Суду України від 18 червня 2012 р. у справі №6-73цс12).

Відповідно до пункту 5.4 договору поруки №490051367-П від 10 листопада 2007 р., укладеного між позивачем та ОСОБА_2, сторони домовились, що у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором передбачена цим договором порука дійсна тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення.

Так, 1 вересня 2008 р. відбулось збільшення процентної ставки за кредитним договором без погодження з поручителем, внаслідок чого, починаючи з цієї дати збільшився обсяг відповідальності поручителя, і станом на дату таких змін згоди поручителя не існувало.

У зв'язку з тим, що банк відповідно до умов кредитного договору збільшив процентну ставку за кредитом, у тому числі у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни, але без згоди поручителя, чим порушив умови договору поруки, підстав для покладання відповідальності на останнього за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком немає, оскільки, порука припинилася (постанови Верховного Суду України від 21 листопада 2011 р. у справі № 6-49цс11, від 19 грудня 2011 року у справі №6-67цс11).

Тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що вимоги до ОСОБА_2 як поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволенню не підлягають, оскільки, встановлено обставини, які свідчать про порушення позивачем як кредитором зобов'язання за договором поруки в частині повідомлення поручителя про підвищення розміру процентної ставки за кредитним договором з 13,0% до 15,5% (починаючи з 01 вересня 2008 року), сам факт підвищення процентної ставки підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості за кредитним договором, які долучено до позовної заяви. Доказів про належне повідомлення поручителя про підвищення процентної ставки за кредитним договором позивачем суду не надано.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновки суду в цій частині відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи. Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Тому, рішення суду в цій частині належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ «Альфа- Банк» - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 15 вересня 2016 р. - скасувати в частині відмови в позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості і в цій частині постановити нове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа- Банк» заборгованість за кредитним договором від 10.11.2007 р. № 490051367 в сумі 7055,45 дол.США, а саме : заборгованість за кредитом - 6480,08 дол.США, по відсотках - 191,08 дол. США, пені - 384,29 дол.США. В решті рішення - залишити без змін.

Рішення може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :