Справа № 314/2027/14-ц
Провадження № 2/314/3/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Галянчук Н.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача та третьої особи ОСОБА_3,

секретар судового засідання Рясна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_4, як правонаступника ОСОБА_5, до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_6, про стягнення вартості безпідставно набутого майна,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення вартості безпідставно набутого майна, збільшивши згодом позовні вимоги (т. 1 а.с. 183-184). На обґрунтування своїх вимог зазначив, що 21 липня 2012 року помер його батько ОСОБА_7, якому за життя належав на праві власності житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Островського, 90. За життя спадкодавець ОСОБА_7 склав заповіт, яким все своє майно заповів своєму синові - його брату відповідачу у справі ОСОБА_2 Невдовзі після смерті батька йому стало відомо, що вищевказаний житловий будинок переоформлений на відповідача ОСОБА_2 на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2008 року у справі № 2-1635/2008р. На вказане рішення ним була подана апеляційна скарга, яка рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17 квітня 2013 року була задоволена, рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2008 року скасоване з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання угоди купівлі-продажу житлового будинку дійсною та визнання права власності відмовлено. Таким чином, на час смерті (21 липня 2012 року) його батька ОСОБА_7 саме останньому належав житловий будинок № 90 по вулиці Островського в м. Вільнянськ Запорізької області.

На підставі ст.ст. 1269, 1270 ЦК України ним у встановлений законом строк була подана заява про прийняття спадщини до Вільнянської державної нотаріальної контори. В свою чергу, відповідач ОСОБА_2, як спадкоємець за заповітом, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, на час смерті спадкодавця ОСОБА_7 з ним постійно не проживав. Таким чином, позивачу, як спадкоємцеві за законом, належить право на спадкування всього житлового будинку № 90 по вулиці Островського в м. Вільнянськ Запорізької області. Проте нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкове майно за спадкодавцем не зареєстроване.

Також йому стало відомо, що 05 вересня 2012 року між ОСОБА_2 та його донькою ОСОБА_6 був укладений договір дарування, відповідно до якого відповідач подарував останній житловий будинок № 90 по вулиці Островського в м. Вільнянськ Запорізької області з надвірними господарчими спорудами і побутовими будівлями. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8

Оскільки рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2008 року у справі № 2-1635/2008р, на підставі якого за ОСОБА_2 була зареєстровано право власності на спірний житловий будинок, скасоване, в позові про визнання угоди купівлі-продажу житлового будинку дійсною та визнання права власності відмовлено, відповідач не мав права будь-яким чином відчужувати вищезазначений житловий будинок.

Таким чином, на теперішній час позивач фактично позбавлений можливості отримати належну йому спадщину через дії відповідача, який без будь-яких правових підстав набув право власності на майно ОСОБА_7 та здійснив його відчуження своїй дочці.

У звязку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та на підставі ст. 1212 ЦК України просить суд стягнути з ОСОБА_2 вартість безпідставно набутого майна - житлового будинку № 90 по вулиці Островського в м. Вільнянськ Запорізької області у розмірі 265696,20 грн.

Ухвалою суду від 14 жовтня 2014 року до участі у вказаній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, залучено ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 62).

Ухвалою суду від 20 грудня 2016 року у звязку зі смертю позивача ОСОБА_5 до участі у даній справі залучено його процесуального правонаступника - ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 25-26).

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити на тих підставах, що в ньому зазначені.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник, а також представник третьої особи - ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти позову, зазначивши, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав не ґрунтується на законі, оскільки ст. 1212 ЦК України не застосовується до даних правовідносин. Свої заперечення обґрунтували правовими позиціями Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14 та від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 21 липня 2012 року помер ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 236148, виданому 21 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області (т. 1 а.с. 9, 164), а також копією актового запису про смерть № 152 від 21 липня 2012 року (т. 1 а.с. 174-175).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_7 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Островського, 90 (т. 1 а.с. 10).

За життя спадкодавець ОСОБА_7 склав заповіт, яким все своє майно заповів своєму синові - відповідачу у справі ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 18).

У встановлений законом 6-місячний строк ОСОБА_5 звернувся до Вільнянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_7, що підтверджується його відповідною заявою у фотокопії спадкової справи № 260-2012, яка відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 163). В свою чергу, відповідач ОСОБА_2, як спадкоємець за заповітом, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, на час смерті спадкодавця ОСОБА_7 з ним постійно не проживав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, ОСОБА_5, як спадкоємцеві за законом, належить право на спадкування всього житлового будинку № 90 по вулиці Островського в м. Вільнянськ Запорізької області.

Проте нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (т. 1 а.с. 180).

Встановлено, що вищевказаний житловий будинок переоформлений на відповідача ОСОБА_2 на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2008 року у справі № 2-1635/2008р (т. 1 а.с. 13).

У подальшому 05 вересня 2012 року між ОСОБА_2 та його донькою ОСОБА_6 був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8 та зареєстрований у реєстрі за № 1451, відповідно до якого відповідач подарував останній житловий будинок № 90 по вулиці Островського в м. Вільнянськ Запорізької області з надвірними господарчими спорудами і побутовими будівлями (т. 1 а.с. 19-20).

На підставі вказаного договору, право власності на спірний житловий будинок було зареєстровано 21 вересня 2012 року за ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 21).

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, на підставі якого відповідач отримав у власності спірне нерухоме майно, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, яка рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17 квітня 2013 року була задоволена, рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2008 року скасоване з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання угоди купівлі-продажу житлового будинку дійсною та визнання права власності відмовлено (т. 1 а.с. 14-16).

Таким чином, на час смерті (21 липня 2012 року) ОСОБА_7 саме останньому належав житловий будинок № 90 по вулиці Островського в м. Вільнянськ Запорізької області і цей будинок входить до складу спадщини, на отримання якої має право ОСОБА_9, як правонаступник ОСОБА_5

Як зазначає позивач, оскільки рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2008 року у справі № 2-1635/2008р, на підставі якого за ОСОБА_2 була зареєстровано право власності на спірний житловий будинок, скасоване, в позові про визнання угоди купівлі-продажу житлового будинку дійсною та визнання права власності відмовлено, відповідач не мав права будь-яким чином відчужувати вищезазначений житловий будинок. На теперішній час позивач фактично позбавлений можливості отримати належну йому спадщину через дії відповідача, який без будь-яких правових підстав набув право власності на майно ОСОБА_7 та здійснив його відчуження своїй дочці. Саме цими обставинами позивач і обґрунтовує свої вимоги щодо стягнення на підставі ст. 1212 ЦК України з ОСОБА_2 вартості безпідставно набутого майна - житлового будинку № 90 по вулиці Островського в м. Вільнянськ Запорізької області, яка відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 175-15 від 22 вересня 2015 року складає 265696,20 грн. (т. 1 а.с. 127-148).

Ст. 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з цим i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання виникають за наявності трьох умов: 1) набуття або збереження майна; 2) набуття або збереження за рахунок іншої особи; 3) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України).

За положеннями ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобовязань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна та його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

В той же час зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту, зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, а, отже, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 ЦК України. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 29 вересня 2014 року по справі №6-122цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів.

Позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 збагатився за рахунок майна померлого ОСОБА_7, спадкування на яке вона, як правонаступник ОСОБА_5, має право. При цьому, посилаючись на те, що фактично в натурі вказане майно неможливо повернути, оскільки воно було відчужене іншій особі, просить стягнути його вартість на підставі ч. 2 ст. 1213 ЦК України.

З даними доводами позивача суд не погоджується, оскільки наразі житловий будинок № 90 по вулиці Островського в м. Вільнянськ Запорізької області фізично не зруйнований, а отже може бути повернутий позивачеві, однак із застосуванням іншого способу захисту. Так, як розяснив Верховний Суд України у справі № 6-140цс14, захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом предявлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Виходячи з наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволенню позову. Разом з тим, таке рішення не перешкоджає захисту права, яке позивач вважає порушеним, шляхом предявлення іншого позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_9, як правонаступника ОСОБА_5, до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_6, про стягнення вартості безпідставно набутого майна відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.М. Галянчук

19.01.2017

Суддя Наталія Миколаївна Галянчук

19.01.2017