УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/18858/16-ц

Провадження № 2/638/1896/17

31.03.2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Хайкіна В.М.

при секретарі Козодой К. І.

з участю судового розпорядника ОСОБА_1

з участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та розподіл майна.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.09.2016 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та розподіл майна відкрито.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.10.2016 року розєднано позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та позовну вимогу ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя в самостійні провадження.

Перед початком розгляду справи по суті від відповідача ОСОБА_4 надійшло клопотання про проведення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на вирішення якої поставити наступні питання: чи страждає ОСОБА_3 на цей час яким-небудь стійким хронічним психічним розладом, який істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; чи може ОСОБА_3 на цей час повною мірою розуміти значення своїх дій та керувати ними; чи міг ОСОБА_3 на час звернення з позовною заявою про розірвання шлюбу та розподіл майна подружжя, а також із заявою про забезпечення позову, а саме 20.09.2016 року, а також в подальшому при подачі заяв про збільшення позовних вимог та заяв про забезпечення позову, а саме 23.11.2016 року та 09.02.2017 року, 20.02.2017 року за своїм психічним станом розуміти значення своїх дій та керувати ними. Просить суд задовольнити клопотання та призначити по справі судово-психіатричну експертизу.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася своєчасно та належним чином.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 заперечував проти задоволення клопотання у звязку з її безпідставністю та необґрунтованістю, просив суд відмовити у його задоволенні.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, виходячи наступного.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яві вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть учать у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Зазначеною статтею прямо не передбачено проведення психіатрічної експертизи сторонам.

Згідно із пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Відповідно до вимог частини 1 статті 143 ЦПК України, для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства,

що регулюють провадження у справі до судового розгляду», зазначено, що для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Судом встановлено, що до клопотання відповідача ОСОБА_4 про призначення судово-психіатричної експертизи, крім словесних посилань на те, що підставами з яких відповідач вважає за необхідним призначення позивачу експертизи є те, що її чоловік у позовній заяві безпідставно звинувачує її у нехтуванні сімейними цінностями, проте вони перебувають у шлюбі уже 24 роки і за цей час побудували міцні сімейні стосунки, що базуються на любові та взаємоповазі; окрім того, поведінка чоловіка їй зовсім не зрозуміла; також, у Дергачівському районному суді Харківської області знаходиться справа про визнання договору позики недійсним, позивачем у якій виступає її чоловік, та у цій справі ОСОБА_3 просить визнати договір позики недійсним у звязку з тим, що він не міг усвідомлювати значення своїх дій та стверджує, що він знаходився на лікуванні у психіатричній установі; відповідачем ОСОБА_4 не додано суду жодного належного та допустимого доказу в розумінні ст.ст. 58-59 ЦПК України, які б прямо вказували на наявність підстав виникнення сумнівів у психіатричному стані позивача та необхідності призначення йому психіатричної експертизи.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Суду ж надано «ухвалу» від 23.01.2017 року», згідно якої вбачається, що необхідно «Призначити у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним амбулаторну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання: 1) чи страждав ОСОБА_2, 17.09.1971р.н., будь-яким психічним розладом в момент здійснення правочинів 07.07.2015, 07.09.2015, 23.11.2015? 2) чи міг ОСОБА_2 в момент здійснення правочинів 07.07.2015, 07.09.2015, 23.11.2015 розуміти і усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?», проте віднести даний аркуш до письмових доказів в значенні статті 64 ЦПК України не виявляється можливим.

Крім того, в контексті статті 145 ЦПК України, проведення експертизи по даній справі не є обовязковим, а оцінку усім фактичним даним, які будуть зібрані по даній цивільній справі, суд буде надавати у нарадчій кімнаті при винесенні процесуального рішення.

У пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу у кримінальних та цивільних справах» із змінами та доповненнями, зазначено, що судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності. Ознаками такої поведінки можуть бути невмотивовані, неадекватні чи неконтрольовані дії особи в момент вчинення протиправного діяння або в процесі провадження у справі, а так само при укладенні цивільно-правової угоди.

Судово-психіатрична експертиза обов'язково призначається: - для визначення психічного стану обвинуваченого за наявності у справі даних, які викликають сумнів щодо його осудності (п.3 ст.76 КПК); - щодо особи, яка у зв'язку зі своїми психічними вадами нездатна правильно сприймати обставини, що мають значення для справи, і давати показання про них (ст.69 КПК); - для визначення психічного стану особи в справах про визнання громадян недієздатними (ст.258 ЦПК); - у справах про поновлення громадянина в дієздатності (ст.260 ЦПК ).

Суд наголошує на тому, що у разі потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, суд може призначити експертизу, тобто експертиза призначається у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Як зазначено в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу у кримінальних та цивільних справах» із змінами та доповненнями: «Вказати судам на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з'ясування певних обставин не потребує спеціальних знань».

Враховуючи вищевикладене, а також те, що вирішення даної справи не потребує спеціальних знань для встановлення фактичних обставин, що входять до предмета доказування, суд вважає, що клопотання ОСОБА_4 про призначення судово-психіатричної експертизи позивачу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу є безпідставним, суперечить наявним доказам, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57, 60, 168, 208-210, 293 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу у кримінальних та цивільних справах» із змінами та доповненнями, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про призначення судово-психіатричної експертизи позивачу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: