УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

МазурЛ.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів на неповнолітню доньку та визначення стягуваних аліментів у твердій грошовій сумі, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 15 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив змінити розмір аліментів на неповнолітню доньку, визначивши їх у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн щомісячно.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2010 року з нього на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини усіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 липня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Посилаючись на те, що з 03 лютого 2014 року він не має постійного місця роботи, а за рахунок тимчасових заробітків позбавлений можливості сплачувати аліменти згідно виконавчого листа, крім того з квітня 2013 року він проживав однією сім'єю із ОСОБА_9 без реєстрації шлюбу, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народився син ОСОБА_10, який є інвалідом дитинства, ОСОБА_4 просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 15 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилено, рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 15 серпня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів.

За приписами ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених щодо зміни розміру аліментів, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми сімейного права, які їх регулюють, врахував зазначену правову позицію Верховного Суду України, а також роз'яснення, викладені у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та обґрунтовано виходив з того, що на час звернення з позовом ОСОБА_4 не надано доказів на підтвердження законодавчо визначених підстав як для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів на дитину, так і зміни способу їх стягнення у твердій грошовій сумі.

При цьому апеляційним судом обґрунтовано відхилено посилання ОСОБА_4 на погіршення його майнового стану у зв'язку з понесенням додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_10, який є інвалідом дитинства, оскільки консультаційний висновок спеціаліста відомостей про наявність у дитини інвалідності не містить (а. с. 20); крім того, як доказів догляду за дитиною саме позивачем, який не перебуває з матір'ю дитини у зареєстрованому шлюбі, так і доказів неотримання ОСОБА_9, яка є матір'ю ОСОБА_10, державної соціальної допомоги, матеріали справи не містять.

Відхиляючи доводи позивача з приводу відсутності у нього джерела доходу, суд першої інстанції, з висновком якого й погодився суд апеляційної інстанції, вмотивовано виходив з того, що запис у трудовій книжці ОСОБА_8 від 03 лютого 2014 року про його звільнення з ТОВ «Легіон Буд» за власним бажанням не підтверджує статус позивача як безробітного та не доводить факт отримання тимчасових заробітків, оскільки докази присвоєння центром зайнятості ОСОБА_8 такого статусу відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, у матеріалах справи також відсутні.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 15 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В.Попович