Справа №490/7045/16-ц 13.04.2017 13.04.2017 13.04.2017
Провадження №22-ц/784/926/17
Провадження № 22ц/784/926/17 Суддя першої інстанції Мамаєва О.В.
Справа № 490/7045/16-ц Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Категорія 27
У Х В А Л А

Іменем України

13 квітня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Прокопчук Л.М.,

із секретарем Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липня 2016 року Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" (далі ПАТ "ОТП Банк", Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі ЗАТ «ОТП Банк»), яке в подальшому змінило назву на ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № ML-400/074/2008, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 35 700 доларів США строком до 24 травня 2023 року зі сплатою за користування кредитом плаваючої процентної ставки у розмірі фіксованого відсотка - 5,99 % + FIDR, що дорівнює 14.49%. За умовами договору погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту.

ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором щодо своєчасної сплати щомісячних платежів не виконував, у зв'язку з чим, станом на 15 квітня 2016 року його заборгованість склала 22 251,56 доларів США, що еквівалентно 570 700 грн.

Посилаючись на ці обставини, Банк просив достроково стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в зазначеному розмірі.

Заочним рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "ОТП Банк" заборгованість за кредитним договором № ML-400/074/2008 від 30 травня 2008 року у розмірі 22 251,56 дол. США (що еквівалентно 570700,00 грн.), яка складається з наступного: - 19 320,99 дол. США (що еквівалентно 495 537,79 грн.) сума заборгованості за кредитом та 2 930 дол. США (що еквівалентно 75 162,20 грн.) заборгованість по процентам за користування кредитними коштами.

Також стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "ОТП Банк" судові витрати у розмірі 8 650,50 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив скасувати заочне рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові Банку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд належним чином не повідомив відповідача про дату розгляду справи; в порушення приписів ст. 228 ЦПК України розгляд заяви про перегляд заочного рішення відбувався не тим складом суду, що ухвалював заочне рішення; суд не врахував, що Банк при звернення до суду не виконав повністю вимоги ст. 119 ЦПК України щодо викладення обставин справи та зазначення відповідних доказів, які підтверджують ці обставини; позивач не довів свої вимоги відповідними доказами та суд не перевірив умови кредитного договору на відповідність вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 30 травня 2008 року між ЗАТ "ОТП Банк" (правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк") та відповідачем укладено кредитний договір № ML-400/074/2008, згідно якого позивач надав відповідачу грошовий кредит у сумі 35 700,00 дол. США на споживчі цілі, строком повернення кредиту 24 травня 2023 року та сплатою за користування кредитом плаваючої процентної ставки у розмірі фіксованого відсотка - 5,99 % + FIDR, що дорівнює 14.49% (далі Договір) (а.с.5-9).

За п. 4 Договору сума кредиту та нарахованих процентів щомісяця погашається рівними частинами протягом усього строку дії договору.

Повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розміри та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим Договором ( п. 5.1 Договору).

Незважаючи на інше положення цього Договору, Банк має право вимогами дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобовязань за цим Договором. При цьому зобовязання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобовязань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги ( п. 1.9.1Договору).

27 травня та 26 серпня 2014 року між сторонами укладалися додаткові угоди до Договору, де на певний період часу, визначений у договорі, збільшувалася фіксована процентна ставка та викладався в новій редакції графік платежів.

19 квітня 2016 року Банк направив ОСОБА_3 письмову вимоги про дострокове виконання боргових зобовязань за кредитним договором протягом 30 календарних днів з дати отримання такої вимоги (а.с. 14). Проте, ця вимога залишилася без відповіді.

Як вбачається з наданої Банком виписки з банківського рахунку та розрахунку щомісячних платежів ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором не виконував, порушуючи узгоджений сторонами графік повернення кредитних коштів у зв'язку з чим, станом на 15 квітня 2016 року його заборгованість склала 22 251,56 доларів США, що еквівалентно 570 700 грн., яка складається з наступного: 19 320,99 доларів США, що еквівалентно 495 537,79 грн. - заборгованості за кредитом; 2 930 доларів США, що еквівалентно 75 162,20 грн. - заборгованість по процентам.

З пояснень представника Банку, наданих додаткових договорів та розрахунків заборгованості вбачається, що протягом періоду виконання зобовязання по Договору щодо повернення заборгованості за кредитом FIDR та фіксований відсоток змінювалися.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 1050 ЦПК України в разі, прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Встановивши факт невиконання боржником умов договору щодо своєчасного повернення кредиту, суд обґрунтовано, поклав на ОСОБА_3 обов'язок з відшкодування позивачу суму заборгованості по кредиту.

При цьому ОСОБА_3 не заперечував факти виникнення заборгованості та її розмір, визначений Банком, а також відповідно до ст. 60 ЦПК України не надав суду переконливих доказів на спростування доводів Банку щодо цих обставин.

Доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи не заслуговують на увагу, оскільки за матеріалами справи районний суд відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України направив поштою на адресу ОСОБА_3 судову повістку з відповідними судовими документами. Між тим, документи повернулися з поштового відділення через їх не запит відповідачем (а.с. 32).

Не заслуговують на увагу й твердження заявника, що при розгляді справи місцевий суд не перевірив відповідність умов договору кредиту положенням Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки позичальником умови договору кредиту не оспорювались, договір не визнано відповідно до закону судом недійсним, а відтак діє презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України.

Також порушення судом вимог ч. 1 ст. 228 ЦПК України щодо перегляду заочного рішення іншим складом суду не може слугувати правовою підставою для скасування правильного по суті рішення суду.

Інші доводи скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів не вбачає підстав, визначених ст. 309 ЦПК України для скасування правильного по суті рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: В.І. Козаченко

ОСОБА_4