Справа № 454/3061/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

при секретарі Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Позивач за первинним позовом ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштів, свої вимоги мотивує тим, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 11.01.2016р. у справі за її позовом до ОСОБА_2 визнано недійсною її заяву від 27.11.2012р. про відмову від спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла 26.09.2012р., посвідчену державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та серед інших свідоцтв скасовано (визнано недійсним) у 2/3 його частках Свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.04.2013р. на грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться на рахунках: №КВ 28584, №КВ 606, які були відкриті до 02.01.1992р., рахунок №ПВ124778 та депозит Комбінований №31903 у ТВБВ №10013/0257 м. Сокаль, Львівської області, які належать спадкодавцю ОСОБА_3, яка померла 26.09.2012р., на підставі довідки, виданої ТВБВ №10013/0257 АТ «Ощадбанк» від 27.11.2012р., сума яких становить 23640,86грн., видане ОСОБА_2, народженому 27.03.1965р., посвідчене державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, спадкова справа №475 за 2012р., зареєстроване в реєстрі за №1-109.. Зазначає, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.08.2016р. виданого державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, спадкоємцями майна ОСОБА_3, 1936р.н., яка померла 26.09.2012р. є її дочка ОСОБА_1, 28.08.1971р.н. на 2/3 частини спадкового майна, у тому числі з урахуванням 1/3 частини майна від якої відмовився син померлої ОСОБА_6 та її син ОСОБА_2, 27.03.1965р.н. на 1/3 частину спадкового майна. Згідно даного свідоцтва, частка позивачки у даних грошових вкладах становить 15760,57грн.. Свідоцтво про право на спадщину за законом на вказані грошові вклади, раніше видане Сокальською державною нотаріальною конторою 05.04.2013р. ОСОБА_2 замінено на нове свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі ст. 1300 ЦК України та рішення Апеляційного суду Львівської області від 11.01.2016р. В свою чергу, згідно довідки від 26.05.2016р. за №3814/4976 та довідки від 07.10.2016р. за №660 виданих АТ «Ощадбанк» на даних рахунках відсутні кошти, так як ОСОБА_2 скориставшись свідоцтвом про право на спадщину на вказані кошти отримав в банку 23640,86грн.. Просить стягнути із відповідача в її користь 15760грн., як її частку у свідоцтві про право на спадщину.

В заяві про збільшення позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначила, що дії відповідача нанесли їй психологічну травму, так як вона вимушена відстоювати своє право на спадщину і грошові вклади тривалий період часу. Просить стягнути із відповідача в її користь 15760,57грн., як її частку у свідоцтві про право на спадщину та 100000 грн. відшкодування моральної шкоди.

У зустрічній позовній заяві позивач ОСОБА_2 зазначив, що за змістом позовних вимог ОСОБА_1 просить стягнути з нього спадкові кошти в сумі 15760,57грн., які належать їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 26.08.2016р. Однак, в позовній заяві вказує, що спадкових коштів на рахунку немає, про що свідчать довідки видані АТ «Ощадбанк» від 26.05.2016р. та 07.10.2016р., від так звернулась до суду з позовною заявою про стягнення таких із нього. Зазначає, що такі вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, більше того, враховуючи фактичні обставини справи, ОСОБА_1 повинна повернути йому грошові кошти. Зазначив, що 26.09.2012р. померла їх із відповідачкою мама ОСОБА_3, після смерті якої її діти ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 відповідно до ст. 1261 ЦК України мали право на спадкування за законом по 1/3 частині кожний. Однак, 27.11.2012р. ОСОБА_1 надала заяву - відмову від своєї частки у спадщині, яка складала за законом 2/3, оскільки брат ОСОБА_6 відмовився від спадкування на користь ОСОБА_1 від так йому 05.04.2013р. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема на грошові вклади, що знаходяться на рахунках № КВ 28584, № КВ 605, які були відкритті до 02.01.1992р., № ПВ 124778 та депозиті Комбінований № 31930 у ТВБВ № 10013/0257 м. Сокаль Львівської області загальною сумою 23640,86 грн., з яких фактично отримані ним кошти - 17884,00 грн. депозитні, проти 11922,66грн. на які б вона мала право за законом. Відтак відповідач йому винна частину спадкових коштів в сумі 5961,34 грн. Зазначає, що 05.04.2013р., він зняв з депозитного рахунку кошти в сумі 17884 грн. про що свідчить довідка з АТ «ОЩАДБАНК» від 05.04.2013р. Більше коштів, з рахунку він не знімав, оскільки такі знаходилися та знаходяться по даний час на компенсаційному рахунку та не видаються банком, а ощадкнижки повернув ОСОБА_1. Зазначив, що дані кошти були ним зняті з рахунку на прохання самої ОСОБА_1, оскільки остання мала на меті замінити вікна у житловому будинку, який вона отримала від матері за її життя у дарунок. Враховуючи, те що самостійно ОСОБА_1 не могла організувати замовлення вікон, через вади слуху і мовлення, то в цьому він їй допомагав. Вони разом їздили в магазин, і саме ОСОБА_1 вибирала конструкцію вікон, підвіконня та водозлив. ОСОБА_1 було добре відомо про вартість вікон та додаткових матеріалів до нього і те, що кошти на їх придбання та встановлення витрачаються зі спадкових коштів, які він зняв з рахунку. Загалом витрати понесенні на придбання та встановлення віконних конструкцій, підвіконня та водозливу у будинок, що належить ОСОБА_1 становлять 15480грн., про що свідчать накладні від 27.11.2013р. та товарний чек від 29.11.2013р.. Також зазначив, що його дружиною для ОСОБА_1 за їх кошти придбано холодильник, який також вибирала саме вона, та який знаходиться у її володінні та користуванні. Вартість холодильника становить 3999грн. та 150грн. доставка, що підтверджено рахунком №3/79. Загалом на покращення побутових умов за вимогою ОСОБА_1 витрачено 19629грн., з яких належні їй за спадщиною кошти становлять 11922,66грн. та 7706,34грн. його. Зважаючи на це, не доцільно стягувати із нього спадкові кошти, які витрачені на покращення побутових умов ОСОБА_1, оскільки жодної заборгованості по цих коштах перед ОСОБА_1 у нього немає, а навпаки вона винна 7706,34 грн. Просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошові кошти в сумі 7706,34 грн.

Позивач за первинним позовом ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять задовольнити, в обґрунтування зіслалися на доводи як і в позовній заяві. Зустрічний позов ОСОБА_2 не визнали, зазначивши, що ні вікон, ні побутової техніки останній у будинок ОСОБА_1 не купував, а згідно незаконно отриманого свідоцтва про право на спадщину розпорядився коштами, що зняв з банку на власний розсуд.

Відповідач ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. В обґрунтування зазначив, що за кошти які зняв згідно свідоцтва про право на спадщину від 05.04.2013р. купив у будинок ОСОБА_1 пластикові вікна та згодом холодильну камеру. Відтак стверджує, що затратив ще 7706,34грн. власних коштів на придбання вікон та холодильника в будинок сестри. Зустрічний позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази в справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 11.01.2016р. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третьої особи Сокальської державної нотаріальної контори про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини та застосування наслідків недійсного правочину, скасовано рішення Сокальського районного суду від 18.05.2015р. та ухвалено нове, яким зокрема скасовано (визнано недійсним) у 2/3 його частках Свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.04.2013р. на грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться на рахунках: №КВ 28584, №КВ 606, які були відкриті до 02.01.1992р., рахунок №ПВ124778 та депозит Комбінований №31903 у ТВБВ №10013/0257 м. Сокаль, Львівської області, які належать спадкодавцю ОСОБА_3, яка померла 26.09.2012р., на підставі довідки, виданої ТВБВ №10013/0257 АТ «Ощадбанк» від 27.11.2012р., сума яких становить 23640,86грн., видане ОСОБА_2, народженому 27.03.1965р., посвідчене державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, спадкова справа №475 за 2012р., зареєстроване в реєстрі за №1-109..

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, недійсність у 2/3 частках Свідоцтва про право на спадщину, що видане 05.04.2013р. відповідачу за первинним позовом ОСОБА_2 та наявності на банківських рахунках, що входять до спадкового майна за цим свідоцтвом коштів в сумі 23640,86грн. доказуванню в ході даної справи не підлягає.

Дослідженим Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.08.2016р., що посвідчене державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, встановлено, що спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3, яка померла 26.09.2012р. є її дочка ОСОБА_1 на 2/3 частини спадкового майна, у тому числі з урахуванням 1/3 частини майна від якої відмовився син померлої ОСОБА_6, та є її син ОСОБА_2 на 1/3 частину спадкового майна.

Спадщину, на яку видане це свідоцтво складається з: грошових вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться на рахунках: №КВ 28584, №КВ 605, які були відкриті до 02.01.1992р., рахунок №ПВ124778 та депозит Комбінований №31930 у ТВБВ №10013/0257 м. Сокаль, Львівської області, які належать спадкодавцю на підставі довідки, виданої ТВБВ №10013/0257 АТ «Ощадбанк» від 27.11.2012р. за №5/1215.

Сума грошових вкладів становить 15760,57грн.

Свідоцтво про право на спадщину за законом на вказані грошові вклади, раніше видане Сокальською державною нотаріальною конторою 05.04.2013р. ОСОБА_2 замінено на нове свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі ст. 1300 ЦК України та рішення Апеляційного суду Львівської області від 11.01.2016р.

Відповідно, розмір частки позивачки ОСОБА_1 у масі спадкового майна після смерті матері ОСОБА_3 становить 2/3, а розмір частки у грошових вкладах відповідає сумі 15760,57грн., що і визначено дослідженим Свідоцтвом про право на спадщину.

Згідно відповіді АТ «Ощадбанк» №38-14/4975 від 26.05.2016р. на запит Сокальської державної нотаріальної контори, встановлено, що у ТВБВ №10013/257 м. Сокаль Філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», зареєстровано поточний рахунок 6013 відкритий 17.07.2006р. на ім»я ОСОБА_3 з залишком коштів, станом на 26.05.2016р. в сумі 5,01грн.

В свою чергу, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач за первинним позовом ОСОБА_2 після одержання свідоцтва про право на спадщину отримав із рахунку у АТ «Ощадбанк» кошти, та при наявності на рахунках суми 23640,86грн., залишок становить 5,01грн..

Таким чином, первинний позов щодо стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 15760грн. 57 коп. підлягає до задоволення в повному обсязі.

Що стосується вимоги за первинним позовом щодо стягнення із відповідача ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000грн., суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із порушенням її прав.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з тим, згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В ході розгляду справи, позивачем за первинним позовом та її представником не наведено суду жодних доказів щодо спричинення позивачу діями відповідача моральної шкоди, відтак у задоволенні позовної вимоги про відшкодування відповідачем ОСОБА_2 100 000грн. моральної шкоди суд відмовляє.

Що стосується вимог за зустрічним позовом, судом встановлено наступне.

На обґрунтування вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 зазначено, що ним за кошти, які були зняті на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.04.2013р. для потреб відповідачки ОСОБА_1 придбано пластикові вікна із комплектуючими у її будинок за 15480грн., а також за його кошти придбано холодильник вартістю 3999грн. із платою за доставку в сумі 150грн.

Відтак, зазначає, що різниця від коштів, що належать ОСОБА_1 за свідоцтвом про право на спадщину у грошових вкладах після смерті матері та коштами за які ним придбано вікна та холодильник у будинок ОСОБА_1 становить 7706,34грн.

Як на доказ щодо даних вимог ОСОБА_2 надано суду копію комерційної пропозиції від 27.11.2013р. та товарного чеку від 29.11.2013р. на суму 15480грн. щодо придбання металопластикових вікон та комплектуючих, а також рахунку №3/79 від 01.03.2014р. ТзОВ «Актіон Україна» на холодильник марки «Атлант» вартістю 3999,90грн., де від руки здійснено запис «за доставку 150грн.».

Дослідженням даних платіжних документів встановлено, що у комерційних пропозиціях від 27.11.2013р. замовником металопластикових конструкцій зазначено «Ільницьку Ірину», не зазначено адреси замовника та відсутні будь-які дані щодо замовлення даного товару саме ОСОБА_1, чи замовлення його через позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2.

Такі дані відсутні і у товарному чеку від 29.11.2013р. та рахунку №3/79 від 01.03.2014р. на придбання холодильника, де зазначено, що такий виписано на «Яворську Ірину Андріївну».

В ході розгляду справи сторонам роз»яснено їх права та обовязки зокрема обв»язок щодо доказування згідно ст. 60 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Під час розгляду справи позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 не надав суду інших доказів які б обґрунтовували його вимоги, а судом таких не здобуто.

Відповідно, у задоволенні зустрічного позову про стягнення із ОСОБА_1 7706,34грн. суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 10,60,212 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 15760 (пятнадцять тисяч сімсот шістдесят) грн. 57 коп.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні під час оголошення рішення, протягом 10 днів з часу отримання копії рішення.

Головуючий: Т. В. Струс