АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

28 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Кравець В.А.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2,

на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення способу участі у вихованні дітей, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є матiр'ю двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя з батьком дітей ОСОБА_1 не склалося, у зв'язку з чим шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з батьком. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року визначено місце проживання дітей з батьком. В подальшому розпорядженням Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації було вирішено питання щодо її участі у вихованні дітей.

Позивачка, посилаючись на те, що батько дітей ОСОБА_1 не виконує розпорядження та чинить їй перешкоди у вихованні їхніх дітей, просила визначити їй спосіб участі у вихованні доньок; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, без присутності батька, а саме: спілкуватися з дітьми щовівторка та щочетверга з 19.00 год. до 21.00 год.; спілкуватися щоп'ятниці з 19.00 год. до неділі 20.00 год. за місцем проживання матері; проводити зі своїми доньками половину часу літніх та зимових канікул, а також повністю весняні та осінні канікули; кожного ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідного року, у день народження доньок, побачення не менше 2 годин.

Зобов'язати ОСОБА_1 забезпечити присутність дітей в час та в місці, визначеному психологом Оболонського районного в м. Києві Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді для проведення психотерапевтичної корекційної роботи, протягом часу необхідного, за рекомендацією психолога, для відновлення їх стосунків з матір'ю.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року позов задоволено частково та надано ОСОБА_3 побачення з неповнолітньою донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, без присутності батька ОСОБА_1: щовівторка та щочетверга з 19.00 год. до 21.00 год.; щоп'ятниці з 19.00 год. до суботи 20.00 год. за місцем проживання матері перший та третій тиждень місяця; щосуботи з 17.00 год. до неділі 16.00 год. другий та четвертий тиждень місяця; кожного ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідного року день народження доньок, побачення не менше 4 годин.

Дозволено ОСОБА_3 відпочинок разом із неповнолітньою донькою ОСОБА_4 та малолітньою ОСОБА_5 на курортах або оздоровчо-профілактичних закладах України один раз на рік не менше ніж 30 календарних днів з ІНФОРМАЦІЯ_3 та з ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно для кожної дитини за попередньою згодою з кожним з дітей та домовленістю батька та матері.

Зобов'язано ОСОБА_1 забезпечити обов'язкову присутність дітей в час та в місці, визначеному психологом Оболонського районного в м. Києві Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді для проведення психотерапевтичної корекційної роботи, протягом часу необхідного, за рекомендацією психолога, для відновлення їх стосунків з матір'ю.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач через свого представника звернувся до суду з апеляційною скаргою, в обґрунтування якої зазначив, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та без належної правової оцінки зібраним по справі доказам. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Як на підставу скасування рішення суду посилався на те, що встановлені судом обставини, а саме що відповідач цілеспрямовано різними методами намагається сформувати у спільних з позивачем дітей негативне ставлення до позивача, як матері, його методи виховання небезпечні для розвитку дітей в майбутньому, є необґрунтованими та безпідставними. Матеріали справи не містять жодних доказів, що батько дітей та його методи виховання є небезпечними для їх подальшого розвитку.

При ухваленні рішення судом було грубо порушено права дітей на самостійне висловлювання своєї думки щодо зустрічей з матір'ю, їх кількістю та регулярністю. Визначений судом графік зустрічі дітей з матір'ю є занадто розширеним та суперечить інтересам дітей. Судом при ухваленні рішення не було враховано, що батько не заперечує, щоб мати приходила до дітей в гості, відвідувала їх у навчальних закладах, а також відвідувала батьківські збори.

Вважав, що визначений судом спосіб участі матері у вихованні дітей є неприйнятним, не сприятиме дотриманню розумного балансу участі обох батьків у вихованні дітей, фізичному та духовному розвитку дітей, стану їх здоров'я, нормальному перебігу навчального процесу. Зокрема, суд, встановивши зустрічі матері з дітьми щовівторка та щочетверга з 19.00 год. до 21.00 год. без присутності батька, не врахував як діти мають пізньої години повертатися додому та виконувати шкільне домашнє завдання. Більш того, вказані дні є буденними та вимагають від дітей багато сил та зосередженості на навчанні, а тому встановлення зустрічей в ці дні завдасть істотної шкоди фізичному та емоційному стану дітей. Встановлений судом графік зашкодить нормальному розвитку дітей, їх вихованню, навчанню та здоровому відпочинку.

Також як на підставу скасування рішення суду посилався на те, що судом було порушено норми процесуального права та розглянуто справу за наявності клопотання відповідача про відкладення судового засідання, чим порушено право останнього на отримання правової допомоги та на реалізацію права заявляти клопотання, подавати докази і надавати пояснення з приводу заявлених вимог.

За вказаних обставин просив скасувати заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20.01.2017 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідач та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з підстав, які наведені в ній.

Позивачка та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували та просили відхилити, а рішення залишити без змін.

Третя особа - Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання,дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року визначено місце проживання дітей разом з батьком ОСОБА_1 Рішення набрало законної сили 08.06.2015.

07 серпня 2015 року Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією видано розпорядження № 409 «Про вирішення питання щодо участі матері у вихованні дітей» та визначено способи участі ОСОБА_3 у вихованні своїх малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом зі своїм батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, в такому порядку: спілкуватися зі своїми малолітніми дітьми щовівторка та щочетверга з 19.00 год. до 21.00 год. без присутності батька; спілкуватись з дітьми щоп'ятниці з 19.00 год. до неділі 20.00 год. за місцем проживання матері, а саме: АДРЕСА_2, без присутності батька; половину часу літніх та зимових канікул, а також повністю весняні та осінні канікули; надання психологічної допомоги для проведення психотерапевтичної роботи з дітьми протягом місяця; ОСОБА_1 не чинити перешкоди у спілкуванні матері з дітьми (а.с. 22).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з листа № 1702 від 13.10.2015 Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, адресованого ОСОБА_3, розпорядження щодо вирішення питання про участь матері у вихованні дітей ОСОБА_1 не отримав (а.с. 24).

ОСОБА_3 звертаючись до суду з позовом про визначення способу участі її у вихованні дітей на обґрунтування своїх доводів зазначала, що батько дітей ОСОБА_1 чинить їй перешкоди у вихованні дітей та у спілкуванні з дітьми. При цьому, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимоги, які є відмінними від визначеного способу розпорядженням Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації. На відміну від розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації № 409 додатково просила визначити участь у вихованні дітей у спосіб: побачення не менше 2 годин кожного ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідного року в день народження доньок.

Крім того просила зобов'язати ОСОБА_1 забезпечити обов'язкову присутність дітей в час та в місці, визначеному психологом Оболонського районного в м. Києві Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді для проведення психотерапевтичної корекційної роботи, протягом часу необхідного, за рекомендацією психолога, для відновлення їх стосунків з матір'ю.

Задовольняючи позовні вимоги та визначаючи позивачу спосіб участі у вихованні дітей, суд збільшив позивачу час, ніж той який заявлено ним в позовних вимогах, побачення з дітьми з двох до чотирьох годин кожного ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідного року в день народження доньок. Крім того, вийшовши за межі позовних вимог, дозволив ОСОБА_3 відпочинок разом із неповнолітньою донькою ОСОБА_4 та малолітньою ОСОБА_5 на курортах або оздоровчо-профілактичних закладах України один раз на рік не менше ніж 30 календарних днів з ІНФОРМАЦІЯ_3 та з ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно для кожної дитини за попередньою згодою з кожним з дітей та домовленістю батька та матері.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов'язок не чинити цьому перешкоди.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Вирішуючи спір судом першої інстанції не враховано наведених норм та не взято до уваги обставин, що мають істотне значення, а саме відсутність психоемоційного зв'язку дітей з матір'ю.

З матеріалів справи також вбачається, а саме з висновку Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 19.11.2014, що під час бесіди працівника Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації з дітьми, вони були вороже налаштовані щодо матері та не бажали з нею спілкуватись, що також свідчить про відсутність психоемоційного контакту матері з дітьми. Батьку було запропонвано звернутись з дітьми до незалежного психолога Центру соціпльних служб для сім'ї, дітей та молоді Оболонського району для більш об'єктивного з'ясування ставлення дітей до батьків.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо помилкового висновку, що відповідач цілеспрямовано різними методами намагається сформувати у спільних з позивачем дітей негативне ставлення до позивача, як матері, його методи виховання небезпечні для розвитку дітей в майбутньому.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.03.2015, яке набрало законної сили встановлено, що діти розвинені відповідно до свого віку, життєрадісні, активні та мають тісний зв'язок з батьком, при цьому спостерігається низький рівень їх тривожності, що свідчить про створення батьком комфортних та сприятливих умов для життя дітей. У дітей з матір'ю склалися напружені відносини з огляду на поведінку матері, а тому діти жити разом з матір'ю не бажають.

Апеляційний суд міста Києва в ухвалі від 08.06.2015, за наслідками перегляду рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27.03.2015, зазначив, що судом першої інстанції вірно встановлено, що матір'ю дітей не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження утримування відповідачем біля себе дітей силоміць проти їх волі за допомогою фізичного та психологічного насилля.

Задля налагодження відносин матері з дітьми та домовленостей про участь у їх вихованні, сторонам надавався час, однак за весь час перебування справи на розгляді, сторони так і не зустрілися, до вирішення питання мирним шляхом не прийшли.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Про наявність проблем у спілкуванні між матір'ю та дітьми також вказано у Висновку Служби у правах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, а саме у даному висновку батькам запропоновано звернутись з дітьми до незалежного психолога Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Оболонського району для більш об'єктивного з'ясування ставлення дітей до батьків (а.с. 10-11).

В суді апеляційної інстанції в присутності класного керівника 8-А класу ОСОБА_8 та шкільного практикуючого психолога ОСОБА_9 було з'ясовано думку дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо спілкування з матір'ю.

Колегією суддів встановлено, що між матір'ю та дітьми відсутній психоемоційний зв'язок і діти не бажають спілкуватися з матір'ю.

Про необхідність налагодження психоемоційного контакту матері з дітьми теж було зазначено у розпорядженні від 07.08.2015 Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, а саме Службою при визначенні способу участі матері у вихованні дітей рекомендовано матері звернутися за наданням психологічної допомоги для проведення психотерапевтичної роботи з дітьми протягом місяця (а.с. 22).

Оскільки у розпорядженні від 07.08.2015 Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації дійшла висновку про необхідність налагодження психоемоційного контакту матері з дітьми, колегія суддів критично оцінює Висновок в частині визначення способу участі у вихованні дітей та вважає таким, що прийнято без врахування інтересів дітей.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що діти знаходяться в такому віці, що не можуть повність розуміти та надавати оцінку своїй поведінці, та потребують материнської ласки та піклування. В свою чергу мати дітей має не тільки право, але і обов'язок піклуватися про духовний та моральний розвиток дитини та готувати її до самостійного життя.

Так, відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав.

Отже, обов'язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що до налагодження психоемоційного зв'язку між дітьми та матір'ю, судом визначено спосіб участі у вихованні дітей, без врахування інтересів дітей.

Крім того, поза увагою суду залишилася та обставина, що розпорядженням Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації встановлено інший час участі матері у вихованні дітей.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3 просила визначити їй як один із способів участі у вихованні дітей надати побачення не менше двох годин кожного ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідного року у день народження доньок.

Разом з тим суд в частині заявлених позовних вимог про надання дозволу на побачення матері з дітьми в дні народження дітей вийшов за межі позовних вимог, надавши більше часу ніж просив позивач, а саме не менше 4 годин.

Більш того судом також вирішено питання про надання позивачці часу для проведення відпочинку разом з дітьми на курортах або оздоровчо-профілактичних закладах України один раз на рік не менше ніж 30 календарних днів з ІНФОРМАЦІЯ_3 та з ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно для кожної дитини за попередньою згодою з кожним із дітей та домовленістю батька і матері, тоді як такі вимоги ОСОБА_3 не заявлялися у відповідності до положень ст. 118, 119 ЦПК України.

Станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, виповниться 15 років, а станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, виповниться 16 років.

Відповідно до ст. 32 ЦК України фізична особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років набуває неповної цивільної дієздатності, а тому може самостійно розпоряджатися своїми правами, в тому числі щодо проведення відпочинку.

Оскільки захисту підлягає існуюче право, наявність якого позивачем не доведено належними доказами, надання позивачу дозволу на проведення відпочинку вирішено судом без наявності правових підстав.

Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Проте, в порушення норм процесуального права судом першої інстанції вирішено питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі.

Оскільки, судом вирішено питання про права та обов'язки Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Оболонського району м. Києва, який не приймав участі у справі, рішення суду в цій частині є помилковим.

З огляду на викладене, а також враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дітей та виходячи з інтересів дітей, а саме їх прихильності до батька та відсутності психоемоційного зв'язку з матір'ю, колегія суддів приходить до висновку про визначення матері способу у вихованні дітей, який буде достатнім для налагодження психоемоційного контакту з дітьми, та встановити час для спілкування з дітьми, а саме щовівторка та щочетверга з 19.00 год. до 21.00 год. без присутності батька дітей.

Колегія суддів вважає, що саме такий спосіб участі матері у вихованні дітей та спілкуванні з ними у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дітей, а також є достатнім для забезпечення участі матері у процесі вихованні дітей.

При цьому, колегія суддів зазначає, що після налагодження психоемоційного контакту з дітьми мати дітей не позбавлена права звернутися до суду із самостійними вимогами про визначення більш тривалого часу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно положень ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи те, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо його законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 218, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року - скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення способу участі у вихованні дітей - задовольнити частково.

Визначити способи участі ОСОБА_3 у вихованні своїх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом зі своїм батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, в такому порядку: спілкуватися зі своїми дітьми щовівторка та щочетверга з 19.00 год. до 21.00 год. без присутності батька дітей.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/9472/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4268/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Васалатій К.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.