Справа № 182/7305/17
Провадження № 2/0182/4306/2017
У Х В А Л А

Іменем України

21.12.2017 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" в особі директора магазину "Ельдорадо" ОСОБА_2 про розірвання договору та повернення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ "ДІЄСА" в особі директора магазину "Ельдорадо" ОСОБА_2 про розірвання договору та повернення грошових коштів.

Суддя, розглянувши дану позовну заяву, приходить до висновку, що вона подана з порушенням ст. 175 ЦПК України з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити:

- зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

- підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, вибраний ОСОБА_1 спосіб захисту прав та інтересів, не відповідає викладеним обставинам в позовній заяві. Оскільки, в позовній заяві зазначено, що 30 серпня 2016 року ОСОБА_1 в магазині побутової техніки "Ельдорадо" придбав мобільний телефон, про що свідчить чек про купівлю та тимчасовий гарантійний талон. Однак, ОСОБА_1 в позовній заяві ставить вимогу щодо розірвання договору купівлі - продажу телефону моделі Lenovo А7010а48 від 30 серпня 2016 року, укладений між ним та ТОВ "ДІЄСА" (магазин "Ельдорадо"), при цьому вищевказаний договір купівлі - продажу до позовної заяви долучений не був.

Позивачем порушено також п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, оскільки позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму в розмірі 5000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди. Однак викладені обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а також докази, що підтверджували б вказані обставини, суду також не надано.

Крім того, ОСОБА_1 при зверненні до суду посилається на ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» як на підставу для звільненні від сплати судового збору, оскільки вважає, що на спірні відносини поширюються приписи даного Закону.

Закон України «Про захист прав споживачів» є нормативно-правовим актом, що регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз"яснено, що оскільки ЗУ «Про захист прав споживачів» не визначає меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму, побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду, доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян.

У позовній заяві позивач посилається на Закон України «Про захист прав споживачів», однак, як вбачається з позовної заяви, позовні вимоги не стосуються порушень прав відповідно до вказаного закону. Оскільки, доказів того, що ОСОБА_3 як споживач уклав з відповідачем договір купівлі - продажу суду надано не було.

Твердження позивача про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», не можуть бути прийняті до уваги, оскільки правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 3ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» Закон № 1023-XII від 12 травня 1991 року, споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Частиною 7 статті 5 Закону України « Про судовий збір», споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, були звільнені від сплати судового збору.

Законом № 484- VШ від 22 травня 2015 року доданого Закону були внесені зміни, які набули чинності з 01 вересня 2015 року, і стаття 5 даного Закону викладена в новій редакції, якою визначено перелік осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору.

Згідно зі ст. 5 Закону України « Про судовий збір», який був прийнятий пізніше Закону України «Про захист прав споживачів», з 01 вересня 2015 року споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи.

Конституційний Суд України у рішенні від 09 лютого 1999 року у справі №1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть, якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням «застарілих» норм з одного й того ж питання.

Таким чином, Закон України «Про судовий збір» - є спеціальним законом, положеннями якого визначено порядок справляння судового збору, зокрема, його обчислення, сплата, а також пільги щодо його сплати.

За таких обставин, посилання позивача в обґрунтування звільнення від сплати судового збору на Закон України «Про захист прав споживачів» не може прийматися до уваги.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання фізичною особою або фізичною особою - підприємцем позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640,00 грн.).

Крім того, у позовній заяві відсутнє правове обґрунтування з посиланням на конкретні норми цивільного процесуального законодавства, які регулюють дані цивільно-правові відносини. Тому позивачу слід уточнити зміст позовної заяви з посиланням на конкретні норми чинного законодавства України та зазначенням доказів порушення її прав.

Таким чином суддя, встановивши, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, якою залишає позовну заяву без руху, про що сповіщає позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 175, 185, 258-260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" в особі директора магазину "Ельдорадо" ОСОБА_2 про розірвання договору та повернення грошових коштів, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, інакше заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_4