Справа № 442/5356/16-ц
Провадження № 4-с/442/201/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Кравців Х.В.,

розглянувши матеріали скарги Публічного товариства по газопостачанню та газифікації „Львівгаз, за участю заінтересованих осіб: Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області та ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

в с т а н о в и в:

Публічне товариство по газопостачанню та газифікації „Львівгаз звернулось до суду із скаргою, в якій просить визнати дії державного виконавця ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції про винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.12.2014 неправомірними; скасувати постанову державного виконавця ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління про винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.12.2014; зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 на суму 3280,21 грн основного боргу та 114,70 грн - судового збору. В обґрунтування скарги покликається на те, що 17.09.2013 Дрогобицьким міськрайонний судом Львівської області видано судовий наказ у справі № 442/6275/13-ц щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 на суму 3280,21 грн основного боргу та 114,70 грн - судового збору.24.12.2014 Дрогобицьким ВДВС винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу щодо стягнення боргу, проте на адресу ПАТ „Львівгаз постанова надійшла 26.07.2016, про що свідчить вхідний штамп ПАТ „Львівгаз. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу державним виконавцем Дрогобицького ВДВС ОСОБА_2 зазначено, що згідно відповідей реєструючих органів рухомого чи нерухомого майна не числиться. Заявник дані дії відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу вважає безпідставними та неправомірними, оскільки відсутня інформація про перевірку майнового стану боржника (опис майна), а посилання державного виконавця на відсутність ІПН. не є перешкодою для здійснення виконавчих дій.

Заявник у судове засідання не зявився, подав заяву, у якій просив проводити розгляд скарги за його відсутності.

Заінтересовані особи у судове засідання не зявилися, хоча про місце, час та дату розгляду скарги були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області подав заперечення на скаргу, у якому зазначив, що згідно проведеної державним виконавцем перевірки у реєструючих органах щодо перебування на праві приватної власності у боржника транспортних засобів - не виявлено. Згідно відповіді Обласного адресно-довідкового бюро УМВСУ у Л/о боржник ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, 6. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 79896086 від 10.12.2014 про наявність у боржника ОСОБА_1 прав власності на нерухоме майно відомості, у Державному реєстрі речових прав відсутні. Зазначає , що 15.10.2014 державним виконавцем було здійснено вихід за місцем проживання боржника з метою перевірки майнового стану боржника, однак майна, належного боржнику на праві приватної власності, на яке може бути звернуто стягнення, з метою подальшої його реалізації в рахунок погашення заборгованості, не виявлено, про що складено акт державного виконавця. У звязку з відсутністю ідентифікаційного коду боржника ОСОБА_1, державним виконавцем було скеровано запит у Дрогобицьку ОДПІ № Д-7/09-13/5411 про надання ідентифікаційних кодів боржників. 12.06.2014 ВДВС Дрогобицького МРУЮ надійшла відповідь №4644/9/18-0216 Дрогобицької ОДПІ про відмову у видачі ідентифікаційних кодів.Вказує ,що у звязку з відсутністю індивідуального ідентифікаційного номеру боржника, відсутність якого унеможливлює отримання інформації у реєструючих органів, оскільки обовязковою вимогою у запиті є наявність ідентифікаційного номера боржника, що є перешкодою здійснення у повному обсязі виконавчих дій щодо примусового виконання судового наказу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, 24.12.2-04 державним виконавцем ,керуючись п. 2 ч. 1 ст. 47 закону України „ Про виконавче провадження було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали скарги, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що скарга підлягає часково задоволенню, виходячи з такого.

Статтею 383 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 04.10.2013 Дрогобицьким міськрайонний судом Львівської області видано судовий наказ у справі № 442/6275/13-ц про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання з ОСОБА_1 на користь Публічного товариства по газопостачанню та газифікації „Львівгаз 3280,21 грн заборгованості, 114,70 судових витрат та Дрогобицьким міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Львівській області відкрито виконавче провадження.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що рішення суду, яке вступило в законну силу є обовязковим для виконання по всій території України.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 1 Закону України „Про виконавче провадження (чинний на момент вчинення оскаржуваних дій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

24.12.2014 ВДВС Дрогобицького МРУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення з метою подальшої його реалізації в рахунок погашення заборгованості, а також зазначено, що у звязку з відсутністю ідентифікаційного коду боржника державний виконавець не має можливості перевірити наявність відкритих рахунків боржника на території України, встановити місце праці боржника, а також накласти арешт на майно боржника.

Згідно вхідного штампу ПАТ „Львівгаз постанова про повернення виконавчого документа стягувачу щодо стягнення боргу надійшла на адресу ПАТ „Львівгаз 26.07.2016.

У матеріалах справи відсутні та Дрогобицьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області не надано доказів направлення стягувачу Публічному товариству по газопостачанню та газифікації „Львівгаз згаданої постанови у триденний строк, як це передбачено ст.48 Закону України „Про виконавче провадження (чинний на момент вчинення оскаржуваних дій).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України „Про виконавче провадження (чинний на момент вчинення оскаржуваних дій), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У ст. ст.10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 8 ст. 52 Закону України „Про виконавче провадження(чинний на момент вчинення оскаржуваних дій)державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження(чинний на момент вчинення оскаржуваних дій) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; 8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; 9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; 10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції;12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів,спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; 16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; 18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням; 19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій субєктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, частина 1 ст. 18 Закону України „Про виконавче провадження містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Отже, державним виконавцем не доведено вжиття всіх можливих заходів для отримання ідентифікаційного коду боржника та зясування перебування майна у боржника, а тому повернення ним виконавчого документу стягувачеві було передчасним, оскільки відповідно до положень ч.1 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Тому державний виконавець не мав підстав для ствердження про відсутність майна у боржника.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З урахуванням наведеного суд вважає, що державним виконавцем не вжито всіх заходів для виконання покладених на нього обовязків, відповідно до вимог Закону України „Про виконавче провадження, тобто дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачеві є неправомірними та оскаржувану постанову слід скасувати, оскільки у суду є підстави вважати, що оскаржувана постанова була винесена передчасно, чим порушено права заявника (стягувача) на одержання від боржника стягнутих з нього за судовим рішенням коштів. Також є неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо ненаправлення стягувачу постанови про повернення йому виконавчого документа.

Щодо вимоги скарги про зобовязання державного виконавця відновити виконавче провадження, то суд враховує вимоги ст.41 Закону України „Про виконавче провадження, згідно з якими у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання. Аналогічне положення було передбачено ст. 51 закону України „Про виконавче провадження, чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Як розяснено Вищим спеціалізованим судом України у постанові пленуму від 07.02.2014 №6 „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах, суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (п.18).

Отже, заявлена вимога про зобовязання державного виконавця відновити виконавче провадження не ґрунтується на вимогах закону та є передчасною, оскільки у цій частині заявник вимагає судового захисту заздалегідь не порушеного права, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 208-210, 383, 386, 387 ЦПК України,

у х в а л и в :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції про винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.12.2014 - неправомірними.

Постанову державного виконавця ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління про винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.12.2014 скасувати.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області до Апеляційного суду Львівської області протягом 5-ти днів з дня її отримання.

Суддя Ю.С. Кучаковський