Справа № 129/433/17 Провадження № 22-ц/772/2590/2017Головуючий в суді першої інстанції Бондар О. В.
Категорія 57Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Копаничук С.Г.

Суддів: Оніщука В.В. ,Медвецького С.К.

при секретарі: Агєєвій Г.В.

за участю представника ТОВ «Авто Просто» Сметанюк І.М., Крутовозюк С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання правочину недійсним та стягнення коштів за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на рішення Гайсинського районного суду від 23.08.2017 року,

в с т а н о в и л а :

02.02.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 05.12.2011 року вона уклала угоду № 371726 з ТОВ «Авто Просто» про надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах через систему «Авто Так» з метою придбання автомобіля марки «ZAZ SENS» вартістю 61 120 грн. На виконання умов договору вона сплатила 59 493,22 грн. відповідачу, однак автомобіля не отримала. Вважає, що в момент укладення угоди ТОВ «Авто Просто» умисно ввів її в оману щодо умов отримання автомобіля і обставин, які мають істотне значення щодо ціни, здійснював нечесну підприємницьку практику, не мав ліцензії (дозволу) на надання фінансових послуг, умови угоди є несправедливими, оскільки створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивачки, а тому посилаючись на ч.1 ст.203,ч.1 ст.215,ст.277 ЦК України та на ст.ст.18,19 Закону України «Про захист прав споживачів», просила визнати з моменту вчинення вказану угоду недійсною і стягнути з відповідача на її користь незаконно отримані відповідачем за угодою кошти у розмірі 59 493,22 грн.

Також зазначила, що їй стало відомо про порушення її прав та здійсненні відповідачем нечесної підприємницької практики 28.08.2015 року, коли нею було подано відповідачу заяву про розірвання угоди від 05.12.2011 року № 371726.

Рішенням Гайсинського районного суду від 23.08.2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_1 59493, 22 грн., сплачених за нікчемною угодою з додатками № 371726 від 5.12.2011 р. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ТОВ «Авто Просто» просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування процесуального права, а у задоволенні позову відмовити. Зазначило, що суд належним чином не врахував, що укладена між ТОВ "Авто Просто" та позивачем угода та Додатки до неї підписані сторонами і є невід'ємною частиною Угоди, а тому відповідно до п.10 та додатку№2 Угоди позивачці була надана вичерпна інформація про надавані послуги і її права та обов'язки ,зокрема наводився зміст поняття «поточна ціна автомобіля». Вважає, що при вирішенні справи судом не було враховано, що ліцензія про надання дозволу на здійснення діяльності з надання фінансових послуг була отримана товариством 15.01.2013 року, а тому підстав під час розгляду справи визнавати договір недійсним не вбачається. Судом не враховані положення ст. 230 ЦК України. Висновки суду про обман позивача відповідачем є безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону в цілому відповідає.

Судом встановлено, що 05.12.2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто» укладено угоду № 371726 про надання послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля, згідно додатку №1 до укладеної між сторонами угоди поточна ціна автомобіля «ZAZ SENS» станом на 05.12.2011р була визначена у розмірі 61 120 грн., позивачка вважала, що ціна автомобіля і поточна ціна автомобіля це є тотожні поняття, вона не отримала чіткої та правдивої інформації про те, що поняття «поточна ціна автомобіля», яке застосовується в додатку №1 спірної угоди, не є визначеною в угоді ціною автомобіля, а є критерієм до розрахунку розміру складових поточних внесків, а саме чистих внесків і має тенденцію до збільшення; якщо б відповідачем була визначена інша, більш висока реальна поточна ціна автомобіля визначеної позивачем марки, то ОСОБА_1 таку угоду не укладала би, крім того, позивачу не було відомо про те, що предметом договору був не автомобіль «ZAZ SENS», а саме надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групах, а позивачем угода укладалася саме для придбання автомобіля з прив'язкою до поточної ціни, рівної 61 120, 00 грн., визначеної в угоді. Подальші односторонні зміни відповідачем розмірів платежів, які мав здійснювати позивач у прив'язці вже до більш високих цін на автомобіль, створює для нього завідомо невигідні умови, що не відповідає його намірам придбати автомобіль по обумовленій раніше ціні.

За положеннями ч.1-3,ч.6 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність ,що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману чи агресивною не є вичерпним. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з того, що під час укладення договору з позивачкою , відповідач вдався до нечесної підприємницької практики ,а саме - її було введено в оману щодо справжньої ціни послуг ,яка обраховувалась з плаваючої «поточної ціни» автомобіля ,а укладений правочин в силу закону є нікчемним і додаткове визнання його недійним не вимагається. В результаті ,посилаючись на ч.6 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» застосував наслідки нікчемності правочину, повернувши позивачці кошти, сплачені нею відповідачу за угодою.

Ухвалюючи рішення у справі про часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про те, що укладена сторонами Угода порушує права позивача, оскільки містить нечіткі умови, що є незрозумілими для позивачки, у зв'язку із чим ця Угода згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" є недійсною із застосуванням наслідків її недійсності.

Однак при цьому суд, вірно встановивши підстави недійсності (нікчемність) умов договору, помилково не послався на ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", на яку посилалась у вимогах позивачка, зазначивши, що підставою недійсності угоди і несправедливість умов угоди.

За положеннями ч.ч.1,5,6 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, тобто такими ,якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, зокрема, встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону).

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналізуючи ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Всі ці ознаки випливають із тексту угоди, оскільки її умови щодо оплати послуг, неможливості своєчасного повернення коштів при розірванні договору вказують на дисбаланс прав на шкоду позивачки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Із змісту угоди та додатків до неї вбачається, що вони порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та завдають шкоди споживачеві.

Оскільки укладена сторонами Угода порушує права позивачки, так як містить несправедливі умови, відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" є недійсною із застосуванням наслідків її недійсності.

Враховуючи те, що при вірно встановлених несправедливості умов договору, що призвело до дисбалансу прав і обов'язків, незастосування судом ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" не призвело до ухвалення незаконного судового рішення, оскільки суд вірно встановив обставини наявності нечесної підприємницької практики, що свідчить про нікчемність договору та застосував наслідки нікчемності, дав їм належну правову оцінку, рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - відхилити.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував, що укладена між сторонами угода та Додатки до неї підписані сторонами, не заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції ,встановивши, що при укладенні угоди відповідач фактично завуалював її умови, позивачка вважала, що ціна автомобіля і поточна ціна автомобіля це є тотожні поняття, вона не отримала чіткої та правдивої інформації про те, що поняття «поточна ціна автомобіля», яке застосовується в додатку №1 спірної угоди, не є визначеною в угоді ціною автомобіля, а є критерієм до розрахунку розміру складових поточних внесків, а саме чистих внесків і має тенденцію до збільшення , що підтверджується поясненнями позивачки ,дійшов вірного висновку, що відповідач для заманювання клієнта та схиляння його до укладення договору діяв недобросовісно і умисно, що вказує на нечесну підприємницьку практику та порушує вимоги ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» .

Суд першої інстанції встановивши ту обставину , що оспорювана угода є нікчемною, внаслідок того, що її недійсність передбачена законом, дійшов вірного висновку про констатацією цього факту в мотивувальній частині.

Згідно положень частин 1,4,5 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Враховуючи, що спірний договір згідно закону є нікчемним ,підлягають застосуванню наслідки недійсності нікчемного правочину у вигляді повернення сторонами всього отриманого за ним. Враховуючи, що відповідачем на виконання спірної угоди було отримано від позивача кошти у розмірі 59 493 грн. - саме така сума підлягає поверненню позивачу.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі на те, що ліцензія про надання дозволу на здійснення діяльності з надання фінансових послуг була отримана відповідачем 15.01.2013 року, правового значення не має, оскільки дана обставина не розглядалась судом як підстава для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, рішення суду є законним і обґрунтованим, таким що відповідає дійсним обставинам, матеріалам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.307, 308, 316 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» відхилити.

Рішення Гайсинського районного суду від 23.08.2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча: Копаничук С.Г.

Судді: Оніщук В.В.

/підписи/

Медвецький С.К.

Згідно з оригіналом:

Суддя: Копаничук С.Г.