РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"13" грудня 2017 р. 145/1542/17

2/145/840/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Віценко К.А.,

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 01 вересня 1994 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі. Шлюб був зареєстрований Бучацьким відділом реєстрації актів громадянського стану. Актовий запис № 66.

22 червня 2003 року народилась донька ОСОБА_3. 16 листопада 2007 року народився син ОСОБА_4.

Діти проживають з нею і знаходяться на її утриманні.

Спільне майно вони поділять добровільно.

Фактично шлюб розпався, вони з відповідачем не підтримують шлюбних відносин. Причиною розірвання їхніх відносин стало те, що відповідач порушив подружню вірність. Тому в даний час між ними склались неприязні відносини, примирення уже неможливе. Вони втратили взаємні почуття один до одного, взаємоповагу, тому, на її думку, немає ніякого сенсу в продовжені та збереженні даного шлюбу. Вона вважає, що за таких обставин збереження даного шлюбу не відповідає її інтересам

Просить розірвати шлюб.

Після розірвання шлюбу бажає залишити своє дошлюбне прізвище "Чорній".

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити. Пояснила, що з відповідачем разом не проживають протягом року.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання двічі (25.10., 13.12.2017 р.) не зявився, про розгляд справи повідомлений своєчасно, що стверджується розписками про вручення повісток. Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його присутності до суду не надходило.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного.

01.09.1994 року між сторонами Бучацьким відділом реєстрації актів громадянського стану зареєстровано шлюб, актовий запис № 66, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3).

В шлюбі мають дітей: дочку- Анастасію, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 4,5).

Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право відновити своє дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 СК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Шлюб зареєстрований 01 вересня 1994 року Бучацьким відділом реєстрації актів громадянського стану між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, актовий запис № 66, розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище "Чорній".

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана позивачем до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя Н.О. Кіосак