Дата документу 04.04.2017
Справа № 320/8216/16-ц
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Ніколовой І.С.,
при секретарі Колесніковій Л.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди спричиненої злочином, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач зазначає, що вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31.10.2016 по справі 320/4048/16-к ОСОБА_4 було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто у умисному легкому тілесному ушкодженні. Даним злочином позивачеві було завдано матеріальну шкоду у розмірі 3460,57 грн., як суму грошових коштів, витрачених на лікування та завдано моральні страждання, які виразились у тому, що у зв`язку з отриманими травмами він відчуває душевний біль, тривогу, внаслідок скоєного відповідачем злочину порушився звичний спосіб життя позивача, він був обмежений у пересуванні, вимушений проходити тривале лікування. Крім того, порушився його нервовий та емоційний стан, він став роздратованим, порушився нормальний сон. Позивач оцінює моральну шкоду у 15000 грн. і просить стягнути її з відповідача.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити, стягнувши з відповідача 15000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди.
Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Зазначив, що його клієнтом розлад здоров`я сприймався, як тривалий, внаслідок злочину було порушено звичний спосіб життя позивача і він відчував моральні страждання.
Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, враховуючи майновий та сімейний стан відповідача, оцінив розмір моральної шкоди, завданої позивачеві у сумі 1000 грн.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу здійснюється за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
01.09.2016 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, знаходячись біля подвір`я будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході раптово виниклої із ОСОБА_1 словесної сварки, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс йому один удар рукою по голові, заподіявши тілесне ушкодження у вигляді синця, травматичного набряку тканин обличчя, яке, згідно висновку судово-медичної експертизи №671 від 30.09.2015, кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Від нанесеного ОСОБА_4 удару потерпілий ОСОБА_1 впав на землю, після чого, ОСОБА_4 наніс йому один удар ногою в область грудної клітини, заподіявши йому, тим самим, тілесне ушкодження у вигляді синця грудної клітини, яке, згідно висновку судово-медичної експертизи №671 від 30.09.2015, кваліфікується як легке тілесне ушкодження. /а.с.8/
Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31.10.2016 по справі 320/4048/16-к ОСОБА_4 було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто у умисному легкому тілесному ушкодженні. Позивача ОСОБА_1 визнано потерпілим. /а.с. 8/
Згідно виписки з історії хвороби №8477 ОСОБА_1 знаходився на ГСО з 07.09.15 по 16.09.15 з діагнозом: гнійна гематома лівої щоки, та проходив лікування оперативний ростин, дендрування гнійної гематоми обличчя./а.с.4/
Згідно довідки про склад родини ОСОБА_4 проживає з дружиною та має на утриманні двох неповнолітніх дітей./а.с.56/
Згідно довідки військової частини пп НОМЕР_1 від 11.06.2016 №3193 ОСОБА_4 в період 11.09.2015 по 24.09.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції./а.с.54/ Під час проходження військової служби зарекомендував себе з позитивної сторони./а.с.55/
Згідно виписного епікризу №2006 ОСОБА_4 має діагноз: розлад адаптації, пов`язаний зі стресом у вигляді вираженого логоневрозу з виходом у компенсацію. Захворювання пов`язане з проходженням військової служби. /а.с.58/
ОСОБА_4 є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується копіями посвідчення серії НОМЕР_2 , довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0009431, виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії АВ №0818365./а.с.59-61/
Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як у межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.
Згідно ч. 1ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.
Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Згідно положень викладених в п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 року, «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заподіяння шкоди позивачу протиправними діями відповідача підтверджено вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31.10.2016 року.
Ст.23 ч.1,2 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. зазначається, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
п. 9 цієї ж постанови містить позицію, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд визнає, що внаслідок вчиненого відповідачем злочину позивачеві завдано моральні страждання, які виразились у тому, що у зв`язку з отриманими травмами він відчував душевний біль, тривогу, внаслідок скоєного відповідачем злочину порушився звичний спосіб життя позивача, він був вимушений проходити лікування, став роздратованим. Крім того, суд враховує, що позивач не зазначив з чого він виходив оцінюючи заподіяну моральну шкоду, не надав суду документів, на підтвердження того, що ОСОБА_1 був обмежений у пересуванні, порушився його нервовий, емоційний стан та нормальний сон, що він проходив тривале лікування та звертався до лікаря з приводу нервового потрясіння, завданого злочином, а також сімейний та матеріальний стан ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (має на утриманні малолітніх дітей, брав участь в антитерористичній операції та є інвалідом ІІІ групи), ступінь тяжкості наслідків, тому вважає за необхідне частково задовольнити цивільний позов у частині відшкодування моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 3000 грн.
З відповідача також підлягають стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.
Керуючись ст.ст. 11, 60, 212, 224-227 ЦПК України, ст.ст. 22, 386, 1166 ЦК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди спричиненої злочином задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти у сумі 3000/три тисячі/ грн.. 00 коп., у якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином.
В іншій частині відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 судовий збір в дохід держави у розмірі 640,00 грн. (на користь Державної судової адміністрації України (на р/р 0001, одержувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код одержувача (ЄДРПОУ): 37993783, МФО 820019, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «Судовий збір»).
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Мелітопольського міськрайонного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: І.С. Ніколова