У х в а л а

іменем україни

29 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДемяносова М.В.,
суддів:Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області СивоглазСвітлани Станіславівни, третя особа - ОСОБА_7, про визнання безпідставною відмови нотаріуса у видачі дублікату правовстановлюючого документа, зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітня 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі − ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду із указаним позовом у якому просив визнати незаконною відмову відповідача у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язати приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Сивоглаз С.С. видати ПАТ КБ «Приватбанк» дублікати договорів купівлі-продажу нерухомості: нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 від 06 жовтня 2003 року та нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 від 31 січня 2005 року.

На обґрунтування позову зазначило, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. За вказаним рішенням позивачу надано право продажу нежитлового приміщення, загальною площею 114, 50 кв. м, яке розташоване в по АДРЕСА_1, що належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 06 жовтня 2003 року та нежитлового приміщення, загальною площею 197, 7 кв. м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_2, що належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 31 січня 2005 року. Для продажу вищезазначених предметів іпотеки позивачу необхідні правовстановлюючі документи, якими є договори купівлі-продажу.

01 грудня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до приватного нотаріуса Сивоглаз С.С. із заявою про видачу дублікатів договорів купівлі- продажу від 06 жовтня 2003 року та від 31 січня 2005 року, однак їм було відмовлено, у зв'язку з тим, що право на отримання дублікату документа мають виключно фізичні та юридичні особи за дорученням яких та у відношення яких вчинялись нотаріальні дії.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 23 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають зазначеним нормам процесуального права.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне положення міститься й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судами встановлено, що 05 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 був укладений і нотаріально посвідчений іпотечний договір.

Предметом іпотеки є нежитлове приміщення цокольного поверху загальною площею 197,7 кв. м по АДРЕСА_2, яке належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 31 січня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Сивоглаз С.С.

Рішенням Рівненського міського суду від 24 жовтня 2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05 червня 2007 року в розмірі 575 526,88 дол.США на даний предмет іпотеки звернуто стягнення.

12 січня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса по питанню видачі дубліката договору вищезазначеного договору купівлі-продажу, але йому в цьому було відмовлено, що й стало причиною звернення банку з позовом до суду.

Згідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про нотаріат» (чинної на час виникнення спірних правовідносин) довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Закону України «Про нотаріат» у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевогосамоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першомуреченні частини п'ятої статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа.

П. 1.1. глави 22 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, що відсутні підстави для видачі дублікату договору.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213−215 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Демяносов
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак