Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/1446/16-ц
Провадження № 2/674/107/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дунаївці, в порядку ст. 197 ЦПК України, цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

ОСОБА_3

про визнання особи такою, що втратила право

користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2016 року позивачка, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такої, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 06 січня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Дунаєвецької районної Ради народних депутатів вона є власником житлового будинку, який знаходиться в с. Рачинці, Дунаєвецького району Хмельницької області.

В 1996 році її донька, ОСОБА_4, зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, після чого вона приписала зятя в своєму будинку, а також за його проханням про тимчасову прописку прописала його брата - ОСОБА_3.

13 січня 2016 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано, відповідно до рішення Дунаєвецького районного суду, хоча фактичні шлюбні відносини між ними були припинені ще в 2014 році. В 2014 році зять забрав свої речі і пішов проживати до іншої жінки, в них народилася дитина. ОСОБА_5 взагалі ніколи не проживав в будинку і фактичне місце його перебування їй не відоме, однак до цього часу відповідачі з будинку не виписались.

З 2014 року і по сьогоднішній день за місцем своєї реєстрації відповідач ОСОБА_2 не зявляється, а ОСОБА_5 з моменту реєстрації не проживав в будинку, а тому змушена звернутися з даним позовом до суду.

Представник позивачки по довіреності ОСОБА_6 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити та пояснила, що позивачка є власницею будинку. Її дочка була заміжня і її чоловік та його брат прописалися в хаті позивачки. На даний час вони розлучені, давно не проживають разом, виписатися з приміщення добровільно не бажають. Позивачка позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном.

Відповідачі : ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце судового засідання повідомлялися відповідно до ч.3 ст. 76 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток органом місцевого самоврядування, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило.

Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивачки та свідків, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння в с. Рачинці по вул. Т.Г. Шевченка, 15, Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 06.01.1989року, виданого виконавчим комітетом Дунаєвецької районної ради народних депутатів на підставі рішення Дунаєвецької районної ради №166 від 26.09.1989року та копією технічного паспорта.

Судом також встановлено, що в с. Рачинці по вул. Т.Г. Шевченка, 15, Дунаєвецького району Хмельницької області ,в будинку позивачки, зареєстровані відповідачі: ОСОБА_2, 05.08.1978р.н. та ОСОБА_3, 21.07.1988р.н., що підтверджується довідкою Дунаєвецької міської ради №388 від 23.09.2016року та випискою із погосподарської книги №15 від 23.09.2016 року Дунаєвецької міської ради за 2016-2020 роки.

Рішенням Дунаєвецького райсуду від 13 січня 2016 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, зареєстрований 03 грудня 1996 року в Рачинецькій сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис № 5 було розірвано, що підтверджується копією відповідного рішення.

Згідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 припинив шлюбні стосунки з дочкою позивачки ще до розірвання шлюбу і з 2014 року залишив будинок позивачки, перейшов проживати до іншої жінки, де в них народилася дитина.

Відповідно до акту обстеження від 03.10.2016 року, складеного депутатом Дунаєвецької міської ради в присутності свідків видно, що в с. Рачинці по вул. Т.Г. Шевченка, 15, Дунаєвецького району Хмельницької області ОСОБА_2 в даному будинку зареєстрований, але не проживає з 2014 року; ОСОБА_4 зареєстрований, але не проживає з моменту реєстрації.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_2 не проживає з 2014 році, ОСОБА_3 щось трохи був одне літо, але його вже давно не бачила. Де вони знаходяться не відомо.

Допитана свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_9 та ОСОБА_3 не проживають в будинку позивачки. ОСОБА_2 бачила останній раз в будинку позивачки в 2014 році, а ОСОБА_3 ніколи там не жив, часом приїзжав в гості.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння».

Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають із ним, але не являються його співвласниками, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Тобто, дана правова норма гарантує збереження права користування жилим приміщенням в один рік лише для осіб, які є членами сімї власника житла.

За чинним житловим законодавством, членами сімї власника житлового приміщення визнаються: дружина (чоловік) власника житла, їх діти, батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне із ним господарство (ч.2 ст. 64 ЖК). Необхідною умовою виникнення права члена сімї власника житла на користування цим житлом (особистий сервітут), є спільне проживання членів сімї з власником житла та ведення спільного господарства.

Судом встановлено, що відповідачі не є членами сімї позивачки, разом з позивачкою в будинку не проживають і не ведуть спільне господарство, відповідач ОСОБА_2 не проживає в будинку з 2014 року, а відповідач ОСОБА_3 з моменту реєстрації 20.08.2009 року і ніколи в будинку не проживав, не несуть обовязків по утриманню житла.

Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 р «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Відповідно до встановлених обставин у даній справі, відповідачі не проживають разом з позивачкою - власником житла та не ведуть із нею спільного господарства, а тільки зареєстровані в її будинку, а тому на них не можуть розповсюджуватись гарантії, які закріплені в статті 405 ЦК України, щодо збереження права на користування житлом протягом року, та статті 156 ЖК України, яка надає право користування житловим приміщенням колишньому члену сімї власника цього житла, оскільки вони не є членами сімї позивачки і не ведуть з нею спільне господарство.

Відповідно до вимог ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Наявність реєстрації відповідачів за адресою жилого приміщення, власником якого є позивачка, за відсутності законних підстав для користування цим жилим приміщенням, створює перешкоди позивачці ОСОБА_1 у користуванні своєю власністю, а тому позов підлягає задоволенню і відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням будинком, що знаходиться в с. Рачинці по вул. Шевченка, 15, Дунаєвецького району Хмельницької області.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесенні на сплату судового збору в розмірі 551 грн.20 коп. по 276,60 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224-226, ЦПК України, ст.ст.107, 156, 162 ЖК України, ст.ст.316, 317, 319, ч.2 ст.405 ЦК України ,суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в с.Рачинці по вул. Шевченка, 15, Дунаєвецького району Хмельницької області.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі по 275,60 грн. з кожного.

Рішення для відому направити в відділ реєстрації місця проживання апарату виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради Хмельницької області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького райсуду В. М. Артемчук