АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

судді-доповідача - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: Дячук І.М.

за участю:

представника позивача Сидоренко Н.М.

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 січня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, третя особа: Державна реєстраційна служба України, Служба у справах дітей Святошинської у м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 та просило в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 1292 186,05 грн. за договором про надання споживчого кредиту № 1 від 10.02.2009 та за договором про надання споживчого кредиту № 1 від 10.02.2009 укладеними між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4,

звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа - 68,30 кв.м., житлова площа - 39,20 кв.м. (на підставі договору іпотеки № 87439 від 06.06.2008 та договору іпотеки № 87439-Б від 01.08.2008) шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане майно,

визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки - зазначену квартиру;

Справа № 759/9316/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10354/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.
припинити право власності іпотекодавця ОСОБА_4 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа - 68,30 кв.м., житлова площа - 39,20 кв.м., в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою;

виселити з даної квартири іпотекодавця ОСОБА_4 та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою;

витребувати від ОСОБА_4 та передати ПАТ «Дельта Банк» технічний паспорт, правовстановлюючі документи на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати в сумі 3 654,00 грн. на користь позивача.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.01.2016 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на неповне встановлення судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду матеріалам справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» носить тимчасовий характер і позивач в майбутньому після втрати ним чинності матиме право реалізувати рішення суду про звернення стягнення на майно.

Треті особи в судове засідання не з'явилися хоча неодноразово повідомлявся про час та місце слухання справи. На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що існує встановлена державою заборона на звернення стягнення на предмет іпотеки.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

З матеріалів справи вбачається, що 06.06.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 0, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 50 000,00 доларів США зі строком повернення кредиту до 06.06.2033 зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14,50% річних (т. 1, а. с. 10-20). 01.08.2008 між АКІБ «УкрСиббанк»(правонаступник ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 0 на суму 20 000,00 доларів США зі строком повернення кредиту до 01.08.2028 і сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14,50% річних (т. 1, а. с. 21-38).

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаними кредитними договорами між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_4 укладений договір іпотеки № 87439 від 06.06.2008 та договір іпотеки № 87439-Б від 01.08.2008, згідно яких іпотекодавець передав АКІБ «УкрСиббанк» в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка є власністю ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Святошинською районною у м. Києві радою 18.04.2008, згідно з розпорядженням від 18.04.2008 №6196, зареєстрованого в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 07.05.2008 у реєстровій книзі за реєстровим №4542. Дана квартира складається з трьох жилих кімнат. Загальна площа квартири становить 68,30 кв.м., жила площа 39,20 кв.м. Відповідно до п. 1.2. Договору, за домовленістю сторін вартість предмету іпотеки становить: 889 160 грн. (т. 1, а. с. 39-44).

ОСОБА_4 належним чином умови кредитних договорів не виконує, у зв'язку із чим станом на 18.04.2014 виникла заборгованість за кредитним договором № 1 в загальній сумі 87 870,98 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 988731,12 грн. та за кредитним договором № 1 в загальній сумі 34 335,25 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 303 454,93 грн. відповідно до довідки від 21.02.2014 року та розрахунку заборгованості (т. 1, а. с. 48- 49).

ПАТ «Дельта Банк», зазначаючи, що відповідач умови кредитних договорів не виконує, а тому у позивача, як іпотекодержателя виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статтей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що позичальник, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен був належно їх виконувати.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4 належним чином умови кредитних договорів не виконує, у зв'язку із чим станом на 18.04.2014 виникла заборгованість за кредитним договором № 1 в загальній сумі 87 870,98 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 988731,12 грн. та за кредитним договором № 1 в загальній сумі 34335,25 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 303454,93 грн.відповідно до довідки від 21.02.2014 року та розрахунку заборгованості (т. 1, а. с. 48- 49).

Разом з тим, вирішуючи справу по суті колегія суддів вважає наступне.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

При вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки.

Зазначене висловлене в правовій позиції Верховного Суду України в Постанові від 30.03.2016 у справі за№ 6-1851цс15.

Матеріали справи свідчать про те, що такий позасудовий спосіб як звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань передбачений умовами договору.

Разом з тим, подаючи відповідний позов позивач не надав до суду будь-яких доказів на підтвердження того чи вирішувалося вищезгадане питання в позасудовому порядку з відповідачем по справі, чи надавав відповідач свою згоду на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань.

В зв'язку з наведеними обставинами, колегія суддів вважає, що вимоги позивача є недоведеними, в зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

На вищевикладене, суд першої інстанції уваги не звернув, у зв'язку з чим дійшов передчасних висновків про наявність встановленої державою заборони на звернення стягнення на предмет іпотеки, як підстави для відмови в позові.

Доводи апеляційної скарги про те, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» носить тимчасовий характер і позивач в майбутньому після втрати ним чинності матиме право реалізувати рішення суду про звернення стягнення на майно заслуговують на увагу, однак, враховуючи на не вирішення питання в позасудовому порядку, колегія суддів позбавлена можливості розгляду даного спору по суті.

За наведеного та відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову з інших правових підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-318 ЦК України колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 січня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, третя особа: Державна реєстраційна служба України, Служба у справах дітей Святошинської у м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк