Справа № 505/3379/16-ц
Провадження № 2/505/223/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2017 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

г о л о в у ю ч о г о судді Нікітішина В.П.

при с е к р е т а р і - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права спільної власності подружжя на майно та визнання права власності на частину спадкового майна в порядку спадкування та позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_4 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на частину спадкового майна в порядку спадкування-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась 21.09.2016 року в суд з цим позовом до відповідачки ОСОБА_3, вказуючи, що 24 квітня 2016 року помер її батько кушнір ОСОБА_5.

Після смерті відкрилась спадщина до складу якої входять два автомобілі: НОМЕР_1 та MITSUBISHI PAJERO WAGON д/н НОМЕР_2. Автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO WAGON д/н НОМЕР_2 був придбаний її батьком ще до шлюбу із відповідачкою ОСОБА_3, але зареєстрований на дружина покійного ОСОБА_3 перебуваючи з нею у шлюбі.

Спадкоємцями першої черги за законом є вона, його єдина донька, та відповідачка ОСОБА_3, які прийняли спадщину звернувшись до нотаріуса, відкрита спадкова справа №59416872.

Вважає, що автомобілі є спільною сумісною власністю подружжя її батька та відповідачки.

Відповідачка не має намірів ділити спадкове майно або компенсувати його вартість, що і змусило її звернутися до суду з даним позовом.

У звязку з цим просила постановити рішення суду, яким визнати право спільної сумісної власності подружжя її покійного батька ОСОБА_6 та відповідача ОСОБА_3 на автомобілі НОМЕР_1 та MITSUBISHI PAJERO WAGON д/н НОМЕР_2, з визнанням права приватної власності на частину спадкового майна - автомобілі НОМЕР_1 та MITSUBISHI PAJERO WAGON д/н НОМЕР_2, після смерті батька в порядку спадкування за нею, ОСОБА_2.

Позивачка ОСОБА_2 в ході судового розгляду уточнила позовні вимоги, а саме: просила визнати право спільної сумісної власності подружжя її покійного батька ОСОБА_6 та відповідача ОСОБА_3 на автомобілі НОМЕР_1 та MITSUBISHI PAJERO WAGON д/н НОМЕР_2, з визнанням права приватної власності на 1/6 частину спадкового майна - автомобілі НОМЕР_1 та MITSUBISHI PAJERO WAGON д/н НОМЕР_2, після смерті батька в порядку спадкування за нею, ОСОБА_2.

Позивачка та її представник ОСОБА_7 уточнений позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_8 позов не визнали у повному обсязі.

Відповідачка надала письмові заперечення від 24.10.2016 року, згідно яких вказувала, що із ОСОБА_6 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 12.12.2012 року по момент його смерті. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на житловий будинок із надвірними господарськими будівлями по вул. Успенська, 82 у м. Подільську, та на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Успенська, 82 у м. Подільську. Зазначене майно і входить до складу спадщини. Про включення до спадкового майна автомобілів, вона не згодна. Так, в січні 2010 року вона фактично придбала автомобіль марки MITSUBISHI модель PAJERO, 1995 року випуску, у власника ОСОБА_9, сплативши власнику кошти через довірену особу, яка пригнала автомобіль до м. Котовськ, проте право власності не зареєструвала, а зазначений автомобіль за довіреністю був оформлений на ОСОБА_6 Гроші на придбання даного автомобіля були її особистими коштами, так як в грудні 2009 року отримала їх після розірвання шлюбу та розподілу сумісно нажитого майна з ОСОБА_10 Згодом, а саме 20.12.2012 року автомобіль був оформлений на неї із відміткою про право користування чоловіком ОСОБА_6 В жовтні 2013 року нею разом із родичем чоловіка ОСОБА_11 був придбаний автомобіль марки BMW модель 325 TDS, 1994 року випуску. Кошти в сумі 38000,00 грн. (22000,000 грн.-її особисті кошти, та 16000,00 грн.-кошти ОСОБА_11 П.) були сплачені представнику власника за довіреністю ОСОБА_12 та 22.10.2013 року оформлена довіреність на ОСОБА_11 26.12.2015 року автомобіль марки BMW модель 325 TDS, 1994 року випуску був оформлений на неї. Таким чином, вважає вказані автомобілі такими, що не є спільним сумісним майном подружжя, оскільки були придбані за її власні кошти. У звязку з вищенаведеним, просила відмовити у задоволенні позов у повному обсязі.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_4 подала позов від 30.09.2016 року до ОСОБА_2 і ОСОБА_3, у якому просила визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_3 автомобілі НОМЕР_1 та MITSUBISHI PAJERO WAGON д/н НОМЕР_2, визнати за нею як за спадкоємцем першої черги за законом після померлого 24.04.2016 року сина ОСОБА_6, право приватної власності на 1/6 частину спадкового майна, а саме: 1/6 частину автомобіля НОМЕР_1, та на 1/6 частину автомобіля НОМЕР_3. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 24.04.2016 року помер її син кушнір ОСОБА_13 автомобілі були придбані її сином ОСОБА_6 знаходячись у шлюбі з ОСОБА_3, та згодом оформлені на ОСОБА_3 Вважає, що вона як спадкоємець першої черги за законом після смерті сина, має право на частку у спадковому майні, а саме на 1/6 частку.

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала заявлені свої вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_8 позов не визнали у повному обсязі з підстав викладених у запереченнях до позову ОСОБА_2

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_7 позов ОСОБА_4 повністю визнавали з підстав заявлених у їхньому позові.

Вислухавши пояснення сторін, покази свідків та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про таке.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, зареєстрованому 12.12.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, за актовим записом № 329.

24 квітня 2016 року у віці 47 років в м. Котовськ Одеської області помер ОСОБА_6 (актовий запис №388), що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖД №449081 від 26.04.2016 року.

ОСОБА_6 заповіт не складав, тому успадкування спадщини яка відкрилась після його смерті має здійснюватися за законом.

Спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця були: його донька позивачка ОСОБА_2, його дружна відповідачка ОСОБА_3, та його мати третя особа ОСОБА_4

Спадкоємці вчасно в передбачений законом 6-місячний строк звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, заведена спадкова справа №75/2016.

Щодо складу спірного спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_6, а саме щодо входу до складу спадкового майна автомобілів НОМЕР_1 та марки MITSUBISHI PAJERO WAGON д/н НОМЕР_2, суд зазначає наступне.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №122 від 13.10.2016 року, ринкова вартість автомобіля НОМЕР_4 складає 101739,00 грн.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №123 від 13.10.2016 року, ринкова вартість автомобіля НОМЕР_3 складає 116744,00 грн.

Суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що автомобіль НОМЕР_3, був придбаний нею у 2010 році за власні кошти у ОСОБА_9, кошти були сплачені через довірену особу яка пригнала автомобіль з м. Сніжне до м. Котовська, проте право власності вона не зареєструвала, а сам автомобіль за довіреністю був оформлений на ОСОБА_6, який на той час був її співмешканцем, та лише у 2012 році автомобіль був зареєстрований на неї з правом користування ОСОБА_6

Вказані обставини підтверджуються наступними доказами.

Так, згідно реєстраційної картки ТЗ, власником автомобіля НОМЕР_3 була ОСОБА_9, яка проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, право користування мав ОСОБА_6, 19.12.2012 року вказаний автомобіль був знятий з обліку для реалізації.

20.12.2012 року була здійснена тех.операція по первинній реєстрації ТЗ придбаного в торгівельній організації, який ввезено з-за кордону, та автомобіль НОМЕР_3 був зареєстрований на ОСОБА_3 з правом користування ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_14, який був знайомим сімї ОСОБА_6 та ОСОБА_3 Н А., суду показав, що ОСОБА_6 забажав придбати машину у м. Сніжному Донецької області. Зимою 2010 року ОСОБА_6 поїхав у Донецьку область з метою огляду машини. По приїзду повідомив, що машина йому підходить та він буде її купувати. На нього, свідка, була виписана довіреність з метою пригону ним автомобіля до м. Котовська. У січні 2010 року вранці, він пригнав автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON. За вказаний автомобіль розраховувалась саме ОСОБА_3, яка сплатила йому 10 000,00 дол.США, у той час ОСОБА_6 та ОСОБА_11 оглядали саму машину.

Свідок ОСОБА_11, який є двоюрідним братом померлого, суду показав, що сімя ОСОБА_6 та ОСОБА_3 Н А. мали намір придбати автомобіль. Через мережу інтернет вони знайшли автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON. ОСОБА_14 погодився пригнати вказаний автомобіль до м. Котовська. На початку січня 2010 року він, ОСОБА_14 та ОСОБА_3 зустрілись та обговорили угоду. За автомобіль розраховувалась ОСОБА_3, яка заплатила свої 10 000,00 доларів США ОСОБА_14, оскільки у ОСОБА_6 на той час таких грошей не було.

Свідок ОСОБА_15, яка є дружиною двоюрідного брата померлого, суду показала, що у розмовах ОСОБА_6 останній говорив, що ОСОБА_3 купила в січні 2010 року автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON за свої кошти, які вона отримала при розподілі майна подружжя від попереднього шлюбу.

Суд бере до уваги, що відповідачка ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_10, який вони розірвали 01 липня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу 1-ЖС №082668 від 07.06.2011 року.

Згідно розписки написаної власноруч ОСОБА_10 14.12.2009 року, він передав ОСОБА_3 суму у розмірі 15000,00 доларів США за 1/2 частку квартири, тобто в порядку поділу майна їх подружжя.

Таким чином, ОСОБА_3 дійсно мала достатні грошові кошти на купівлю автомобіля MITSUBISHI PAJERO WAGON.

Доказів придбання вказаного автомобіля за спільні кошти ОСОБА_6 та ОСОБА_3 Н А. суду не надано, як і доказів наявності у ОСОБА_6 необхідної суми грошей на купівлю цього автомобіля.

При цьому суд бере до уваги, що згідно положень ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки автомобіль є рухомим майном, договору щодо моменту набуття права власності на нього матеріали справи не містять, а законом не передбачено особливого порядку набуття права власності на таке майно, відповідно суд рахує, що право власності у ОСОБА_3 виникло саме у січні 2010 року на автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON. Реєстрація автомобіля в органах ДАІ є лише реєстрацією самого транспортного засобу, однак не є саме доказом щодо моменту виникнення права власності на нього.

Щодо автомобіля марки BMW модель 325 TDS то, суд зазначає наступне.

06 травня 2011 року ОСОБА_16 довіреністю уповноважив ОСОБА_12 розпоряджатися належним йому автомобілем марки BMW модель 325 TDS, 1994 року випуску.

22 жовтня 2013 року ОСОБА_12 від імені ОСОБА_16 довіреністю уповноважив ОСОБА_11 розпоряджатися належним ОСОБА_16 автомобілем марки BMW модель 325 TDS, 1994 року випуску.

26 грудня 2015 року був укладений письмовий договір купівлі-продажу транспортного засобу, між ОСОБА_11, який діяв від імені ОСОБА_16 на підставі довіреності, та ОСОБА_3 Предметом договору був автомобіль марки BMW модель 325 TDS, 1994 року випуску, за ціною 38000,00 грн. За умовами цього договору ОСОБА_3 набула право власності на цей автомобіль саме 26.12.2015 року.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що автомобіль марки BMW був придбаний у м. Вінниці ОСОБА_6 та ОСОБА_11, який сплатив за автомобіль 22000,00 грн. Довіреність була виписана на ОСОБА_11

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що у ОСОБА_6 був автомобіль марки BMW, який він продав за 4000,00 доларів США у 2013 році. Після цього він вирішив придбати новішу модель автомобіля. ОСОБА_13 автомобіль марки BMW модель 325 TDS, 1994 року випуску, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 Н А. купували разом у жовтні 2013 року. Суму у 2000,00 доларів на автомобіль марки BMW дав він, свідок, та 2800,00 доларів США дала ОСОБА_3.

Таким чином, суд бере до уваги, що автомобіль марки BMW модель 325 TDS був придбаний під час шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_3 Н ОСОБА_17 суд приходить до висновку, що автомобіль був придбаний за спільні кошти ОСОБА_6 та ОСОБА_3 Н А., оскільки грошові кошти були наявні як у ОСОБА_3 так і у ОСОБА_6, який мав кошти від продажу свого автомобіля.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 69 ч.1 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст.70 ч.1 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 ч.1 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК).

01.07.2015 року Верховний Суд України у справі №6-612цс15 прийшов до наступних висновків: «Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими: майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила. Для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя».

Оцінюючи матеріали справи та показання свідків, суд, застосовуючи норми статей 57, 60 СК України, дійшов висновку, що автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO WAGON був придбаний у 2010 році за особисті кошти ОСОБА_3, а автомобіль марки BMW модель 325 TDS був придбаний за спільні кошти сімї ОСОБА_6 та ОСОБА_3

При таких обставинах, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у частині визнання спірних автомобілів спільною сумісною власністю подружжя, та визнає право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_3 лише на автомобіль марки BMW модель 325 TDS, 1994 р.в., д/н НОМЕР_5.

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Враховуючи, що автомобіль марки BMW модель 325 TDS був визнаний судом спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_3, частки у майні подружжя є рівними відповідно положення ч.1 ст.70 СК України, а тому суд вважає за можливим поділити спадкове майно після смерті ОСОБА_6 у вигляді 1/2 частини цього автомобіля між спадкоємцями.

За таких обставин, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 право власності по 1/6 частині автомобіля марки BMW модель 325 TDS, що перебував у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_3

В інших вимогах позову ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,60,88, 212-215,218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6 і ОСОБА_3 на автомобіль марки BMW модель 325 TDS, 1994 р.в., д/н НОМЕР_5.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування після батька ОСОБА_6, який помер 24.04.2016 року право приватної власності на 1/6 частки автомобіля марки BMW модель 325 TDS, 1994 р.в., д/н НОМЕР_5.

В іншому відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6 і ОСОБА_3 на автомобіль марки BMW модель 325 TDS,1994 р.в., д/н НОМЕР_5.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування після сина ОСОБА_6, який помер 24.04.2016 року, право приватної власності на 1/6 частки автомобіля марки BMW модель 325 TDS, 1994 р.в., д/н НОМЕР_5.

В іншому відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд, який його постановив протягом 10 днів з дня його проголошення.

С у д д я-