Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 травня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Донецької області від 13 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі також зареєстрований ОСОБА_6, який з серпня 1998 року там не проживає, його особистих речей в квартирі немає, комунальні послуги він не сплачує.

Враховуючи, що ОСОБА_6 порушує їхні права на розпорядження та користування власністю, просили визнати його таким що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

У січні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з зустрічним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 чинять йому перешкоди у вселенні в квартиру АДРЕСА_1. При цьому зазначав, що 25 грудня 1987 року між ним та УЖГ було укладено типовий договір про надання в користування вказаної квартири, в якій знаходяться меблі, котрі він придбавав разом з дружиною, крім того, з його пенсії стягується сума заборгованості за комунальні послуги.

Беручи до уваги зазначене, просив вселити його в квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 18 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 13 липня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права при розгляді зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції в зазначеній частині.

В частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4,

ОСОБА_5 судові рішення не оскаржуються, а тому не підлягають перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних у кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог

ОСОБА_6, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із їх недоведеності, оскільки

ОСОБА_6 не надано доказів неможливості на момент розгляду спору в'їхати до спірної квартири.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду у січні 2016 року із зустрічною позовною заявою про вселення, ОСОБА_6 зазначав, що ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 чинять йому перешкоди у вселенні в квартиру, яка приватизована його сином ОСОБА_4 Однак, на підтвердження своїх вимог надав лише докази наявності таких перешкод в 2012 році, коли він звертався до правоохоронних органів з відповідною заявою.

Враховуючи зазначене, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про відсутність доказів неможливості в'їзду ОСОБА_7 у спірну квартиру на момент розгляду справи.

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначилися із характером спірних правовідносин, надали оцінку наявним в матеріалах справи доказам, законно та обґрунтовано дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_7

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді зустрічних позовних вимог ОСОБА_7 були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 травня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Донецької області від 13 липня

2016 року в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

В.М.Коротун

Л.М.Мазур