АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н НЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів: Головачова Я.В., Поливач Л.Д.

при секретарі Пащенко О.П.

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору та стягнення завдатку та процентів за користування коштами

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 23 жовтня 2008 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого відповідач зобов'язався передати йому у власність корпоративні права на частку в статутному капіталі Приватного підприємства "Тісса Буд". Згідно

п.1.2 договору порядок передачі прав та оплати покупцем їх вартості встановлюється договором і відповідно до статті 5 договору визначені попередні дії, а саме згідно п.5.1.1 після укладення договору і до сплати першого платежу продавець передає покупцеві: нотаріально посвідчену копію договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1, а також усі документи, які стосуються договору оренди з одночасним представленням оригіналу договору для ознайомлення та звіряння з копією; засвідчені печаткою та підписом керівника копії документів, які засвідчують виконання підприємством обов'язків, які випливають з договору оренди на земельну ділянку з одночасним представленням оригіналів таких документів для ознайомлення та звіряння з копією; оригінал витягу з єдиного державного реєстру щодо підприємства. Після вчинення зазначених дій відповідача, він (позивач) мав здійснити перший платіж у визначеному договором порядку. Позивачем у строк, визначений п. 3.2. договору, було здійснено перший платіж у розмірі 35 000 доларів США. Проте, своїх зобов'язань, передбачених п. 5.1.1. договору, відповідач не виконав і перелічені документи йому не надав.

Посилаючись на те, що, не надання відповідачем відповідних документів, перелік яких визначається п. 5.1.1. договору, унеможливило подальше виконання ним своїх обов'язків за договором, а саме, проведення аудиту фінансового стану підприємства та проведення юридичного аудиту, позивач після уточнення позовних вимог остаточно просив розірвати договір купівлі- продажу корпоративних прав укладеного 23 жовтня 2008 року між ним та ОСОБА_3 .з 9 лютого 2009 року, стягнути з ОСОБА_5 на його користь завдаток в сумі 35 000 дол. США,проценти за користування коштами в сумі 35 000 дол. США та судові витрати.

Рішенням Дарницькогорайонного суду м. Києва від 26 червня 2017 року задоволена заява ОСОБА_2 та відновлено втрачене судове провадження в цивільній справі № 02/2-1572/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення коштів та процентів та встановленого під час розгляду справи № 02/2- 1572/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення коштів та процентів 12 квітня 2013 року ухвалено рішення (його вступний та резолютивний текст) наступного змісту: " В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів та процентів - відмовити".

На рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2013 року представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу,в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги представник позивача вказує, зокрема,що суд дійшов помилкових висновків про відмову в позові,оскільки на підтвердження своїх вимог позивачем надано достатніх доказів щодо невиконання відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу від 23 жовтня 2008 року, а саме про надання відповідачем документів відповідно до пункту 5.1.1 договору, зокрема, нотаріально посвідчену копію договору оренди земельної ділянки, а також усі документи, які стосуються договору оренди з одночасним представленням оригіналу договору для ознайомлення та звіряння з копією та засвідчені печаткою та підписом керівника копії документів, які засвідчують виконання підприємством обов'язків, які випливають з договору оренди на земельну ділянку з одночасним представленням оригіналів таких документів для ознайомлення та звіряння з копією;оригінал витягу з єдиного державного реєстру щодо підприємства. Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач вводив суд в оману, оскільки жодних дій щодо отримання витягу з ЄДР на виконання договору та передачі оригіналу такого витягу позивачу відповідачем здійснено не було.

Дію договору було припинено за ініціативою позивача відповідно до умов договору,а саме п. 8.4 де прямо передбачено, що «Якщо будь-яка із Сторін порушує умови, які викладені в статті 5 Договору, інша Сторона має право відмовитись від цього Договору в односторонньому порядку».

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача,доводи апеляційної скарги підтримала і просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував,вважаючи що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог закону і підстав для його скасування немає.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу, в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З урахуванням того, що відповідно до ст.403 ЦПК України за ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відновлено втрачене судове провадження по зазначеній цивільній справі та встановлено відсутність в справі повного тексту судового рішення від 12 квітня 2013 року,колегія суддів встановлює по справі наступні обставини та відповідні правові підстави,які їх регулюють.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу,інших актів цивільного законодавства,а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 547 ЦК, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Згідно з положеннями статті 546 ЦК, завдаток є одним із видів забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання».

Згідно ст. 571 ЦК, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора.

Як убачається з матеріалів справи, 23 жовтня 2008 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, згідно якого відповідач зобов'язувався передати у власність позивача корпоративні права на частину у статутному капітали Приватного підприємства «Тісса Буд» в розмірі 100%, а позивач зобов'язувався сплатити за передані корпоративні права 350 000 дол. США.

Порядок виконання договору сторони передбачили в п.п. 4,5 договору, відповідно до яких передача та державна реєстрація передачі прав здійснюється після вчинення сторонами попередніх дій.

Так в пункті 5.1 договору встановлено, що після укладення договору і до сплати першого платежу, відповідно до п. 3.2. договору, сторони здійснюють наступні попередні дії:

5.1.1. продавець надає покупцеві:

-нотаріально посвідчену копію договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1 а»), а також усі документи, які стосуються договору оренди з одночасним представленням оригіналу договору для ознайомлення та звіряння з копією;

- засвідчені печаткою та підписом керівника копії документів, які засвідчують виконання підприємством обов'язків, які випливають з договору оренди на Земельну ділянку з одночасним представленням оригіналів таких документів для ознайомлення та звіряння з копією;

- оригінал витягу з єдиного державного реєстру щодо підприємства.

Факт того, що позивач в декілька етапів здійснив платіж на користь відповідача на загальну суму 35 000 дол. США, свідчить видана власноручно написана відповідачем розписка від 1 листопада 2011 року та не заперечується самим відповідачем та його представником.

9 січня 2009 року позивачем направлено відповідачу лист з письмовим повідомленням про відмову від укладеного договору в односторонньому порядку у відповідності до пункту 8.4 договору. В повідомленні була пред'явлена також вимога про повернення сплачених коштів до 23 лютого 2019 року.

4 лютого 2009 року у відповідь на вимогу позивача, відповідач направив позивачу повідомлення,в якому він відмовився від розірвання договору,з підстав порушення позивачем його виконання,оскільки вважав, що позивач як покупець не здійснив оплату в повному обсязі за договором купівлі-продажу від 23 жовтня 2008 року.

Звертаючись до суду з зазначеними вимогами,серед іншого та після неодноразового уточнення позовних вимог (в тому числі і зміни предмету та правових підстав позову) позивач свої вимоги щодо не виконання відповідачем умов договору та повернення завдатку в подвійному розмірі обґрунтовував відповідальністю останнього передбаченою в підпункті 8.3.1,де зазначено, що якщо порушення призвело до втрати чинності цим договором оренди або втрати покупцем можливості користування земельною ділянкою з іншої причини або якщо в результаті такого порушення покупець не в змозі використовувати земельну ділянку за її призначенням, а також якщо в результаті такого попущення покупець втратив або не отримав з будь-якої причини права в повному обсязі або в частині - продавець зобов 'язаний повернути покупцю усі кошти, отримані за цим договором протягом 45 календарних днів з моменту направлення покупцем відповідної вимоги.

Проте, належних та достовірних доказів, в розумінні ст.ст.57-59 ЦПК та на підтвердження невиконання відповідачем умов договору,зокрема, п.п. 8.3.1, позивач не надав,як не надав також доказів невиконання відповідачем попередніх до внесення платежів по договору купівлі-продажу дій,а саме: передачі продавцем покупцеві нотаріально посвідченої копії договору оренди земельної ділянки, а також усі документи, які стосуються договору оренди з одночасним представленням оригіналу договору для ознайомлення та звіряння з копією,засвідчені печаткою та підписом керівника копії документів, які засвідчують виконання підприємством обов'язків, які випливають з договору оренди на земельну ділянку з одночасним представленням оригіналів таких документів для ознайомлення та звіряння з копією та оригіналу витягу з єдиного державного реєстру щодо підприємства.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_3 не заперечував та визнав,що внесені позивачем кошти в сумі 35 000 дол. США він отримав в якості задатку,але оскільки умови договору не виконав сам позивач та не сплатив кошти за договором в повному обсязі (350 000 дол. СІНА) вважає, що відповідно до ст.571 ЦК України задаток не підлягає поверненню. При цьому на підтвердження своїх обов'язків щодо передачі документів відповідно до п.5.1 договору посилається на пояснення опитаного судом свідка ОСОБА_6, який був присутнім при передачі позивачу цих документів.

Згідно ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання з порушенням умов,визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, вбачається, що порушення зобов'язання за договором від 23 жовтня 2008 року сталося з вини позивача,який у встановлені строки не сплатив вартість корпоративних прав,порушив договірні зобов'язання та не надав належних доказів на підтвердження своїх доводів та намірів виконання договору в подальшому.

У відповідності до ч. 3 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.651ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках,встановлених договором або законом.

Згідно із частинами 4,5 ст.653 ЦК сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інакше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однієї з сторін,друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. За вимог ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Оцінюючи позовні вимоги з позицій належності обраного позивачем способу захисту суд зазначає, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом (постанова Верховного Суду України від 12.06.2014 року у справі № 6-32цс13).

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв'язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі та встановлені з метою об'єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч. З ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що позивачем зазначені вимоги закону не виконано і на підтвердження своїх доводів щодо підстав розірвання договору та повернення коштів, належних та допустимих доказів не надано, з огляду на що позовні вимоги не підлягають задоволення . Вирішуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності, колегією суддів встановлено наступне.

Порядок застосування позовної давності визначений статтею 264 ЦК,зокрема,позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується».

Статтею 253 ЦК встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Як вбачається з позовом до суду ОСОБА_2 звернувся 14 липня 2011 року і в подальшому (в лютому,листопаді та в грудні 2012 року уточнював та змінював позов).

Таким чином, внаслідок пред'явлення Позивачем 14 липня 2011 року лише частини вимог, на які він має право і які безпосередньо пов'язані із первісними вимогами, а оскільки того, обставини, з яких випливає право позивача на звернення до суду з такими вимогами, були з'ясовані вже в ході судового розгляду, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що встановлений трирічний строк позовної давності перервався 14 липня 2011 року - з часу пред'явлення позивачем позову, а тому не вбачає підстав для застосування позовної давності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303,304, 307, 309,313-317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту. Відмовити ОСОБА_2 в задоволені позову.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий Судді: