РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"12" грудня 2017 р. 145/1366/17

2/145/769/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

за участі секретаря Тихої О.Н.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 08 листопада 1985 року зареєструвала шлюб відповідачем в даній справі ОСОБА_2.

Діти, народжені в даному шлюбі, повнолітні.

Спільне майно з відповідачем ділити не мають наміру.

Фактично шлюб розпався. Причиною розпаду шлюб стало те, що за час спільного проживання між ними часто виникали конфлікти в зв'язку з різними характерами, поглядами на шлюб та сім'ю та взаємні права і обов'язки. Внаслідок зазначених обстави між ними склалися неприязні стосунки, тому подальше збереження даного шлюбу вважає недоцільним. Примирення між ними неможливе. Збереження даного шлюбу суперечить її інтересам.

Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище "Мельник".

Просить розірвати шлюб.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, просить його задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснила, що вони з відповідачем шлюбних відноси не підтримують, бажає розірвати шлюб.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання (17.10.2017 та 12.12.2017) не з'явився, хоч про слухання справи повідомлений своєчасно, що стверджується розписками про отримання повісток. Заяв про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не заявились в судове засідання без поважних причина.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Судом встановлено, що 08.11.1985 р. сторони зареєстрували шлюб.

Неповнолітніх дітей у них немає.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Сторони шлюбні відносини не підтримують, збереження сім'ї неможливе, суперечить інтересам позивачки.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215, 223-226 ЦПК України, ст.ст.110,112 СК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 08.11.1985 р. Василівською сільською радою Тиврівського району Вінницької області між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, актовий запис №22.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище "Мельник".

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуто Тиврівським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя І.О.Ратушняк