Справа № 583/2927/17
19 грудня 2017 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого-судді Сидоренка Р.В.,
за участю секретаря Зубатової І.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння,
25 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить автомобіль марки ВАЗ-217030, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який був придбаний нею згідно кредитно-заставного договору від 21.08.2008 року. 28.12.2016 року ОСОБА_3, з яким вона на той час спільно проживала, без попередження та без отримання згоди, маючи ключі від належного позивачу гаражу, розташованого за адресою: вул. Охтирська, 11, м. Охтирка, в якому зберігався транспортний засіб, заволодів автомобілем та оригіналом свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. В подальшому, під час телефонної розмови, ОСОБА_3 повідомив позивача, що він взяв автомобіль та поїхав до своєї матері, яка проживає в Івано-Франківській області, та обіцяв повернути автомобіль. Проте автомобіль і досі не повернутий, прохання позивача повернути автомобіль відповідач ігнорує. В звязку з чим, ОСОБА_2 просить витребувати із незаконного володіння ОСОБА_3 та передати у її володіння належний їй вищевказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, стягнути з відповідача судові витрати.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно довідки, яка надійшла на електронну адресу суду, ОСОБА_3 з 16.11.2017 року по 01.12.2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні Лисецької ЦРЛ Івано-франківської області. Причини неявки в судове засідання, призначене на 19.12.2017 року, не повідомив, а тому в порядку ст. 132 ЦПК України суд визнає його неявку в судове засідання без поважних причин.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Суд заслухавши думку представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з огляду на наступне.
Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_2 починаючи з листопада 2011 року почала проживати із ОСОБА_3 однією сімєю, шлюб не реєстрували.
28 грудня 2016 року ОСОБА_3 без попередження ОСОБА_2 та без отримання її згоди, маючи ключі від належного позивачу гаражу, що розташований по вул. Охтирська, 11, с. Кардашівка Охтирського району, заволодів вищевказаним транспортним засобом та виїхав до с. Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області до своєї матері. Прохання ОСОБА_2 повернути їй автомобіль, як законному власнику, ОСОБА_3 проігнорував.
З даного приводу ОСОБА_2 05.10.2017 року звернулася до Охтирського ВП ГУНП в Сумській області (а.с.16).
Згідно листа Охтирського ВП ГУНП в Сумській області від 09.10.2017 року ОСОБА_2 розяснено, що відносини які склалися між нею та ОСОБА_3 регулюються цивільно- правовим законодавством і спірні питання в разі відсутності згоди між сторонами мають вирішуватись виключно в судовому порядку (а.с.17).
Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено ст. 387 Цивільного кодексу України.
Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статей 317, 319 Цивільного кодексу України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
Відповідно до закріпленого в ст. 387 Цивільного кодексу України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої ст. 388 Цивільного кодексу України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом.
За змістом ст. 388 Цивільного кодексу України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.
Наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.
Оскільки добросовісне набуття в розумінні ст. 388 Цивільного кодексу України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння.
Аналогічне викладене в правовій позиції Верховного Суду України висловленої у справі 6-1203цс15, яку відповідно до ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Відповідно до розяснень, викладених в п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Пунктом 19 вказаної постанови розяснено, що застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст. 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. За змістом вказаної статті право на витребування майна належить лише-власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею. Наявність у діях власника майна волі на передачу майна виключає можливість його витребування і незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем у суді, оскільки законодавство презумує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або не встановлене рішенням суду (ч. 3 ст. 397 ЦК України).
В судовому засіданні встановлено, що автомобіль марки «ВАЗ -217030», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, вибув з користування ОСОБА_2 не з її волі, та не з її згоди, у ОСОБА_3 відсутні правові підстави володіння майном, а саме зазначеним автомобілем.
ОСОБА_3 в судове засідання не зявився без поважних причин, доказів протилежного не надав.
На даний час ОСОБА_3 незаконно утримує чуже майно та ним користується, добровільно повертати автомобіль не бажає, тому з огляду на обставини на які посилалася позивач та які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, суд приходить до висновку, що вказане майно підлягає витребуванню з незаконного володіння.
Крім того, суд вважає, що у відповідача слід витребувати і свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 132, 133, 141, 258, 259, 263- 265, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_3, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_4, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) судовий збір в розмірі 640,00 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Р.В. Сидоренко