Справа № 461/2094/15 Головуючий у 1 інстанції: Государський В.О.
Провадження № 22-ц/783/1842/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Львівське комунальне підприємство «Центральне» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 10 268 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 заподіяну моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 сплачену суму судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 сплачену суму за проведення експертиз в розмірі 2180 грн. 80 коп.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами до підтвердження факту залиття. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не роз'яснив йому право на виклик свідків та право подачі заяви про застосування строків позовної давності. Стверджує, що залиття мало місце у серпні 2008 року, а не влітку 2012 року. Посилається на те, що він не залучив свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, які б підтвердили вказаний факт та не подав заяви про застосування строків позовної давності через не сприяння судом першої інстанції реалізації його процесуальних прав. Зазначає, що ні в судовому засіданні, ні в позовній заяві не вказано з чого виходив позивач, визначаючи розмір моральної шкоди у 5000 грн. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4 про заперечення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_5 подав позов як співвласник, якому на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.03.2010 року, номер витягу: 25597982 (а.с.9).

Актом ЛКП «Центральне» від 21.05.2015 року встановлено, що при обстеженні квартири АДРЕСА_1 виявлено сліди залиття стелі кухні та стіни і стелі кімнати. Причиною залиття є самовільно влаштовані вигоди в квартирі АДРЕСА_1, які розташовані над кімнатою квартири №8 (а.с.6).

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №821 від 27.04.2016 року у квартирі АДРЕСА_1 наявні сліди залиття на стелі та стінах кухні під літ. 8-2 та житлової кімнати під літ. 8-1 у вигляді відшарування пофарбування та штукатурки, плям світло-коричневого кольору та потьоків. Вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 становить 10 268 грн. (а.с. 75-80).

Висновком судової будівельно-технічної експертизи №3291 від 30.11.2016 року встановлено, що причиною залиття квартири АДРЕСА_1 є витік рідини із сантехнічних приладів, в самовільно влаштованих приміщеннях кухні та санвузла, в квартирі № 15.

Частиною 1 ст. 64 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 57 ЦПК України висновок експерта є одним із доказів у справі та має оцінюватися в сукупності з іншими доказами, а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Висновок суду про причинний зв'язок між залиттям квартири позивача та діями відповідача ґрунтується на виданому комісією ЛКП «Центральне» від 21.01.2015 року акті (а.с.6), висновку судової будівельно-технічної експертизи №3291 від 30.11.2016 року. Обґрунтованість розміру матеріальної шкоди підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи №821 (а.с. 75-80).

Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому доведенню у спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У п.3 Постанови №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення про те, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Частиною четвертою цієї ж статті моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно абз.2 ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач довів завдану йому шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв'язок між ними, а відповідач відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України це не спростував і не довів відсутність своєї вини.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не роз'яснив йому право на виклик свідків та право подачі заяви про застосування строків позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що сторонам були ознайомлені з процесуальними правами згідно ЦПК України у судовому засіданні, що підтверджується журналом судового засідання від 12.01.2017 року (а.с. 123-125).

Твердження, що залиття мало місце у серпні 2008 року, а не влітку 2012 року колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження даної обставини.

Доводи апеляційної скарги, що ні в судовому засіданні, ні в позовній заяві не вказано з чого виходив позивач, визначаючи розмір моральної шкоди у 5000 грн., є безпідставними, оскільки позивачем в позовній заяві зазначено обставини, що спричинили моральні страждання та визначено розмір відшкодування, що судом обґрунтовано взято до уваги. (а.с.4)

А відтак, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв»язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.