Справа №484/1927/14-ц 14.12.2017 14.12.2017 14.12.2017
Провадження №22-ц/784/2583/17
Справа № 484/1927/14-ц Головуючий першої інстанції: Паньков Д.А.
Провадження № 22-ц/784/2583/17 Суддя-доповідач Апеляційного суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2017 року, постановлену за заявою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання у справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

12 жовтня 2017 р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з даною заявою, яку обґрунтовувало тим, що Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області на підставі заочного рішення цього ж суду від 12 червня 2014 р. був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитної заборгованості в розмірі 22299грн.81коп.

Заявник вказував, що строк пред'явлення виконавчого документу було пропущено, оскільки виконавчий документ було втрачено при передачі його з відділу ДВС до Головного офісу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у м. Дніпро.

Посилаючись на викладене, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило видати дублікат вищевказаного виконавчого листа та поновити строк для пред'явлення його до виконання.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2017 р. у задоволенні даної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просило ухвалу скасувати та постановити нову, якою його заяву задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 червня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто заборгованість по кредитному договору в сумі 22299 грн. 81 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 1787 грн. 23 коп., заборгованість за відсотками 1 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредиту 121 грн. 60 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 19889 грн. 98 коп., штраф фіксована частина 500 грн. А також судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

За заявою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 06 серпня 2014 року представнику Банку було видано копію рішення та виконавчий лист (а.с. 38).

Відповідно до статтей 22, 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час видачі виконавчого листа) виконавчі документи щодо виконання судових ріщень можуть бути пред'явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Проте, доказів пред'явлення Банком виконавчого листа у встановлений законом строк до виконання матеріали справи не містять. Більш того, з наданих заявником листів Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області № 23458/1 від 19.08.2017 р. та Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби № 6484 від 03.05.2017 р. вбачається, що даний виконавчий лист на виконання до цих відділів не надходив (а.с. 39,40).

Частиною 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час звернення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із даною заявою до суду) передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутись із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Положеннями ст. 371 ЦПК України встановлено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ст. 370 ЦПК України, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суддя відповідно до ст. 212 ЦПК дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Звертаючись до суду з заявою про поновлення даного строку, Банк як на поважність причин пропуску посилався на те, що виконавчий документ було втрачено при передачі його з відділу виконавчої служби до Головного офісу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у м. Дніпро.

Відмовляючи у задоволенні заяви Банку про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, суд виходив з того, що заявник вчасно отримав виконавчий лист та мав достатньо часу для звернення до відділу ДВС в межах строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, однак він цього не зробив. Поважність причин пропуску цього строку заявником не доведено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки суд першої інстанції повно дослідив обставини справи, дав належну оцінку наданих заявником доказів та прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для поновлення строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що заявник звертався до виконавчої служби та пред'являв даний виконавчий лист до примусового виконання. За такого, посилання Банку про втрату виконавчого листа під час передачі його до ДВС заявником не доведено.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги значну тривалість пропуску Банком строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа, суд дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» поважності причин пропуску цього строку, які б свідчили про об'єктивні та непереборні для стягувача обставини пропуску вказаного строку, а тому - правильно відмовив у поновленні пропущеного Банком строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд не мотивував належним чином свого висновку про відмову у видачі дубліката виконавчого листа не можуть бути прийняті до уваги, оскільки видача дублікату виконавчого листа можлива лише в межах строків пред'явлення їх до виконання. За таких обставин, відмовляючи Банку у поновленні такого строку, судом вірно відмовлено і у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

Колегія суддів враховує доводи апеляційної скарги щодо необхідності застосування судами при розгляді справ Конвеції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Разом із тим, відповідно до сталої практики Європейського Суду з прав людини судовий розгляд справи визначається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у справі, в тому числі і на стадії виконання рішення суду. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 7 травня 2002 р.у справі «Бурдов проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що для держави є неприпустимим виправдання неможливості виконання судового рішення відсутністю належного фінансування. У зазначеній справі заявник не повинен був страждати від невиконання ухвалених на його користь судових рішень через фінансовий стан держави.

В рішеннях ЄСПЛ у справах «Голдер проти Сполученого Королівства» і «Герін проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (право доступу до суду).

Отже, обставини вищезазначених справ, на які посилається апелянт, та справи, яка переглядається, різняться.

За такого, враховуючи конкретні оставини даної справи, не можна вважати, що оскаржуваної ухвала постановлена судом всупереч практики Європейського Суду з прав людини.

Посилання в апеляційній скарзі на зміну персонала та відповідальних осіб, яким видавались виконавчі листи, як на поважність причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, також не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини не є поважними причинами для поновлення строку пред'явлення виконавчого документу до примусового виконання.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції, викладеного в оскаржуваній ухвалі, в якій вірно встановлені всі обставини справи та дана їх належна правова оцінка.

За такого, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог закону, а тому в силу п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України відсутні підстави для її скасування, а апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - відхилити.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: І.В. Лівінський

Н.О. Шаманська