Провадження №2/760/236/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року Солом?янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Коробенка С.В.

при секретарі Семененко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою про визнання за ним права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності від 30.06.1998р. йому належить 1/4 частина у праві власності на квартиру АДРЕСА_1. Іншому співвласнику ОСОБА_2 належать 3/4 частини квартири.

Позивач зазначає, що Відповідач тримає оригінали усіх зазначених документів у себе, на прохання надати їх Позивачу відмовляє, чим перешкоджає ОСОБА_1 можливості розпорядження своєю часткою у праві власності.

Позивач вказує, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 04.09.2014 у справі за його позовом до ОСОБА_2 надати Позивачу оригінали правовстановлюючих документів для реалізації прав Позивача на розпорядження своєю часткою у праві власності, проте не зважаючи навіть на порушення кримінальної справи за невиконання зазначеного рішення суду, Відповідач оригінали документів так і не надав.

Вважаючи інші можливості для захисту свого права вичерпаними, Позивач просить визнати судовим рішенням за ним право власності на 1/4 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1, оскільки лише в такий спосіб він може отримати правовстановлюючий документ у вигляді судового рішення.

У судовому засіданні Позивач та його представник позов підтримали.

Представник Відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, наполягаючи на тому, що оригінал свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, перебуває у володінні ОСОБА_2, він не втрачений. Проте, оскільки між сторонами склались напружені стосунки, Відповідач не може довіряти Позивачу настільки, щоб віддати йому правовстанволюючі документи на квартиру, оскільки в такому випадку він сам залишиться без них, що може призвести до зловживань з боку Позивача. В той же час Відповідач визнає право власності ОСОБА_1 на 1/4 частину у праві власності на квартиру, жодним чином його не заперечуючи.

Заслухавши пояснення Позивача та його представника, представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.06.1998р. ОСОБА_1 належить 1/4 частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_1.

Інші 3/4 частки у праві власності на вказану квартиру належать ОСОБА_2

Згідно зі ст. ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на свій розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

У судовому засіданні, як і рішенням суду від 04.09.2014 безспірно встановлено, що Відповідач чинить перешкоди Позивачу у реалізації ним його права власності щодо частки нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 шляхом відмови у наданні йому оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру для укладення правочину щодо зазначеного майна.

Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Натомість, у судовому засіданні представник Відповідача не заперечував проти права власності Позивача на 1/4 частку квартири, а, крім того, наполягав на тому, що правовстановлюючий документ не втрачено, і свідоцтво про право власності на квартиру зберігається саме у ОСОБА_2

Таким чином, жодних умов для застосування судом статті 392 ЦК України для захисту прав Позивача у даному спорі немає, а тому позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що такі дії Відповідача обмежують Позивача у здійсненні ним свого права власності, інтереси ОСОБА_1 підлягають судовому захисту, проте не у спосіб, обраний Позивачем, а шляхом зобов'язання Відповідача вчинити відповідні дії. Встановлено, що такий позов ОСОБА_1 вже був задоволений судовим рішенням від 04.09.2014, і наразі триває виконавче провадження, яке покликане захистити права Позивача у належний спосіб.

Керуючись статтями 16, 317, 319, 321, 392 Цивільного кодексу України, статтями 3, 4, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: