У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12.12.2017 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого Перетятько О.В.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

заявника ОСОБА_2,

її представника ОСОБА_3

та представника позивача ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03.02.2015р. у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5, про стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В:

19.09.2014р. ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 402 від 31.05.2012р., укладеним між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, а саме на нерухоме майно нежитлову будівлю, крамницю, міні-бар, які знаходяться у м. Городок, Львівської області, вул. Чорновола, 16-«б» загальною площею 297.5 кв.м., і належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, реєстровий № 401 від 31.05.2012р., серії ВРС № 659333, посвідченого приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області, з метою погашення заборгованості за кредитним договором № 1978 від 31.05.2012р., розмір якої становить 475244 грн. 13 коп.

Заочним рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 03.02.2015р. позов задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_2, 18.11.1965р.н., що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10013/039 філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» (м. Городок, майдан Гайдамаків, 27 Львівської області) шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 402 від 31.05.2012р., укладеним між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, а саме на нерухоме майно нежитлову будівлю, крамницю, міні-бар, які знаходяться у м. Городок, Львівської області, по вул. Чорновола, буд.16-«б», загальною площею 297.5кв.м. і належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованому № 401 від 31.05.2012р., серії ВРС № 659333, посвідченого приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області, з метою погашення заборгованості за кредитним договором № 1978 від 31.05.2012р., розмір якої становить 485369 грн. 35 коп.. Встановлено початкову ціну предмета іпотеки за договором іпотеки нерухомого майна від 31.05.2012р. 648000 грн., що визначена на підставі звіту про оцінку майна, здійсненого субєктом оціночної діяльності ТзОВ «ТЕРМІН ЛТД» станом на 01.08.2014р., визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

Заява про перегляд заочного рішення відповідачем не подавалася, таке останньою не оскаржувалося, а відтак рішення набрало законної сили.

18.10.2017р. ОСОБА_2 звернулася до Городоцького районного суду Львівської області із заявою про перегляд рішення цього суду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

В заяві посилається на те, що окрім рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03.02.2015р., яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, 06.11.2014р. було ухвалено рішення Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з неї кредитної заборгованості за цим же кредитом. На жодному із судових засідань вона не була, про наявність двох тотожних рішень суду вона не знала, дізналася про такі 20.09.2017р., коли звернулася до Всеукраїнського громадського обєднання «Народний антикорупційний нагляд» із заявою про допомогу у відновленні справедливості щодо незаконних дій банку. Таким чином, у неї є правові підстави звернутися до суду із заявою про скасування на підставі ст.ст.205, 223 ЦПК України судового рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03.02.2015р., яке було прийнято після того, як 29.12.2014р. набрало законної сили рішення Залізничного районного суду м. Львова у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмету та з тієї самої підстави. Під час укладення договору купівлі-продажу майна вартістю 625000 грн. 31.05.2012р. вона не знала і не могла знати, що нерухоме майно, яке вона набуває, знаходиться під заставою у банку, а дії нотаріуса вчиняються всупереч вимогам ст.74 Закону України «Про нотаріат» та ст.13 Закону України «Про іпотеку». При дослідженні матеріалів, що були залишені попереднім власником майна ОСОБА_6 у приміщенні магазину за адресою: м. Городок, вул. Чорновола, 16-«б» Львівської області, 20.09.2017р. представником ВГО виявлено три аркуші паперу формату А-4, на яких мала місце інформація про те, що ОСОБА_6 на момент укладення Кредитного договору № 1978 від 31.05.2012р. станом на 01.05.2012р. мав терміновий борг перед Банком в сумі 437500 грн., прострочені борги перед цим же Банком на суму 862527грн. 88 коп., які мали місце раніше, а також, як можна зробити висновок із запису, передав банку у заставу майно вартістю 625000 грн.. При укладенні договору купівлі-продажу майна між нею і ОСОБА_6 з вини останнього було порушено п.6.1.3 Договору купівлі-продажу. Завірюючи цей договір купівлі-продажу нотаріус ОСОБА_7 зобовязаний був здійснити необхідну перевірку на предмет наявності обтяжень чи заборон на майно, що продається, однак цього не зробив або зробив це із порушенням закону, чим завдав їй матеріальну і моральну шкоду. Як випливає із п.1.2 Кредитного договору від 31.05.2012р., банк надав їй кредит для придбання нерухомості нежитлового призначення. Це положення кредитного договору має тісний звязок із нововиявленою обставиною, оскільки майно вона придбала за власні, а не за кредитні кошти в сумі 625000 грн. Окрім цього, як випливає із п.1.3 згаданого договору, надання кредиту в сумі 437500 грн. здійснювалося одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів для погашення заборгованості позичальника ОСОБА_6 перед банком, а не було направлено на придбання нерухомого майна, що було предметом іпотеки. Між нововиявленими записами і фактичними обставинами справи є причинно-наслідковий звязок, що не був досліджений у судовому засіданні. Це дає підстави вважати, що у відношенні до неї з боку банку, продавця майна ОСОБА_6 та нотаріуса ОСОБА_7 мав місце обман, наслідки якого регламентуються ст.230 ЦК України. Отже нововиявлені обставини мають істотне значення і потребують скасування рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03.02.2015р.

В судовому засіданні ОСОБА_2, її представник ОСОБА_3, а також третя особа ОСОБА_5 заяву підтримали з підстав, викладених у ній.

Представник позивача ПАТ «Державний ощадний банк України», в судовому засіданні заперечив задоволенню поданої заяви, оскільки обставини, на які покликається заявник не є нововиявленими, були їй відомі, а наявність заборгованості ОСОБА_8 не є предметом доказування у даній справі, за наведеного, просить у задоволенні заяви відмовити, про що подав, крім того, письмові заперечення (а.с.177-181).

Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, третьої особи, представника позивача ПАТ «Державний ощадний банк України», беручи до уваги письмові заперечення проти заяви представника позивача, перевіривши матеріали справи, матеріали кредитної справи ОСОБА_2 за Договором № 1978 від 31.05.2012 р., законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах ч.2 ст.361 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до положень ч.2 ст.361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправдивий висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Із аналізу даної правової норми випливає, що нововиявленою може бути визнана лише обставина, яка існувала в об'єктивній дійсності на момент ухвалення рішення. Не можуть бути нововиявленими нові, тобто, такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях. Під істотними для справи обставинами законодавець розуміє такі обставини та факти, що якби вони були відомі при розгляді справи, то суд ухвалив би принципово інше рішення.

Правовий зміст поняття нововиявлені обставини наведено в п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами». Згідно з цим визначенням, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, шо ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Тобто, перегляд справи у зв'язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги.

Виходячи з такого визначення поняття нововиявлені обставини, правильним вбачається висновок, що істотність їх значення слід розуміти не інакше як те, що вірогідність існування їх в процесі розгляду справи беззаперечно вплинуло б на рішення суду.

Нововиявленою обставиною ОСОБА_2 зазначає те, що існують два судові рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, а саме, рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03.02.2015р. та рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06.11.2014р., проте, з таким фактом суд не погоджується, оскільки рішення Залізничного районного суду м. Львова стосувалося солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором № 1978 від 31.05.2012р., в той час як рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03.02.2015р. стосувалося стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 31.05.2012р. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відтак, предмет спору в цих рішеннях суду не був тотожним, такі рішення не є взаємовиключні.

Як розяснено у п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша ст.20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для предявлення позову про звернення стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена.

Також, така обставина як незнання заявника про обставини укладення договору купівлі-продажу обєкта нерухомості, який в подальшому виступив предметом іпотеки, а також наявність чи відсутність заборгованостей у ОСОБА_6 продавця майна, не може вважатися нововиявленою, оскільки це не було предметом доказування у даній справі, не є істотною обставиною та не впливає на висновки суду, предметом позову було стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, на момент розгляду справи іпотечний договір не був визнаний недійсним, обставини його укладення не були предметом дослідження судом, а відтак така обставина, а також покликання представника відповідача на введення в оману при укладенні договору та інше може служити підставою для звернення до суду із новим позовом, а не для перегляду рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03.02.2015р. за нововиявленими обставинами.

З огляду на наведені обставини, суд не знаходить підстав для задоволення заяви ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.11, 179, 209-212, 361, 365 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03.02.2015р. у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5, про стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд Львівської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Перетятько О.В.