Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/128/17
Провадження по справі 2/281/123/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Денисюк І.І.,

секретаря судового засідання Островської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Лугини цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Представник позивача ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у справі.

Зазначені вимоги обґрунтовує тим, що 28.12.2007 між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем було укладеного договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №ЕК/2007-12. Згідно умов договору, відповідачу було відкрито кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 11 000,00 грн. на строк до 30.11.2009.

Надання позивачем кредиту згідно із п. 2.4 договору здійснювалось у випадках недостатності власних грошових коштів на картковому рахунку відповідача для оплати проведених ним розрахунків та інших платежів за договором.

Відповідач не виконав належним чином свої зобовязання перед позивачем за кредитним договором, у звязку з чим, станом на 12.12.2016 має прострочену заборгованість в сумі 18879,03 грн.

Представник позивача ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі їхнього представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надіслав заяву до суду в якій просить справу розглядати без його участі. Позовні вимоги визнає повністю.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення їх з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України банк зобовязаний надати кредит позичальнику, в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Постановою Кабінету Міністрів України №375 від 15.04.2009 року назву позивача змінено з Відкритого акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України».

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №ЕК/2007-12 від 28.12.2007 між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1, останньому було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням картки, з лімітом заборгованості не більше 11000,00 грн терміном користування до 30.11.2009, зі сплатою процентів у розмірі 22 % річних.

Кредитним договором передбачено надання позивачем відповідачу кредиту на певних умовах, а відповідач зобовязаний виконувати усі умови кредитного договору, в тому числі здійснювати погашення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом (п. 2.1, 2.2 кредитного договору).

Згідно із п. 5.2.4 кредитного договору позичальник повинен сплачувати нараховані проценти за користування кредитом щомісяця в передостанній робочий день місяця, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані.

У звязку з порушенням відповідачем своїх зобовязань по сплаті суми кредиту, відсотків, була нарахована пеня, так як при неповерненні кредиту у строки, визначені кредитним договором та за прострочення сплати процентів за користування кредитом, відповідач сплачує позивачу за кожний день прострочки, включаючи день сплати, пеню у порядку та розмірі, що передбачені кредитним договором (п. п. 7.1, 7.2).

Станом на 12.12.2016 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором становить 18879,03 грн., з яких: 11961,84 грн. заборгованість за процентами, 4053,50 пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами, 2863,69 пеня, нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом.

Крім цього, рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 01.03.2011 у справі №2-40/11 було задоволено позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 28.12.2007 по 20.01.2011, а саме стягнуто 17709,66 грн.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома субєктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому, в законодавстві визначаються різні поняття, як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6.11.2013 № 6-116цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абзаці 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599, 601, 604, 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, статтями 526, 530, 625, 629, 631, 638, 642, 1049, 1054 ЦК України суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (МФО 322313, ) заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №ЕК/2007-12 від 28.12.2007 в розмірі 18879 (вісімнадцять тисяч вісімсот сімдесят девять) грн. 03 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії до Апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд Житомирської області.

Суддя І.І. Денисюк