Справа № 453/722/14 Головуючий у 1 інстанції: Ясінський Ю.Є.
Провадження № 22-ц/783/1866/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Бойко С. М., Мельничук О. Я.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до Сколівської міської ради, Сколівської районної ради Львівської області та ОСОБА_5, з участю третіх осіб: комісії Сколівської районної ради з питань поновлення прав реабілітованих, служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації, державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори про визнання нечинними рішень, недійсними свідоцтва про право власності та свідоцтв про право на спадщину за законом, -

в с т а н о в и л а:

20.05.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 звернулись з позовом до Сколівської міської ради, Сколівської районної ради Львівської області та ОСОБА_5, з участю третіх осіб комісії Сколівської районної ради з питань поновлення прав реабілітованих, служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації, державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори про визнання нечинними рішень, недійсними свідоцтва про право власності та свідоцтв про право на спадщину за законом.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що проживають в однокімнатній квартирі одноквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1, яка була виділена ОСОБА_6, матері позивача ОСОБА_2, з 1976 року. Під час приватизації квартири у 2013 році вони дізнались про те, що власником даного нерухомого майна є ОСОБА_5, який набув право власності в порядку спадкування за законом після смерті родини ОСОБА_5, яким, згідно рішення комісії Сколівської районної ради з питань поновлення прав реабілітованих від 15.05.1992 року, дане майно було повернуто, як реабілітованим. Вважають вказане рішення та рішення Сколівської міської ради від 08.09.1992 року № 105 про зняття з балансу будинку АДРЕСА_1 та оформлення права власності на вказаний житловий будинок на ім`я ОСОБА_7 з подальшою реєстрацією у Стрийському МБТІ, а також свідоцтва про право власності, видане на ім'я реабілітованого ОСОБА_7 та свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих спадкоємцям реабілітованого незаконними та такими, що порушують його права, відтак просили визнати їх нечинними та скасувати.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до Сколівської міської ради, Сколівської районної ради Львівської області та ОСОБА_5, з участю третіх осіб: комісії Сколівської районної ради з питань поновлення прав реабілітованих, служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації, державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори про визнання нечинними рішень, недійсними свідоцтва про право власності та свідоцтв про право на спадщину за законом відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_3

Вважають його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Зазначають, що рішення Сколівської районної ради № 5 від 15.05.1992 року «Про повернення конфіскованого під час репресій 40-50-х років будинку у м. Сколе спадкоємцям реабілітованого ОСОБА_7» та рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради № 105 від 08.09.1992 року «Про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1» прийняті з порушенням Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні». Вказують на те, що судом першої інстанції при розгляді справи не витребувано із Сколівської державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи та не отримано пояснень державного нотаріуса Батлюк В. І. щодо підстав видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.2012 року на ім»я ОСОБА_5, двоюрідного брата ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Крім того, зазначають, що судом не встановлено, чи померла ОСОБА_10 правомірно набула права власності на спадкове майно, як і її син, що жодного разу, після реабілітації ОСОБА_7 не були у м. Сколе, тобто не вступали у володіння чи управління спадковим майном, про що свідчить рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради № 18 від 30.01.2012 року про прийняття на баланс КП «Сколівське ЖКГ» одноквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1. Вважають, що судом порушено вимоги ст. 47 Конституції України, яка гарантує громадянам право на житло, яке знаходиться у них на праві власності чи надане у найм із фонду органу місцевого самоврядування.

Просять рішення суду скасувати та ухвали нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» вилучені будівлі та інше майно по можливості (якщо будинок незайнятий, а майно збереглося) повертаються реабілітованому або його спадкоємцям натурою. При відсутності такої можливості заявнику відшкодовується вартість будівель та майна.

Пунктом 9 постанови Верховної Ради України від 24 грудня 1993 року № 3812-XII «Про тлумачення Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» передбачено, що реабілітовані згідно із статтями 1 та 3 цього Закону особи (їх спадкоємці першої черги) мають право на повернення (відшкодування вартості) вилучених у них будинків, майна (стаття 5).

Можливість повернення реабілітованому будинку (його частини) в натурі вирішується з урахуванням конкретних обставин: правомочного проживання там громадян, більшого порівняно з його вартістю розміру затрат на перебудову, потреби у продовженні його використання для соціальних потреб (дитячих закладів, лікарень тощо).

Не можуть бути повернені жилі будівлі, будинки реабілітованому (його спадкоємцям першої черги), якщо первинному набувачу вони були передані правомірно і знаходяться у його власності або перебудовані у нежилі будівлі чи суттєво перебудовані.

Судом встановлено, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, його дружина - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та їх діти: ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, за постановою особливої наради при НКВС СРСР від 08 квітня 1951 року були виселені з конфіскацією майна із міста Сколе Львівської області та визначені на спецпоселення в Іркутську область.

Згідно довідки МВС УРСР Управління внутрішніх Львівської області № 4/5-20276 від 04.07.1991 року сім»ю ОСОБА_9 реабілітовано з поновленням усіх громадянських правах, в тому числі з поверненням конфіскованого майна або його вартості на підставі ст. 3 Закону УРСР «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 17 квітня 1991 року.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_7 помер.

У 1992 році спадкоємці померлого ОСОБА_7- ОСОБА_10 (дружина), ОСОБА_11 (син) та ОСОБА_9 (син), які на той час проживали у м. Волгограді, Російська Федерація, звернулися у комісію Сколівської районної ради народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих із заявою про повернення частини конфіскованого будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням комісії Сколівської районної ради народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих № 15 від 15 травня 1992 року повернуто будинок у м. Сколе по АДРЕСА_1 спадкоємцям реабілітованого ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням цієї ж комісії № 6 від 20 травня 1993 року постановлено виплатити компенсацію за незаконне конфісковане майно реабілітованому ОСОБА_7 у розмірі 15 000 крб.

Рішенням комісії Сколівської районної ради народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих № 7 від 01 березня 1994 року переглянута сума компенсації за незаконно конфісковане майно, зокрема ОСОБА_7 сума компенсації визначена у розмірі 15 мінімальних заробітних плат.

02 серпня 1993 року державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_10 (дружина померлого ОСОБА_7.).

Спадкове майно, на яке видане свідоцтво про право на спадщину, складалося із цілого дерев'яного житлового будинку з однієї кімнати і однієї кухні, розміром житлової площі 17,5 кв. м, зазначеного в плані під літерою «А-1», та колодязя під літерою «К», які знаходяться по АДРЕСА_1 в м. Сколе Львівської області, та належали померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого виконкомом Сколівської міської ради народних депутатів 29 вересня 1992 року.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року померла ОСОБА_10, а ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер її син - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4.

27 грудня 2012 року державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Батлюк В.І. видано свідоцтво про право на спадщину за законом двоюрідному брату померлого ОСОБА_9 - ОСОБА_5, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Спадкове майно, на яке видано свідоцтво про право на спадщину, складалося із цілого дерев'яного житлового будинку з однієї житлової кімнати, розміром 17,5 кв. м та кухні, загальною площею 42,6 кв. м, зазначений на плані під літерою А-1, та господарських будівель і споруд: сараю Б, сараю В, колодязя К, огорожі № 2, хвіртки, які знаходяться за адресою: м. Сколе, АДРЕСА_1.

У зазначеному свідоцтві про право на спадщину вказано, що спірний будинок і споруди належали ОСОБА_9, як такому, що прийняв спадщину після своєї матері ОСОБА_10, але юридично не оформив свої спадкові права.

Матеріалами справи встановлено, що згідно рішення виконкому Сколівської міської ради депутатів трудящих № 133 від 12 грудня 1975 року спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 була виділена Сколівському будинкоуправлінню для двірника будинкоуправління.

30 січня 1976 року виконкомом Сколівської міської ради депутатів трудящих ОСОБА_6 (матері позивача ОСОБА_2.) видано ордер НОМЕР_1, у який були включені також її діти: ОСОБА_12 (дочка) та ОСОБА_2 (син).

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 а з 06 грудня 1991 року, а його дружина ОСОБА_3 - з 08 травня 2001 року, у спірному будинку з народження проживає неповнолітня дочка позивачів у справі - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6.

ІНФОРМАЦІЯ_9 року ОСОБА_13 померла.

Згідно рішення виконкому Сколівської міської ради № 137 від 30 червня 2011 року надано дозвіл на переоформлення лицьового рахунку на спірний житловий будинок з ОСОБА_13 на ОСОБА_2, а рішенням цього ж виконкому від 30 січня 2012 року № 18 доручено КП «Сколівське ЖКГ» прийняти на баланс житловий будинок АДРЕСА_1. Підставою для прийняття такого рішення була відсутність відомостей щодо перебування на балансі комунальної власності вказаного будинку та наявність ордера № 14 від 30 січня 1976 року, рішення Сколівського МВК № 133 від 12 грудня 1975 року «Про надання квартири».

Враховуючи, що відповідачі набули право власності на будинок, який знаходиться за адресою м. Сколе, АДРЕСА_1, правомірно, суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Бойко С. М.

Мельничук О. Я.