УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса, третя особа - регіональна філія «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві, за касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса на рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса (далі - ВВД Фонду ССНВВПЗ України у м. Одеса) моральну (немайнову) шкоду у розмірі 47 400 грн.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що 10 квітня 2003 року на території бази обслуговування пасажирів Пасажирського вагонного депо Одеса-Головна стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму ноги, що в свою чергу потягло тривале лікування та стійку втрату працездатності на 25 %. За результатами розслідування нещасний випадок визнано пов'язаним з виробництвом, і виплату страхового відшкодування у зв'язку з втратою працездатності сплачувало ВВД Фонду ССНВВПЗ Приморського районну м. Одеси.

Посилаючись на те, що незважаючи на отримання суми страхового відшкодування він має право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, ОСОБА_4 просив задовольнити позов.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01 червня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ВВД Фонду ССНВВПЗ України у м. Одеса на користь ОСОБА_4 моральну (немайнову) шкоду у розмірі 35 550 грн.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ВВД Фонду ССНВВПЗ України у м. Одеса задоволено частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 червня 2016 року змінено, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4 внаслідок нещасного випадку на виробництві до 11 850 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ВВД Фонду ССНВВПЗ України у м. Одеса, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За приписами ч. ч. 2, 4 ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в редакції, чинний на час настання страхового випадку, страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійну зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у ст. 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Нещасним випадком є випадок, який стався внаслідок порушення нормативних актів про охорону праці застрахованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону, чинній на час настання страхового випадку, страховими виплатами є грошові суми, які згідно із ст. 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. За наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому провадиться страхова виплата в тому числі і за моральну шкоду.

Згідно з ч. 3 ст. 34 Закону, чинною на час виникнення страхового випадку, до інших виплат на відшкодування шкоди відноситься зокрема і моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, та яка відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків за заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної моральної (немайнової) шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів. Відшкодування здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від інших видів страхових виплат. Сума страхової виплати за моральну (немайнову) шкоду визначається в судовому порядку. При цьому сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, незалежно від будь-яких інших страхових виплат.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соцстраху у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа № 1-9/2004) роз'яснено, що положення частини третьої статті 34 Закону № 1105-XIV не позбавляє застрахованого працівника, який втратив професійну працездатність, права на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної умовами виробництва, і не виключає обов'язку Фонду соцстраху від нещасних випадків відшкодовувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, у випадках тимчасової чи стійкої втрати потерпілим професійної працездатності (статті 1, 5, частина п'ята статті 6, частина друга статті 13, підпункт «е» пункту 1 частини першої статті 21, частина третя статті 28 Закону України № 1105-ХIV).

Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяно працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відмова потерпілому у праві на отримання від Фонду соцстраху грошової суми за моральну шкоду залежно від ступеня втрати професійної працездатності має обмежувальний характер.

У зв'язку з наведеним та з урахуванням того, що при визначенні факту спричинення моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків, яке встановлено висновками МСЕК, правильним є висновок судів, що заподіяння моральних страждань потерпілій особі є доведеним.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, який на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що стягнення моральної шкоди за рахунок ВВД Фонду ССНВВПЗ України у зв'язку зі стійкою втратою працездатності внаслідок травми на виробництві або професійним захворюванням, було передбачено положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в редакції, яка діяла на час настання страхового випадку, тобто 10 квітня 2003 року, проте визначаючи розмір моральної шкоди, врахував ступінь і тяжкість отриманих позивачем тілесних ушкоджень, проявлену самим позивачем необережність при виконанні вимог інструкції охорони праці та виходячи із принципу розумності і справедливості, визначив відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 мінімальних розмірів заробітної платні, яка відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2004 рік» становила 237 грн., дійшовши обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 11 850 грн.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 червня 2016 року в частині, яка не змінена судом апеляційної інстанції, та рішення апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В.Попович