Справа № 219/5977/2014-ц
Провадження №4-с/219/30/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря Троян Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» на дії головного державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» (далі за текстом ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі представника за довіреністю ОСОБА_3 звернулось до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2, в якій просить: визнати дії головного державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 про не надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання неправомірними; визнати дії головного державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження неправомірними; скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 25 січня 2017 року. В обґрунтування скарги представником заявника зазначено, що на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2015 року підлягає стягненню з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором. У січні 2017 року банком направлено до Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області поштовою кореспонденцією заяву про відкриття виконавчого провадження із відповідним виконавчим листом щодо стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_4 25 січня 2017 року головним державним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання через відсутність довіреності в пакеті документів та з посиланням на п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Вказане повідомлення було надіслано заявнику державним виконавцем без повідомлення про вручення, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». З повідомленням державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання заявник не погоджується через те, що державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обовязків, не оцінивши в повному обсязі матеріали, подані до відділу виконавчої служби для виконання. Так, заявник вважає, що оскільки відповідно до вимог п. 3 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку, а заяву про відкриття виконавчого провадження було підписано саме уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» ОСОБА_6, на підтвердження повноважень якої до заяви було додано відповідні рішення, твердження державного виконавця щодо відсутності в пакеті документів довіреності, які стали підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та винесення державним виконавцем відповідного повідомлення, є незаконними, у звязку з чим дії державного виконавця щодо повернення виконавчого листа є неправомірними, а відповідне повідомлення таким, що підлягає скасуванню.

В судове засідання представник заявника не зявився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Головний державний виконавець Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій просить розглядати скаргу без її участі з зазначенням, що заперечує щодо її задоволення через те, що до виконавчого документа заявником не було додано належним чином завірену копію рішення, яке підтверджує повноваження ОСОБА_6

За таких обставин, з урахуванням встановлених статтею 386 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) строків розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду та вирішення по суті, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 24 лютого 2016 року підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» заборгованість за кредитним договором № 337А/08-9 від 18 червня 2008 року в сумі 51865,16 гривень (а.с. 181-157). На підставі вказаного рішення Артемівським міськрайонним судом Донецької області видано відповідні виконавчі листі, які 02 січня 2017 року направлені позивачу.

19 січня 2017 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» ОСОБА_6 виконавчий лист з заявою про примусове виконання рішення суду в частині стягнення з боржника ОСОБА_4 направлено до Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для виконання (а.с. 232-233). Також відповідно до переліку зазначених в заяві додатків до заяви додано копії рішень № 63 від 20 березня 2015 року та № 213 від 22 лютого 2016 року (а.с. 233).

25 січня 2017 року головним державним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу виконавчий лист № 219/5977/2014-ц; 2/219/3118/2015, виданий 28 грудня 2016 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» заборгованості за кредитним договором у сумі 121359,12 гривень через те, що у пакеті документів відсутня копія довіреності (а.с. 231).

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк предявлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів звязку та адреси електронної пошти. У разі предявлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.

Так, відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», усі або частина повноважень Фонду, визначені цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду. У разі делегування повноважень кільком уповноваженим особам Фонд чітко визначає межі повноважень кожної з них. Здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Так, заявником до заяви до відкриття виконавчого провадження, підписаної особисто Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» ОСОБА_6, додано рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63 від 20 березня 2015 року, відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» ОСОБА_6 (а.с. 230, 243). Також відповідно до копії рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 213 від 22 лютого 2016 року, доданої до заяви, продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» на два роки по 19 березня 2018 року включно та продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_6 строком на два роки по 19 березня 2018 року включно (а.с. 244).

Наведені головним державним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 у її заяві твердження щодо того, що до виконавчого документу заявником не було надано належним чином завірену копію рішення, підтверджуючого повноваження ОСОБА_6, суд не приймає до уваги через їх хибність з наступних підстав.

Частинами 1 та 2 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий курєр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

В свою чергу, частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Тобто інформація щодо запровадження процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення такої ліквідації є загальнодоступною, оскільки вона розміщена на офіційній сторінці в мережі Інтернет Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та в загальнодоступних офіційних друкованих виданнях («Урядовий курєр», «Голос України»), проте виконавцем не було вжито в повному обсязі заходів щодо примусового виконання рішень, як того вимагає Закон України «Про виконавче провадження».

Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті передбачено, що виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З оглянутого в судовому засіданні виконавчого листа встановлено, що він відповідає вимогам чинного процесуального законодавства, зокрема, вимогам, встановленим ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з чим суд приходить до висновку, що повернення виконавчого документу на підставі, зазначеній державним виконавцем в повідомленні про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання (через відсутність довіреності в пакеті документів та з посиланням на п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»), є необґрунтованим та не відповідає вимогам чинного законодавства.

Вирішуючи вимогу заявника щодо визнання дій головного державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 про не надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання неправомірними, слід зазначити наступне.

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

В свою чергу, державним виконавцем не надано суду ніяких пояснень та доказів на їх підтвердження щодо того, що нею було направлено заявнику повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання рекомендованим листом з повідомленням про вручення, у звязку з чим суд приходить до висновку, що дії державного виконавця в цій частини є також неправомірними.

Враховуючи, що недотримання державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» призвело до порушення прав та законних інтересів стягувача, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги та задовольняє її в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Так, частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. В свою чергу, відповідно до частини 3 вказаної статті, до витрат, повязаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Оскільки наведений у пункті 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» перелік позовних заяв (заяв, скарг, дій), за подання яких до суду або за вчинення яких судом встановлено ставки судового збору, за своїм змістом є вичерпним, справляння судового збору за подання зазначеної скарги не передбачено.

В свою чергу, документального підтвердження витрат, пов'язаних з розглядом скарги, а також розрахунку таких витрат суду сторонами не надано, що дає підставу вважати про відсутність відповідних вимог про відшкодування таких витрат.

З огляду на вищенаведене, керуючись статтями 1, 10, 11, 14, 59, 60, 79, 95, 209, 210, 212, 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 1, 4, 7, 18, 74 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 37, 45, 47, 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд

У Х В А Л И В :

Задовольнити скаргу Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» на дії головного державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2.

Визнати дії головного державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 щодо не надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання неправомірними.

Визнати дії головного державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження неправомірними.

Скасувати повідомлення головного державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 від 25 січня 2017 року, яким повернуто стягувачу без виконання виконавчий лист № 219/5977/2014-ц; 2/219/3118/2015, виданий 28 грудня 2016 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» заборгованості за кредитним договором у сумі 121359,12 гривень.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі осіб, які її оскаржують, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.С. Конопленко