Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/93/17
Провадження по справі 2/281/107/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гребенюка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Стужук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лугинської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Лугинської селищної ради, про визнання права власності на спадкове майно, а саме житловий будинок № 28-А по вулиці Карла Маркса в смт. Лугини Лугинського району Житомирської області з надвірними будівлями за вказаною адресою, після смерті матері позивачки ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 24.10.2012 року померла її мати ОСОБА_2, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3, але за життя не оформила своїх спадкових прав. Спадкове майно, яке належало ОСОБА_2 складається з житлового будинку № 28-А по вулиці Карла Маркса в смт. Лугини Лугинського району Житомирської області та надвірних будівель за вказаною адресою. У видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного майна їй було відмовлено нотаріусом через відсутність правовстановлюючих документів на будинок.

В судовому засіданні представниця позивачки позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов з підстав, вказаних у ньому задовольнити, а справу розглядати за відсутності позивачки, позаяк остання про це просила в своїй заяві, поданій через канцелярію суду.

Відповідач - Лугинська селищна рада представника в судове засідання не направила, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Через канцелярію суду відповідачем надано листа згідно якого позов визнано, а розгляд справи він просив проводити без участі його представника.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок № 28-А по вулиці Карла Маркса в смт. Лугини Лугинського району Житомирської області, загальною площею 88,7 кв.м., з яких житлова площа 69,9 кв.м. та допоміжна площа 18,8 кв. м., з надвірними будівлями (сарай літ. «Б», площею 43,3 кв. м., туалет літ. «Т», площею 1 кв. м.) за вказаною адресою належали на праві власності ОСОБА_3. Останній та ОСОБА_2 були одружені з 11.08.1962 року, про що у вказану дату Лугинським райбюро РАГС Житомирської області видано свідоцтво про одруження ІІІ-УР № 466106. Позивачка, згідно копії свідоцтва про народження IV-УР № 1567417, виданого 11.10.1963 року Лугинською селищною радою, є донькою вказаних осіб. Прізвище позивачки з «Бовсуновська» на «Климюк» було змінено під час реєстрації нею шлюбу 25.06.1983 року про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу ІІ-ТП № 322094, видане повторно 24.10.1991 року Лугинским РАГС Житомирської області. Копії наведених вище свідоцтв наявні в матеріалах справи.

За життя ОСОБА_3 збудував двоповерховий будинок 28-А по вулиці Карла Маркса в смт Лугини, який було прийнято в експлуатацію Актом прийомки індивідуального домобудування від 05.11.1981 року з надвірними будівлями за вказаною адресою. Земельну ділянка для будівництва вказаного будинку було виділено рішенням Виконкому Лугинської райради депутатів трудящих № 51 від 22.04.1975 року.

На підтвердження права власності ОСОБА_3 на спірний будинок та надвірні будівлі позивачем надано також до матеріалів справи копію технічного паспорту та довідки, видані Виконкомом Лугинської селищної ради 12.05.2015 року № 1860 та 24.03.2017 року № 4002, за якими власником житлового будинку, 1981 року побудови, за адресою: смт Лугини, вулиця Карла Маркса, 28-А згідно погосподарського обліку (погосподаської книги за 1980-1983 роки) є батько позивачки.

В Українській РСР з 1979 року погосподарьский облік вівся у формі погосподарських книг, записи у яких визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності, позаяк Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у даних книгах. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не ставив в залежність від державної реєстрації. Наведена інструкція підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки з 1967 року селище Лугини Житомирської області має статус селища міського типу.

Відповідно до п.п. 4-5 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 відносини спадкування у разі відкриття та прийняття спадщини до 01.01.2004 року регулюються за правилами ЦК УРСР 1963 року.

Після смерті 16.03.1987 року ОСОБА_3, що засвідчено, наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть ІІ-ТП № 254113, виданого 16.03.1987 року Лугинською селищною радою Житомирської області, в силу ст. 525 ЦК УРСР 1963 року, відкрилася спадщина.

ОСОБА_2, як дружина померлого та, відповідно ст. 529 ч. 1 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємиця першої черги фактично вступила у володіння спадковим нерухомим майном, що визнається, за ст. 549 ч. 1 ЦК УРСР 1963 року, прийняттям спадщини. На підтвердження вступу лише ОСОБА_2 у володіння спірним спадковим майном позивачкою, також, надано до матеріалів справи довідку, видану 12.05.2015 року № 1861 Виконкомом Лугинської селищної ради. Інформації щодо прийняття спірного майна іншими спадкоємцями матеріали справи не містять.

Прийнявши спадщину ОСОБА_2 за життя своїх спадкових прав не оформила.

Разом з тим, прийнята спадщина визнавалась ст. 548 ч. 2 ЦК УРСР 1963 року належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини навіть й у випадку не реалізації спадкоємцями можливості, встановленої ст. 560 названого кодексу, щодо оформлення свідоцтва про право на спадщину.

Отже, ОСОБА_2 навіть не оформивши прав на спадщину не втратила прав на останню.

24.10.2012 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 198457, виданим 30.10.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лугинського районного управління юстиції Житомирської області, копія якого наявна в матеріалах справи.

ОСОБА_1, згідно копії її паспорту та довідки, виданої 12.05.2015 року № 1862 Виконкомом Лугинської селищної ради, була зареєстрована та на день смерті ОСОБА_2 проживала з останньою за адресою: смт. Лугини, вулиця Карла Маркса, будинок 28-А.

Як свідчать матеріали справи позивачка звернулася до приватного нотаріуса Лугинського нотаріального округу ОСОБА_4, яка відкрила спадкову справу № 74/2013 стосовно майна померлої ОСОБА_2 Однак, нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин ненадання правовстановлюючих документів на спірне майно, що й стало приводом звернення до суду.

Право власності набувається за ст. 328 ч. 1 ЦК України на підставах, що не заборонені законом.

Положеннями ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1220 ч. 1 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

До складу спадщини, як зазначено у ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. В першу чергу спадкують за ст. 1261 ЦК України, окрім іншого, діти спадкодавця.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається в силу положень ст. 1268 ч. 3 ЦК України, таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Матеріали справи свідчать, що заповітів ОСОБА_2 за життя не складала, інші спадкоємці щодо спірного майна до нотаріуса не зверталися. Позивачка є дитиною ОСОБА_2, від прийняття спадщини вона не відмовлялася.

Будь-яких обтяжень спірний будинок та будівлі не мають, чиї-небудь права власності на вказані обєкти на день розгляду справи не зареєстровані, оскільки, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 04.04.2017 року відомості щодо обєктів за адресою: Житомирська область, Лугинський район, смт. Лугини, вулиця Карла Маркса, будинок 28-А у перелічених реєстрах відсутні.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 єдиним спадкоємцем на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок № 28-А по вулиці Карла Маркса в смт. Лугини Лугинського району Житомирської області з надвірними будівлями за вказаною адресою є ОСОБА_1 Остання підтвердила належність переліченого спадкового майна на праві власності її померлому батьку ОСОБА_3 й успадкування даного майна її померлою матірю ОСОБА_2 Також, позивачка довела своє право успадкувати вказане майно у першу чергу спадкоємців за законом, та прийняла спадщину.

За наведених обставин та враховуючи неможливість оформлення позивачкою своїх спадкових прав у нотаріуса, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 30, 60, 209, 214-215, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Лугинської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право власності на житловий будинок № 28-А по вулиці Карла Маркса в смт. Лугини Лугинського району Житомирської області, загальною площею 88,7 кв.м., з яких житлова площа 69,9 кв.м. та допоміжна площа 18,8 кв. м., з надвірними будівлями за вказаною адресою в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_2, померлої 24 жовтня 2012 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Гребенюк