АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Побутрембуд» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Побутрембуд» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року позивач звернувся із зазначеним позовом на обґрунтування якого зазначив, що з 2002 року є власником частини комплексу приміщень (частина нежитлових приміщень в літері А та нежитлові будівлі в літерах В, Г, Д, Ж, Н, П - загальною площею 5008.8 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу. Адреса земельної ділянки під цими будівлями: АДРЕСА_2.

За договором оренди від 28 травня 2004 року позивач отримав вказану земельну ділянку строком до 28 травня 2019 року.

25 лютого 2011 року позивач продав вищевказані приміщення ЗАТ «Інтернафтогазбуд» за договором купівлі-продажу нерухомого майна посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О.

25 лютого 2011 року між ПАТ «Українській інноваційний банк» і ЗАТ «Інтернафтогазбуд» був укладений договір іпотеки, за яким ЗАТ «Інтернафтогазбуд» передав в іпотеку Банку вищевказані нежитлові приміщення в забезпечення виконання власних кредитних зобов'язань щодо повернення Банку 11 286 802.96 грн. кредитних грошей отриманих для купівлі вищевказаних приміщень.

03 грудня 2012 року Державною виконавчою службою Голосіївського району було накладено арешт на все нерухоме майно позивача.

ЗАТ «Інтернафтогазбуд» кредитні зобов'язання не виконав, тому з останнього на користь Банку було стягнуто 11 359 882.96 грн. та 11 вересня 2014 року виконавчою службою накладений арешт на вищевказані нежитлові приміщення.

17 грудня 2015 року позивач дізнався про захоплення вищевказаної земельної ділянки та розташованого на ній майна. Згодом позивач дізнався про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення за ОСОБА_1 та згодом за ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на положення ст.ст. 182, 391, 792 ЦК України та ст.ст. 152, 158 ЗК України, позивач просив зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 шляхом відкриття усіх воріт та дверей, які встановлені по периметру цієї земельної ділянки, а також забезпечення безперешкодного доступу на цю земельну ділянку будь-яких осіб, які матимуть довіреність, видану ПрАТ «Побутрембуд», судові витрати покласти на відповідачів.(а.с.1-7)

Відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечував, зазначив, що позивач продав вищевказані нежитлові приміщення ЗАТ «Інтернафтогазбуд», останнє не виконало кредитних зобов'язань перед Банком, тому кредитором було звернуто стягнення на іпотечне майно і 19 листопада 2015 року відповідач набув право власності на нежитлові приміщення. 05 лютого 2016 року за нотаріально посвідченим Договором про задоволення вимог іпотекодержателя відступив право на вищевказані нежитлові приміщення ОСОБА_2 (а.с.111-115)

Відповідач ОСОБА_2 проти заявлених вимог заперечував, зазначив, що 19 листопада 2015 року право власності на нежитлові приміщення набув ОСОБА_1, а 05 лютого 2016 року за нотаріально посвідченим Договором про задоволення вимог іпотекодержателя відповідач ОСОБА_2 набув право та є власником вищевказаних нежитлових приміщень. З припиненням права власності позивача на вищевказані приміщення припинились і його права користування земельною ділянкою на якій розміщені об'єкти нерухомості. Тому, в задоволенні позову просив відмовити. (а.с.76-79)

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року у задоволенні позову ПрАТ «Побутрембуд» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовлено. (а.с.179-184)

В апеляційній скарзі позивач посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На обґрунтування скарги зазначив, що суд не врахував вимог законодавства, обставин і доказів, якими обґрунтовані заявлені вимоги і дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.(а.с.189-195)

В судовому засіданні представник апелянта - Руднева М.Є. підтримала скаргу і просила її задовольнити, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, були повідомлені належним чином про що у справі є докази. Відповідач ОСОБА_2 подав письмову заяву в якій зазначив заперечення проти скарги і просив розглядати справу за його відсутності. (а.с.209-223)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів визнала неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що з 24 грудня 2002 року за договором купівлі-продажу, позивач був власником частини комплексу приміщень (частина нежитлових приміщень в літері А та нежитлові будівлі в літерах В, Г, Д, Ж, Н, П - загальною площею 5008.8 кв.м.), що складає 91/100 частин від майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу.(а.с.16-21)

За договором оренди від 28 травня 2004 року Київська міська рада передала, а позивач отримав в оренду терміном на 15 років земельну ділянку площею 1.4068 га з цільовим призначенням - для експлуатації та обслуговування адміністративно-виробничих, ремонтних, складських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2.(а.с.8-11)

25 лютого 2011 року позивач продав вищевказані приміщення ЗАТ «Інтернафтогазбуд» за договором купівлі-продажу нерухомого майна посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О.(а.с.22-23)

25 лютого 2011 року між ПАТ «Українській інноваційний банк» і ЗАТ «Інтернафтогазбуд» був укладений договір іпотеки, за яким ЗАТ «Інтернафтогазбуд» передав в іпотеку Банку вищевказані нежитлові приміщення в забезпечення виконання власних кредитних зобов'язань щодо повернення Банку 11 286 802.96 грн. кредитних грошей отриманих для купівлі вищевказаних приміщень. (а.с.25-32, 142-150)

03 грудня 2012 року Державною виконавчою службою Голосіївського району було накладено арешт на все нерухоме майно позивача.(а.с.24)

ЗАТ «Інтернафтогазбуд» кредитні зобов'язання не виконав, тому з останнього на користь Банку було стягнуто 11 359 882.96 грн. та 11 вересня 2014 року виконавчою службою накладений арешт на вищевказані нежитлові приміщення.(а.с.33-38)

19 листопада 2015 року між ПАТ «Українській інноваційний банк» і ТОВ «ОПТИМУМ ФАКТОР» був укладений договір факторингу, за яким останній набув прав кредитора за вищевказаним кредитним договором до ЗАТ «Інтернафтогазбуд». (а.с.116-122)

19 листопада 2015 року між ПАТ «Українській інноваційний банк» і ТОВ «ОПТИМУМ ФАКТОР» був укладений договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 25 лютого 2011 року, за яким останній набув прав іпотекодержателя за вищевказаним договором іпотеки укладеним із ЗАТ «Інтернафтогазбуд».(а.с.123-132)

19 листопада 2015 року був укладений та нотаріально посвідчений договір за яким ТОВ «ОПТИМУМ ФАКТОР» продав, а ОСОБА_1 набув право власності на вищевказані нежитлові приміщення. (а.с.80-87, 133-137)

05 лютого 2016 року за нотаріально посвідченим Договором про задоволення вимог іпотекодержателя, ОСОБА_1 відступив, а ОСОБА_2 набув право власності та встановленим порядком зареєстрував таке право власності на вищевказані нежитлові приміщення. (а.с.88-93, 138-141)

Листом від 07 жовтня 2016 року № 6, заступник директора департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) повідомив ОСОБА_2 про можливість надання вищевказаної земельної ділянки для експлуатації та обслуговування адміністративно-виробничих, ремонтних, складських будівель і споруд на АДРЕСА_2 за відповідних умов.(а.с.94-96)

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 вересня 2016 року, відмовлено в задоволенні позову ПрАТ «Інтернафтогазбуд» про визнання недійсним вищевказаного договору купівлі-продажу від 19 листопада 2015 року та вищевказаного договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 05 лютого 2016 року.(а.с.90-110)

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 27 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 жовтня 2016 року, відмовлено в задоволенні позову ПрАТ «Побутрембуд» про визнання недійсним вищевказаного договору купівлі-продажу від 19 листопада 2015 року.(а.с.164-176)

Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Відповідна правова позиція міститься і в постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15 та від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Зважаючи на положення частини 3 ст. 7, ст. 31 Закону України «Про оренду землі», ч. 2 ст. 120 ЗК України, ч.1 ст. 377 ЦК України та обставини справи в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав задоволення позову.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Побутрембуд» - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова

Справа № 22-ц/796/3570/2017

Унікальний номер 752/10163/16-ц

Головуючий у першій інстанції - КолдінаО.О.

Доповідач Левенець Б.Б.