Єдиний унікальний номер 229/3611/17
Номер провадження № 2/229/1679/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого -судді Гонтар А.Л.

при секретарі Костенко В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Териториальної громади в особі Дружківської міської ради Донецької області, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 28 вересня 2017 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до Териториальної громади в особі Дружківської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її батько ОСОБА_3., після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов будинок АДРЕСА_1. Спадщину прийняла її мати ОСОБА_4, проте не оформила своїх спадкових прав, оскільки фактично проживала у вказаному будинку, але належним чином спадщину не оформила. Після смерті матері ОСОБА_4 на 2/3 частини вказаного будинку отримали право власності в порядку спадкування позивач та її сестра ОСОБА_5, по 1/3 частини кожна. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, спадщину у вигляді 1/3 частини будинку АДРЕСА_1 отримала позивач. Зараз вона є єдиними спадкоємцем після смерті батька, оскільки її брат ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року та після його смерті спадщину ніхто не прийняв, тому вона звернулася до нотаріальної контори, однак в оформленні спадщини на житловий будинок їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу.

Позивач ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1, так як вона в наступний час не може оформити його на себе в порядку спадкування.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, надала клопотання, в якому просила справу розглядати у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи їх повідомлено належним чином.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, без фіксації судового процесу.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України.

Суд, вивчивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню підлягають виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору забудови, засвідченому у Дружківській держконторі №628 Костянтинівському БТІ 30/ІV-1965 р. під №5537 кн.17 від 17 лютого 1953 року жилий будинок з прибудовами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 (а.с. 5).

Оксільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5 року, то треба застосовувати Цивільний кодекс Української РСР (в редакції 1963 року).

Відповідно до статті 525 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер про що вказано у свідоцтві про право на спадщину НОМЕР_2, зареєстрованого в реєстрі за №1-1590 від 18 липня 1991 року. (а.с.5)

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 (а.с. 13)

Після їх смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/3 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) передбачено, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно ч. 531 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Судом встановлено, що відповідно до актового запису про народження №142 від 16 березня 1950 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_8, відомості про батька відсутні. (а.с.15)

Відповідно актового запису про шлюб № 56 від 08 лютого 1953 року, ОСОБА_7 уклала шлюб із ОСОБА_3 та взяла прізвище "ОСОБА_1". (а.с.14)

Згідно із актовим записом про одруження № 2983 від 19 квітня 1973 року, ОСОБА_7 уклала шлюб із ОСОБА_9 та взяла прізвища "ОСОБА_1" (а.с.17)

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_3 з 1953 року та проживала разом з ним у спірному будинку.

Відповідно до ст. 535 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Оскільки позивач ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_3 була неповнолітньою, проживали разом з ним до його смерті, тому вона, як спадкоємці першої черги фактично прийняли спадщину після смерті власника будинку - ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на спірний будинок.

Статтею 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина - спадкоємець першої черги за законом, яка прийняла спадщину, проте не оформила своїх спадкових прав.

Відповідно до вимог статті 531 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Позивач ОСОБА_1 перебувала на утриманні спадкодавця ОСОБА_3 офіційно з 1953 року, тобто більше дванадцяти років. На момент смерті ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 була неповнолітньою.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у 2 та 3 абзацах пункту 23 постанови від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірний будинок на ім'я спадкодавця - ОСОБА_3, після смерті якого успадковує позивач, вона позбавлена можливості оформити свої права на спадщину, тому позов про визнання права власності на нерухоме майно є відповідним способом захисту права. Пунктом 1 частини 1 статті 6 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) передбачений такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів як визнання права.

Частиною 1 статті 555 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Відповідно до абзацу 2 пункту 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З огляду на наведене, позовні вимоги ґрунтуються на законі та обставинах справи, що є підставою для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на 1/3 частину спірного будинку за надвірними побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Керуючись ст.10, 11, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 525,526,527,531,549,555 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Териториальної громади в особі Дружківської міської ради Донецької області, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою м. Дружківки Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину житлового будинку №60 літ. А-1 загальною площею 600 кв.м., надвірними будівлями: літ. Б, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Суддя: А. Л. Гонтар