Справа № 2-13/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2017 року Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Чумак Т.А. за участю секретаря Жандарук В.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Апостолівського районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання заповіту недійсним та нікчемним,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання заповіту, складеного ОСОБА_5, недійсним. 04.04.2014 року позовні вимоги були збільшені та уточнені, позивач просить також визнати заповіт нікчемним. З врахуванням уточнених вимог позивач посилається на те, що його батько ОСОБА_5 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, який належав йому на праві власності. Разом з батьком проживав брат позивача відповідач ОСОБА_3 зі своєю сім»єю та матір»ю дружини ОСОБА_6, яка приймала дійову участь в житті батька. Останній час батько дуже хворів, з початку 2007 року лежав в хірургічному відділенні Апостолівської районної лікарні, після перенесеної операції батька перевели до реанімаційного відділення Апостолівської ЦРЛ. Стан ОСОБА_5 був тяжкий. Крім ліків загального призначення були і наркотичні засоби проти болю. Всі лікарські препарати певною мірою діяли на здатність батька вірно сприймати оточуюче середовище, реагувати на поведінку сторонніх осіб, критично відноситися до подій. Після 10.06.2007 року стан здоров»я батька погіршився, 15 червня 2007 року батько помер. В період хвороби батька він постійно навідував того в лікарні. Бували моменти, коли батько не завжди впізнавав його. Після сплину сорока днів по смерті батька він звернувся до Державного нотаріуса Апостолівського нотаріального округу із заявою про прийняття частини спадщини після смерті батька. За свого життя батько завжди наголошував, що їх двоє братів, які вдвох спадкують все його майно. В нотаріальній конторі йому повідомили, що його брат ОСОБА_3 вже звернувся із заявою про прийняття спадщини, предявивши заповіт від імені батька, який було складено за три дні до смерті на все його майно на користь брата. Зважаючи на те, що на час складання заповіту батько почувався дуже погано, знаходився в тяжкому стані, мав поганий зір, стійкий розлад здоров»я після перенесеного оперативного хірургічного втручання з видалення ракової пухлини, не розмовляв, вважає, що за батька говорив відповідач, складання та підписання заповіту проходило за відсутності завідуючого хірургічним відділенням, а також лікаря, у якого батько лікувався, батько не міг на заповіті поставити свій підпис, не міг прочитати заповіт, усвідомлювати значення дій, що відбуваються, які документи він підписав, чи дійсно він мав бажання скласти саме такий заповіт, тому є підстави вважати, що батько був введений в оману щодо розпорядження майном на користь тільки одного сина, тобто заповіт є недійсним. Крім того, вважає, що під час складання заповіту були порушені правила Інструкції про нотаріальні дії: заповіт складався зі слів майбутнього спадкоємця в його присутності з порушенням таємниці заповіту. Вказане свідчить про порушення вимог ч.1 ст.1257 ЦК України, оскільки заповіт складений з порушенням вимог закону щодо його форми та посвідчення, тому заповіт є також нікчемним. Позивач просить визнати заповіт, складений 12.06.2007 року заповідачем ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 в реанімаційному відділенні Апостолівської центральної районної лікарні Дніпропетровської області недійсним та нікчемним, а також стягнути витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки до суду не повідомив, заперечень на позов не надав, тому суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.

3-я особа по справі приватний нотаріус Апостолівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 надав суду письмові заперечення, посилаючись на те, що 12.06.2007 року він був запрошений для посвідчення заповіту ОСОБА_5 з виїздом до Апостолівської центральної районної лікарні у звязку зі станом здоров»я заповідача, про що зроблено відповідний запис у журналі обліку викликів нотаріуса. Шляхом візуального особистого спілкування з ОСОБА_5 ним була встановлена повна дієздатність ОСОБА_5, яка додатково письмово була підтверджена висновком медичного спеціаліста лікаря-психіатра Апостолівської ЦРЛ ОСОБА_7 На момент спілкування з ОСОБА_5 та вчинення від його імені нотаріальної дії той чітко усвідомлював значення своїх дій, керував ними, діяв добровільно, перебував при здоровому розумі та ясній памяті. Після перевірки документів, що посвідчують особу ОСОБА_5, той виявив бажання скласти заповіт щодо належного йому майна на користь свого сина ОСОБА_3 За проханням ОСОБА_5 за місцем розташування робочого місця нотаріуса в будинку № 65 по вул. Леніна в м. Апостолове було виготовлено проект заповіту, з текстом якого ОСОБА_5 ознайомився особисто. Після підтвердження тим змісту заповіту текст заповіту був викладений на спеціальному бланку нотаріальних документів, підписаний власноручно заповідачем та посвідчений ним нотаріусом. Під час підписання та посвідчення заповіту ним дотримано всіх вимог Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 20/5 від 03.03.2004 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року за № 283/8882. Вимоги позивача та обставини, викладені ним відносно порушення порядку посвідчення заповіту та вчинення нотаріальної дії від імені ОСОБА_5 як таких, що вчинені проти його волі чи то внаслідок не усвідомлення дійсного змісту складеного нотаріального документу, є надуманими, не відповідають фактичним обставинам вчинення правочину, не ґрунтуються на законі. Вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

До судового засідання ОСОБА_4 не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1, допитаний у якості свідка, позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що на початку червня 2007 року батько звернувся в лікарню за станом здоров»я, де було встановлено у того захворювання кишківника. Батькові зробили операцію, після чого перевели до реанімаційного відділення, де він постійно був під крапельницями, бо батькові було важко дихати. У батька була саркома, тому йому кололи наркотичні та заспокійливі засоби. Коли він до батька приходив, той був сонний, такий стан у нього був постійно. 13.06.2007 року йому сказали, що приходив брат ОСОБА_3 з нотаріусом. Після 40 днів з дня смерті батька він пішов до державного нотаріуса, яка повідомила, що батьком складено заповіт, після чого він офіційно подав заяву про прийняття спадщини та звернувся до суду з даним позовом. Вважає батьківський заповіт недійсним, так як батько за станом здоров»я не міг прочитати текст заповіту, бо у батька не було окулярів, стверджує, що батькові прочитали заповіт іншого змісту, ніж той, який батько підписав, тобто батька ввели в оману щодо змісту заповіту, крім того, при прочитані батькові заповіту не було свідків. Відносини між ним та братом були добрі. Батько хотів спадщину поділити на нього з братом, в звязку з чим вони удвох з батьком в травні 2007 року ходили до нотаріуса ОСОБА_8 на консультацію.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги про визнання заповіту недійсним та нікчемним підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити. Також пояснив, що згідно довідки лікаря Савіна стан ОСОБА_5 був тяжкий, тому вважає, що ОСОБА_5 під час підписання заповіту був у стані, коли він не розумів значення своїх дій.

Суд, заслухавши позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

15 червня 2007 року в м. Апостолове Дніпропетровської області помер ОСОБА_5. Факт смерті ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 145162, виданим 18.06.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 148 (а.с. 9).

Позивач ОСОБА_1 являється сином ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.08.1963 року, виданого рай бюро ЗАГС Апостолівського району (а.с.6, т.1).

Відповідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 21.03.1996 року за реєстраційним номером 40-32 житловий будинок з надвірними будівлями, за адресою: м. Апостолове, вул. Постишева, 10, належить ОСОБА_5 Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Апостолівської міської Ради народних депутатів за № 2 від 28.02.1996 року. (а.с. 10).

Із даних журналу обліку викликів нотаріуса ОСОБА_4 встановлено, що 12.06.2007 року о 14 год. 35 хв. надійшов виклик ОСОБА_5, о 14 год. 45 хв. виїзд нотаріуса в м. Апостолове, вул. Фрунзе, 63, у звязку з похилим віком заповідача, проведено встановлення особи та перевірка його дієздатності; о 15 год. 30 хв. повернення нотаріуса (запис № 20); о 16 год. 10 хв. виїзд нотаріуса, вчинена нотаріальна дія заповіт на користь ОСОБА_3 в звязку з похилим віком заповідача та його станом здоровя, о 16 год. 45 хв. повернення нотаріуса (запис № 21) (а.с.168-170, т.2).

12 червня 2007 року ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробив розпорядження про те, що все його майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, він заповідає ОСОБА_3, про що складено заповіт, який викладено на бланку серії ВЕО № 516973, посвідчений приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 1142.

Згідно тексту даного заповіту його прочитано вголос особисто заповідачем ОСОБА_5 та власноруч ним підписано у присутності приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 у реанімаційному відділенні Центральної районної лікарні Апостолівського району за адресою: м. Апостолове, вул. Фрунзе, буд.63, о 16 год. 30 хв., про що зроблено запис: «заповіт прочитано вголос та підписано особисто», підпис ОСОБА_5 (а.с. 28-29, т.1, а.с. 164, т.2).

Відповідно висновку експерта № 58/04-256 від 23.09.2011 року рукописний запис, який знаходиться в графах 2-го екземпляру заповіту від 12.06.2007 року, від імені ОСОБА_5 виконаний ОСОБА_5 (а.с. 94-102).

З копії довідки № 288, виданої 12.06.2007 року лікарем-психіатром Центральної районної лікарні Апостолівського району (а.с.221, т.2), встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, 12.06.2007 року в ході огляду хворого встановлено те, що розуміє значення своїх дій, перебуває при ясній памяті.

В результаті огляду в судовому засіданні медичної карти № 9270 стаціонарного хворого ОСОБА_5 встановлено, що той надійшов до хірургічного відділення Апостолівської ЦРЛ 02.06.2007 року з діагнозом: захворювання товстого кишківника. Помер 15.06.2007 року. 11.06.2007 року переніс операційне втручання. Стан тяжкий. 11.06.2007 року о 21 год. скарги на загальну слабкість, болі по ходу операційної рани. Обєктивно: в свідомості, адекватний; о 24 годині обєктивно: в свідомості, адекватний. 12.06.2007 року: о 03 годині загальний стан хворого тяжкий. Скарги на болі в череві, слабкість. Обєктивно: в свідомості, адекватний; о 06 годині - загальний стан тяжкий з негативною динамікою, скарги на біль в животі, слабкість. Обєктивно: в свідомості, адекватний; о 15 год. скарги біль в області рани, свідомість ясна, дещо ейфорійний; о 18 год. скарги колишні, рівень свідомості та загального стану колишній.

З довідки від 12.11.2013 року (а.с.10, т.2), виданої КЗ «Апостолівська центральна районна лікарня» встановлено, що ОСОБА_5 з 11 по 13 червня 2007 року знаходився на лікуванні у реанімаційному відділенні. Стан хворого оцінювався як тяжкий. 11.06.2007 року проводилося оперативне втручання. Хворий був всі дні у свідомості. Одержував лікування згідно протоколу надання хірургічної допомоги хворим. В цей час спостерігався лікарями ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

ОСОБА_9, допитаний у якості свідка, показав, що працював анестезіологом позмінно. Хворого ОСОБА_5 він не памятає, але при огляді медичної картки вказаного хворого пояснив, що в період з 10 години 11.06.2007 року до дня операції хворий ОСОБА_5 був у свідомості, об 11-30 год. 11.06.2007 року переведений до палати, операцію закінчено об 11 годині 05 хвилин. Він спостерігав хворого з 20 години 14.06.2007 року до 06 години 15.06.2007 року, при цьому стан хворого був тяжкий. Згідно даних медичної картки 12.06.2007 року хворий був у свідомості, висловлював скарги на біль.

Свідок ОСОБА_10 показав, що він працював завідуючим у реанімаційному відділенні районної лікарні. 11.06.2007 року був оперований хворий ОСОБА_5 Після цього хворому призначався «омнопон», призначався кожні 6 годин. Препарат може викликати «медикаментозний сон» - хворий спить, а потім препарат діє як знеболювальний засіб. Згідно історії хвороби ОСОБА_5 той 12.06.2007 року - о 12 годині адекватний; о 15 годині - є скарги, свідомість ясна, незначний біль; о 18 годині - скарги колишні, рівень свідомості та загального стану колишні; о 21 годині - скарги колишні, рівень свідомості та загального стану колишні. Згідно медичних даних, що маються в історії хвороби, ОСОБА_5 був у свідомості, міг оцінювати свій стан та відповідати на питання. Вранці 12.06.2007 року о 9 годині він оглядав хворого, той скаржився на біль, був у свідомості. Вважає, що запрошення психіатра ОСОБА_7 перед посвідченням заповіту було вірним рішенням, оскільки той психіатр.

Свідок ОСОБА_7 показав, що не знає ні сторін по справі, ні нотаріуса ОСОБА_4 У 2007 році він працював лікарем психіатром Апостолівської ЦРЛ. Він точно не памятає, але на його думку тоді в палаті були нотаріус, син хворого і хворий. Його попросили, щоб він зайшов до палати, бо хворий хоче скласти заповіт. Він піднявся до палати, де спілкувався з хворим. Той був адекватний, говорив правильно. Він розпитував, чи дійсно той хоче скласти заповіт на сина, хворий відповів, що «так». Він спитав за заповіт, хворий підтвердив, що хоче оформити спадщину на сина і на його питання відповів, що добре розуміє.

Допитана у якості свідка ОСОБА_13 пояснила, що вона з 2004 по 2011 рік працювала в реанімаційному відділенні Апостолівської ЦРЛ операційною медсестрою. ОСОБА_5 вона памятає, він був у тяжкому стані, але при цьому був у свідомості. Нотаріуса вона не бачила, можливо була в операційній.

Свідок ОСОБА_14 показала, що з померлим ОСОБА_5 була знайома, він був її сусідом, у них були добрі відносини. Він говорив, що все його майно залишається обом синам, що ніякого заповіту він писати не буде. Мова йшла про будинок. Навіть перед лікарнею ОСОБА_5 говорив, що майно залишає синам.

Свідок ОСОБА_15 показала, що позивач її чоловік, з відповідачем стосунки неприязнені. Вони відвідували батька ОСОБА_5 у лікарні, він до них виходив, розмовляв з ними; після операції батько був в реанімації. Вони до нього ходили, а доглядала за ним її мати. Батько лежав, очі відкрив і закрив, він не міг говорити, бо він помирав, він нічого не казав, йому кололи наркотики. Відповідач жив з батьками, а вони їх сусіди. Їй відомо, що батько не хотів робити заповіту, бо говорив, що у нього двоє синів, хай продають хату та ділять гроші. Вона не бачила відповідача в лікарні. Батько користувався окулярами дуже давно. В лікарні окулярів не було, батькові було дуже погано.

Свідок ОСОБА_16 показала, що вона працювала технічним працівником в хірургії. 11.06.2007 року хворому ОСОБА_5 було зроблено операцію. Хворий був в тяжкому стані, йому кололи знеболюючі препарати. Він нічого не міг робити, навіть пити, його поїли зі шприца. Перед операцією хворий її впізнав, бо він працював з її чоловіком. Після операції хворий майже весь час спав, окулярів вона в нього не бачила.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 23 від 03.08.2017 року ОСОБА_5 при житті в період часу, який цікавить суд, а саме - на момент складання та підписання заповіту 12 червня 2007 року яким-небудь психічним розладом не страждав. За своїм психічним станом в той період часу він міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. (а.с. 21-23, том 3).

Суд, оцінивши всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, прийшов до переконання про недоведеність вимог позивача.

Так, позивачем оспорюється заповіт з підстав його недійсності та нікчемності. Вказані вимоги є взаємовиключними, але суд, враховуючи тривалість перебування справи в провадженні суду, керуючись положеннями ст.ст.1 та 3 ЦПК України, вважає за необхідне розглянути заявлені позивачем обидві позовні вимоги.

Відповідно до ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Як роз'яснено у пунктах 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 ЦК України, тощо) , та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК України, тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Частиною другою статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Таким чином оспорюваний правочин є недійсним в силу визнання його судом, а нікчемний - в силу припису закону.

Ці норми передбачають загальну підставу для нікчемності правочину і застосовуються лише в тому випадку, якщо в ЦК України немає спеціальної підстави (норми) для цього.

Спеціальною нормою, яка регламентує підстави визнання заповіту недійсним або нікчемним є приписи статті 1257 ЦК України.

Відповідно до ст.ст.1233, 1247, 1248 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст.1251-1252 цього Кодексу. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках.

Відповідно до ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів у їх сукупності судом встановлено, що 12.06.2007 року ОСОБА_5, перебуваючи у реанімаційному відділені Апостолівської ЦРЛ, склав заповіт на користь відповідача ОСОБА_3, заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 Також судом встановлено, що заповідач ОСОБА_5, не зважаючи на тяжкий стан здоровя, зробив особисте розпорядження вільно та таке, що відповідало його внутрішній волі, та під час виявлення своєї волі щодо розпорядження своїм майном розумів значення своїх дій та керував ними. Вказана обставина підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_13, висновком судово-психіатричного експерта, історією хвороби на імя ОСОБА_5 Оспорюваний заповіт підписано особисто заповідачем ОСОБА_5, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи, оглянутим в судовому засіданні журналом виклику нотаріуса та оспорюваним заповітом.

Суд критично оцінює пояснення свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15 щодо бажання ОСОБА_5 залишити належний йому будинок обом синам та не приймає їх, оскільки свідчення вказаних осіб спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами. Також суд критично оцінює пояснення свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в тій частині, що ОСОБА_5 в звязку з тяжким станом не міг говорити, оскільки вказані пояснення спростовуються показами свідка ОСОБА_7, даними історії хвороби ОСОБА_5, письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Позивачем в порушення вимог ст.ст.10,60 ЦПК України не надано докази на підтвердження обставин щодо складання заповіту з порушенням вимог щодо порядку його посвідчення, а саме посвідчення заповіту без свідків. Натомість в судовому засіданні встановлено, що приватним нотаріусом ОСОБА_4 було дотримано вимоги п.158 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 20/5 від 03.03.2004 року, яка діяла станом на 12.06.2007 року, відповідно до якого на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Так, в судовому засіданні встановлено, що заповідач не мав фізичних вад, які б перешкоджали йому прочитати заповіт, докази, що ОСОБА_5 не міг прочитати заповіт, позивачем не надано, а тому доводи позивача та його представника про порушення вимог ч.2 ст.1248 ЦК України та положень вищевказаної Інструкції є необґрунтованими та безпідставними.

Клопотання представника позивача про виключення з числа доказів довідки, виданої лікарем ОСОБА_7 12.06.2007 року щодо стану здоров»я ОСОБА_5, як недопустимого доказу суд відхиляє, оскільки в судовому засіданні не найшов підтвердження факт оформлення вказаної довідки з порушенням встановленого порядку.

Таким чином, в судовому засіданні не найшов підтвердження факт недійсності та нікчемності оспорюваного заповіту, тому позовні вимоги підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 209, 213, 215 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Апостолівського районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання заповіту недійсним та нікчемним відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.А.Чумак