АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/553/17 Головуючий 1-ї інстанції Шмадченко С.І.
Справа №640/6956/16-ц Доповідач: Довгаль А.П.
Категорія: відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль А.П.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської дирекції Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської дирекції Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (надалі ХД ТДВ «СТ «Домінанта»), третьої особи: ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача на її користь спричинену їй матеріальну шкоду в розмірі 30 622,00грн. Вирішити питання про судові витрати.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 21.06.2015року о 21год.15хв. третя особа ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 21121, державний номер НОМЕР_1, порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки KIA SPORTAGE, державний номер НОМЕР_2, під її керуванням. В результаті чого, транспортним засобам було завдано технічні ушкодження. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 09.07.2015року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. ОСОБА_3 калькуляції вартість відновлювального ремонту автомобіля KIA SPORTAGE складає 45 070,00грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта». Після ДТП, вона зверталась у встановлений законом строк до ТОВ «СТ «Домінанта» з заявою щодо виплати їй страхового відшкодування. Однак, на відновлення автомобіля їй було виплачено відповідачем лише 14 447,12грн. страхового відшкодування.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник ТОВ «СТ «Домінанта» та третя особа ОСОБА_2 не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 30 622,00грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20грн.

Ухвалою цього ж суду від 20.10.2016року заяву ТДВ «СТ «Домінанта» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ТДВ «СТ «Домінанта» просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на неповне зясування обставин справи, які суд вважав встановленими, та на неналежну оцінку наданим сторонами доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов та стягуючи з відповідача на користь позивача різницю страхової виплати, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність заявлених вимог.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

ОСОБА_3 зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судовим розглядом встановлено, що згідно постанови Київського районного суду м. Харкова від 09 липня 2015 року, ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), яке сталося 21 червня 2015 року о 21год.15хв., а саме. що він, керуючи автомобілем ВАЗ 21121, державний №АХ 7749 ВМ, при проїзді регульованого перехрестя вулиці Сумської з вулицею Деревянко в місті Харкові, з урахуванням дорожніх обставин не вірно обрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем AUDI, державний №АХ 5891 АК під керуванням водія ОСОБА_5, з наступним зіткненням з автомобілем KIA, державний №АХ 3704 АР, під керуванням водія ОСОБА_6 (а.с.5).

Вищевказана постанова набрала законної сили і на теперішній час є чинною.

ОСОБА_3 ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України).

При розгляді справи встановлено, що цивільна правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта», що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/3852804, зі строком дії з 12.04.2015року по 11.04.2016року, за яким страхова сума за шкоду заподіяну майну встановлена в розмірі 50 000,00грн., а розмір франшизи становить нуль (а.с.29).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Так, правовідносини, що виникли між позивачем та ТДВ «СТ «Домінанта» не є деліктними, отже, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) має пріоритет і розмір страхового відшкодування визначається на підставі цього Закону.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст.29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положенням п.34.2 ст.34 Закону передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

ОСОБА_3 із п.34.3 ст.34 Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

ТДВ «СТ «Домінанта» для здійснення огляду пошкодженого автомобіля, визначення розміру збитку і вартості відновлювального ремонту було замовлено проведення огляду пошкодженого автомобіля та здійснення відповідної експертизи у ТОВ «Експертум-АВЕ».

24.06.2015року представником ТОВ «Експертум-АВЕ» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та здійснено оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу KIA SPORTAGE, державний номер НОМЕР_3, що підтверджується звітом №12891 від 12.07.2015року про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу KIA SPORTAGE, державний номер НОМЕР_3 та протоколом (актом) огляду транспортного засобу від 24.06.2015року, що є додатком до даного звіту.

При цьому позивач погодилась з переліком пошкоджень, зазначених експертом, підписавши акт огляду транспортного засобу.

05.08.2016р. до ТДВ «СТ «Домінанта» звернулась ОСОБА_1 із заявою про страхове відшкодування, в якій надала власні реквізити для перерахування страхового відшкодування.

Відповідно до п.22.1. ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, значених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну наслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

ОСОБА_3 абз.2 п.36.2 ст.36 Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Пунктом 196.1.3. ст.196 Податкового кодексу України встановлено, що не є об'єктом оподаткування податком на додатну вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов'язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Крім того, підтвердження правомірності утримання суми ПДВ зі страхового відшкодування при виплаті суми страхового відшкодування не на ремонт транспортного засобу, підтверджується, зокрема і Листом ДПА України від 21.08.2009р. №10143/5/16-1516 «Щодо порядку врахування страховою компанією сум податку на додану вартість при проведенні розрахунку розміру страхового відшкодування». ОСОБА_3 вказаного листа ДПА України, якщо надання послуг із страхування не є обєктом оподаткування ПДВ, то при виплаті страхових платежів безпосередньо потерпілим ПДВ не враховується і окремим рядком не виділяється. Одночасно з цим, податкові зобовязання з ПДВ виникають у платника такого податку, що здійснює операції з поставки товарів чи послуг (товарно-матеріальних цінностей і послуг по ремонту, вміщенню, відтворенню застрахованого обєкта), оскільки такі операції є обєктом оподаткування ПДВ.

Таким чином, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовується на придбання у платника ПДВ послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого обєкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали, тощо), то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. У разі, якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого обєкта чи матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника ПДВ, то розрахунок суми виплати та таке придбання здійснюється без урахування сум ПДВ, оскільки особа, яка не зареєстрована як платник ПДВ, не має права нараховувати і виділяти окремим рядком суму ПДВ. Збиток у вигляді ПДВ виникає виключно при ремонті автомобіля у платника зазначеного податку. При ремонті транспортного засобу у особи, що не є платником ПДВ, збиток у вигляді ПДВ не виникає, і тому не може автоматично включатися до складу витрат, повязаних із відновлювальним ремонтом. Виплата ПДВ, у разі ремонту пошкодженого транспортного засобу в особи, що не є платником відповідного податку, фактично буде доходом страхувальника, тобто перевищуватиме реальні збитки.

Відповідно до положень ст.29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

ОСОБА_3 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду Державного ОСОБА_5 України №142/5/2092 від 24.11.2003р. (надалі - ОСОБА_5), фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ його складників).

В п.7.38. Методики значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Незалежно від того на підставі якого документу була проведена виплата страхового відшкодування (на підставі Звіту чи на підставі рахунку), в силу положень ст.29 Закону, страхове відшкодування завжди виплачується з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, який відповідно до Звіту 12891 від 12.07.2015року становить 0,5.

27.08.2015р. відповідач, керуючись положеннями ст.12, ст.22, ст. 32, ст.34 та ст.36 Закону, виходячи із Звіту №2891 від 12.07.2015р., здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 14 519,12грн. на власний рахунок позивача, зазначений останньою у заяві про страхове відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №3008 від 27.08.2015року. Розрахунок зроблено таким чином: 17 423,66грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу) мінус 2 903,94грн (сума ПДВ) = 14 519,72грн. (сума страхованого відшкодування).

Проти визначеного розміру страхового відшкодування ОСОБА_1 не заперечувала, про що свідчить факт отримання нею зазначеної суми.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

ОСОБА_3 ч.4 ст.3 та ч.1 ст.12 вказаного Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органами державної влади та органами місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника субєкта оціночної діяльності.

З огляду на викладене, належним доказом в підтвердження оціненого розміру реальної вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу є саме Звіт суб'єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу в результаті його пошкодження в ДТП, складання якого є обовязковим при визначення збитків, що підлягають відшкодуванню.

Звіт №12891 від 12.07.2015р. відповідає вимогам закону, оцінка проведена з дотриманням вимог, що встановлені вищевказаними нормативними актами.

Крім того, даний Звіт не визнаний в судовому порядку недійсним та таким, що складений з порушенням вимог законодавства, а отже є належним письмовим доказом по справі, тобто виплата страхового відшкодування проведена у відповідності до норм чинного законодавства України.

ОСОБА_3 зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у дорожньо-транспортній пригоді особи ОСОБА_2 на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Оскільки ОСОБА_2 у даній справі залучено в якості третьої особи, а не як відповідача, підстави для стягнення з нього різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням відсутні.

Таким чином, у порушення вимог ст.ст.212 - 214, 316 ЦПК України суд першої інстанції на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув і не врахував, що розмір шкоди, яку повинен відшкодувати страховик потерпілій особі, повинен визначатись на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зменшуватись на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, а у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди потерпілому винною особою сплачується різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

З урахуванням вищевикладеного, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача різниці страхової виплати не було.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції є неправильним, тому підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову ОСОБА_1 в позові.

ОСОБА_3 п.п.2),4) ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2016 року скасувати і ухвалити у справі нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Харківської дирекції Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -