22-ц/775/795/2017(м)
Головуючий І інстанції Пантелєєв Д.Г. Єдиний унікальний номер 266/3093/16-ц
Номер провадження 22-ц/775/795/2017(м)
Категорія 57 Доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мироненко І.П.

ОСОБА_1,

секретар Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа Національний банк України, про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі за текстом ПАТ «Дельта Банк») про захист прав споживачів. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 10 червня 2011 року уклав з відповідачем договір № 012-04511-100611 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки з кредитним лімітом у 10 000 грн. та за умовами якого щомісячно повертав наданий кредит платежами від 700 грн. до 1 500 грн.

18 липня 2014 року при сплаті чергового платежу у розмірі 2 000 грн., оператором банку було повідомлено, що при сплаті ще 4 418 грн. у нього буде анульований залишок за кредитом в розмірі 3 354 грн. 33 коп. Тому 25 липня 2014 року він сплатив одним платежем суму боргу в розмірі 4 418 грн. та в той же день йому було вручене повідомлення за підписом голови ради директорів «Дельта Банк» про анулювання (погашення) частини боргу за договором № 012-04511-100611 в сумі 3 354 грн. 33 коп.

20 липня 2016 року позивач отримав смс-повідомлення від банку із зазначенням суми боргу та при особистому відвідуванні відділення банку він дізнався про неврахування рішення щодо анулювання частини боргу та наявність заборгованості в розмірі 3 761 грн., із штрафними платежами за несвоєчасну сплату боргу від суми 3 354 грн. 33 коп.

Просив визнати дії ПАТ «Дельта Банк» в частині вимоги з нього суми заборгованості зі штрафними санкціями за кредитним договором неправомірними, визнати законним, з обовязковим виконанням рішення про анулювання заборгованості від 25 липня 2014 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 жовтня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано дії ПАТ «Дельта Банк» в частині вимоги з ОСОБА_2 суми заборгованості із штрафними санкціями за кредитним договором № 012-04511-100611 від 10 червня 2011 року неправомірними, визнати законним, з обовязковим виконанням рішення від 25 липня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» анулювання залишку заборгованості за кредитним договором № 012-04511-100611 від 10 червня 2011 року на суму 3 354 грн. 33 коп.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином телефонограмою (а.с. 191, 192) та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 184), тому суд відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглянув справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_3, яка просила апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не наведено поважних причин несвоєчасного оброблення свого рішення щодо прощення боргу позивача, оскільки повідомлення про анулювання боргу позивач отримав 25 липня 2014 року в той час коли банк було визнано неплатоспроможним лише 02 березня 2015 року, а тимчасова адміністрація була введена в банку тільки 05 жовтня 2015 року.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 червня 2011 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк» був укладений кредитний договір № 012-04511-100611, згідно з яким банк встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10 000 грн. в строки та на умовах, встановлені договором (а. с. 5).

25 липня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» повідомив ОСОБА_4 про прийняте рішення щодо анулювання (прощення) частини його заборгованості за кредитним договором № 012-04511-100611 від 10 червня 2011 року в розмірі 3 354 грн. 33 коп. (а. с. 4).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 605 ЦК України, зобовязання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обовязків, якщо це не порушує права третіх осіб щодо майна кредитора.

Таким чином, правочин, що спрямований на припинення зобовязання прощенням боргу, слід вважати вчиненим в момент отримання боржником письмової заяви кредитора боржникові про прощення боргу або в момент підписання договору про прощення боргу.

Такий лист позивач отримав від банку 25 липня 2014 року і в звязку з цим відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України саме з цієї дати припинилися зобовязання ОСОБА_2 за кредитним договором, а відтак вимога банку щодо повернення прощеного боргу з штрафними санкціями є незаконною.

З огляду на це є безпідставними доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції п. 4 ч. 5 ст. 36 та п.8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки тимчасова адміністрація в банку була запроваджена з 03 березня 2015 року (а.с. 23), а процедура банкрутства ПАТ «Дельта Банк» почалася 02 жовтня 2015 року (а.с. 22), тобто після спливу семи місяців з моменту прощення боргу.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом порушення прав третіх осіб щодо майна банку внаслідок прощення позивачу боргу за кредитом, оскільки справу про банкрутство банку порушено вже після 25 липня 2014 року, а доказів існування обовязку банку передати майно, яке він має отримати від боржника, третій особі, відповідачем суду не надано.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не приводять апеляційний суд до висновку про порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з якими законодавство повязує можливість скасування чи зміни рішення суду.

З інших підстав рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді В.М. Барков

ОСОБА_5

ОСОБА_1