Справа № 415/7375/17
Провадження № 2-н/415/267/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Шевченко М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Приватного підприємства «Автотрейдінг» заборгованості з заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Приватного підприємства «Автотрейдінг» заборгованості з заробітної плати.

Ухвалою Лисичанського міського суду від 24 листопада 2017 року заяву було залишено без руху у зв'язку з недодержанням заявником вимог, викладених у ст. 98 ЦПК України. А саме, заявником на підтвердження безспірності вимог його заяви про видачу судового наказу не було надано довідку підприємства про нараховану, але не виплачену працівникові заробітну плату, тобто документи, які підтверджують матеріально-правову вимогу заявника.

13 грудня 2017 року до Лисичанського міського суду Луганської області від заявника надійшли пояснення, в яких заявник зазначає, що оскільки Приватне підприємство «Автотрейдінг» вважає, що заборгованість з заробітної плати перед заявником відсутня, довідка про стан заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати ОСОБА_2 не видавалась.

Розглянувши заяву та додані до неї документи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Відповідно до абз. 4 п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», за змістом статті 98, пункту 2 частини третьої статті 100, статті 103 ЦПК до заяви про видачу судового наказу додаються оригінали або належним чином завірені копії документів, які підтверджують матеріально-правову вимогу заявника.

Як вбачається з доданих до заяви документів, заявник не надав до суду довідку про стан заборгованості з заробітної плати перед ним Приватного підприємства «Автотрейдінг», а навпаки зазначив у своїх поясненнях, що боржник заперечує наявність заборгованості з заробітної плати перед заявником.

Таким чином, вбачається наявність спору між боржником та заявником щодо наявності заборгованості, оскільки боржник заперечує свій обов'язок перед заявником.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що заявником не усунуті недоліки, зазначені в ухвалі суду від 24 листопада 2017 року, з заяви та доданих до неї документів вбачається спір про право та вважає за необхідне роз'яснити заявникові, що за таких обставин він має право звернутися до суду з вимогами до Приватного підприємства «Автотрейдінг» в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, суд вважає наявними підстави для повернення судового наказу ОСОБА_1 про стягнення з Приватного підприємства «Автотрейдінг» заборгованості з заробітної плати заявникові.

Керуючись ст.ст. 121, 208-210 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Приватного підприємства «Автотрейдінг» заборгованості з заробітної плати вважати неподаною і повернути заявникові, роз'яснивши, що він має право звернутися до суду з вимогами до Приватного підприємства «Автотрейдінг» в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ М.О. ШЕВЧЕНКО