Провадження № 2/325/68/2017
Справа № 325/1785/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

29 березня 2017 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Пантилус О.П., при секретарі Орманджи Ф.К., за участю позивача - ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши в смт.Приазовське Запорізької області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення витрат на лікування та поховання спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 ? частину витрат понесених ним на догляд, лікування та поховання батька - ОСОБА_4, який помер 04 січня 2014 року, в розмірі (з урахуванням збільшених вимог, згідно заяви від 29.04.2017 року) 8064,95 гривень, а також судові витрати у розмірі 551,20 грн.

Позов обґрунтований тим, що 04 січня 2014 року помер батько позивача і відповідача - ОСОБА_4, після якого відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок та житлового будинку. Спадкоємці (позивач та відповідач) після смерті батька прийняли спадщину звернувшись до нотаріуса. ОСОБА_1 прийняв та оформив спадщину за заповітом батька на земельну ділянку площею 0,8477 га. Окрім того, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 прийняли, але ще не оформили спадщину за законом на житловий будинок № 107-А по вулиці Астраханська в смт.Нововасилівка Приазовського району Запорізької області та на дві земельні ділянки площею 0,4751 га і 0,15 га, розташовані біля вказаного будинку. Відповідач не приймав участі у догляді, лікуванні та похованні батька, всі витрати поніс ОСОБА_1 До цих витрат позивач відносить: 1) витрати на лікування батька в реанімаційному відділенні Приазовської районної центральної лікарні в період з 21.11.2013 року по день смерті 04.01.2014 року для придбання медикаментів та матеріалів медичного значення в розмірі 3688,00 гривень, а також витрати на догляд під час лікування (на антисептики, продукти харчування та засоби гігієни) в розмірі 176, 50 гривень; 2) витрати на поховання батька 1670,00 гривень; 3) витрати на поминальний обід на 60 чоловік (продукти харчування, оренда приміщення та послуги за приготування обіду) в розмірі 2895,39 гривень; 4) витрати на встановлений 16.02.2015 року пам'ятник 5800,00 гривень; 5) витрати на копання могили, опускання труни з тілом померлого, закопування могили та формування могильного насипу, всього в сумі 1500,00 гривень; 6) витрати на проведення священником церковного ритуалу в сумі 400,00 гривень. Таким чином, загальна заявлена позивачем сума витрат, які він поніс на догляд, лікування, та поховання батька складають 16129,89 грн., половину з яких він просить стягнути з відповідача на підставі ст.1232 ЦПК України.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі за вище зазначеними обставинами. Пояснив, що у нього з братом виникли неприязні відносини із-за розподілу спадщини після смерті їх батьків. Останнім часом він проживав з батьком та доглядав за ним. Після отриманої травми (опіків), батько знаходився на лікуванні в реанімаційному відділенні Приазовської лікарні, там і помер. В цей період він піклувався про батька (міняв постіль, готував їжу та інше), сплачував кошти за лікування у вигляді благодійних внесків на рахунок ГБФ Реанімація та інтенсивна терапія, придбавав засоби, необхідні для догляду за лежачим хворим. Крім того він поніс витрати на поховання батька, на поминальний обід і установку пам'ятника, а відповідач не приймав участі в догляді за батьком і не надавав кошти для лікування і поховання батька, хоча прийняв спадщину.

Представник відповідача - ОСОБА_2 заперечує проти задоволення позову, вважає вимоги позивача не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач здійснював благодійні внески на рахунок благодійної громадської організації, що не може вважатися витратами на догляд та лікування спадкодавця. Відповідно до ст.2 Закону України Про поховання та похоронну справу поминальні обіди не входять до комплексу заходів щодо поховання померлого. Позивач на поховання батька пенсіонера отримав допомогу згідно ст.53 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а також 1500 грн. від ТОВ Агрос за договором, що компенсувало його витрати на поховання. Витрати на виготовлення пам'ятника є завищеними. Позивач заявив про витрати, які не включені в необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг, затверджений наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 19.11.2003 року №193.

На підставі ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Із досліджених документів судом встановлені наступні обставини.

04 січня 2014 року у віці 81 рік в смт.Приазовське Приазовського району Запорізької області помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 282747, виданим 08 січня 2014 року виконавчим комітетом Нововасилівськї селищної ради Приазовського району Запорізької області (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями за законом є його діти - ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_3 (відповідач), які прийняли спадщину.

Вказані обставини визнаються сторонами та відповідно до ч.1ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Частиною 1 статті 1232 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Спадкодавець знаходився на лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії комунальної установи Приазовської центральної районної лікарні.

Згідно інформації керівників установи та вказаного відділення лікарні № 633 від 13.12.2016 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходився на лікуванні в указаному вище відділенні в період з 21.11.2013 року по 04.01.2014 року з травмами від термічного опіку лівої кісті і лівої половини грудної клітини. Хворому проводилась інфузійно-трансфузійна терапія, місцеве лікування, перев'язки, різні види обстежень. Для лікування пацієнта використовувалися певні види препаратів та витратні матеріали медичного призначення, за придбання яких здійснював розрахунки син пацієнта - ОСОБА_1, шляхом здійснення цільових внесків - безготівкових перерахунків на рахунок ГБФ Реанімація та інтенсивна терапія у розмірі еквівалентному вартості використаних медикаментів та матеріалів. Кількість медичних призначень відповідала діагнозу пацієнта та тяжкості його стану (а.с. 19-21).

Здійснення внесків на рахунок ГБФ підтверджується наданими позивачем квитанціями: № 50 від 25.12.2013р. на суму 619грн.; №19 від 30.12.2013р. на суму 607грн., № 51 від 27.12.2013р. на 581,00 грн., № 46 від 23.12.2013р. на суму 604грн., №10 від 03.01.2014р. на суму 255грн., № 4 від 03.01.2014р. на суму 717грн..

На заперечення вказаних витрат представник відповідача зазначив, що так як в квитанціях платником зазначений ОСОБА_4, а не позивач, то є не доведеним внесення коштів саме позивачем.

Згідно пояснень позивача в судовому засіданні, ним вносились особисті кошти на рахунок ГБФ, але платником зазначався ОСОБА_4 для того, щоб було зрозумілим для лікування якої особи ці кошти внесені.

Але, заперечення представника відповідача спростовуються та доводи позивача підтверджуються вищезазначеною інформацією лікарні № 633 від 13.12.2016 року та повідомленням директора ГБФ Реанімація та інтенсивна терапія, завідувача відділення анестезіології та інтенсивної терапії Приазовської центральної районної лікарні ОСОБА_5 № 01/19-12 від 19.12.2016р. (а.с.22)., згідно якого на розрахунковий рахунок ГБФ Реанімація та інтенсивна терапія надходили кошти для придбання медикаментів та витратних матеріалів для ОСОБА_4 у вигляді благодійних внесків згідно письмових заяв сина ОСОБА_1 всього в розмірі 3688,00 грн.

За таких обставин суд вважає доведеними розумні витрати позивача на лікування спадкодавця в розмірі 3688,00 грн..

Придбання особисто позивачем антисептиків, продуктів харчування та засобів гігієни для батька на загальну суму 176,50 грн. підтверджується фіскальними чеками від 22, 27, 28 грудня 2013р. і 02.01.2014р., які додатні до позову (а.с. 38).

Таким чином, затрати позивача на догляд та лікування батька в лікарні складають всього 3864,50 гривень, половина з яких (1932,25 грн.) підлягає стягненню з відповідача.

Згідно товарного чеку ПП ОСОБА_6 від 16.02.2015 року (а.с.38), а також зображення на фотографії могили ОСОБА_4 (а.с.80), судом встановлено, що ОСОБА_1 придбав та встановив пам'ятник на могилі батька, витративши при цьому 5800,00 гривень.

Тоді як, відповідно з довідкою підприємця ОСОБА_6 від 14.03.2017р. (а.с.90) середня ціна гранітного пам'ятника з художнім оформленням і установкою у 2015 році в даній місцевості складала 6500 грн.

За таких обставин суд вважає доведеним розумність витрат позивача на облаштування могили спадкодавця, половина з яких підлягає стягненню з відповідача.

Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 45 від 03.10.2008 року Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання для Запорізької області розмір граничних виплат на виготовлення та встановлення пам'ятника і інше облаштування могили встановлено в сумі 2700 гривень.

При визначенні розумності витрат на облаштування могили суд не керується даним нормативним актом, так як він регулює зовсім інші правовідносини та з 2008 року встановлений граничний розмір не змінювався, незважаючи на наявну інфляцію до 2015 року (рік облаштування могили спадкодавця).

Позивач до витрат на поховання включив витрати на проведення поминального обіду в розмірі 2895,39 гривень.

У статті 2 Закону України Про поховання та похоронну справу визначено, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється зокрема, організація поховання померлого і проведення у звязку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Виходячи із зазначеного визначення поняття поховання померлого, до таких витрат відносяться ті витрати, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. А отже, до таких витрат не відносять витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання людини.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що витрати на поминальний обід у розмірі 2895 гривень 39 копійок не підлягають відшкодуванню за рахунок спадкоємця.

Позивач зазначив, що витрати на поховання батька (гроб, хрест, табличка, вінок і транспортні послуги) склали 1670 гривень, що підтверджується товарним чеком ПП Ритуальні послуги № 25 від 05 січня 2014 року (а.с. 39). Розмір таких витрат в судовому засіданні визнаний іншою стороною (представником відповідача).

Таким чином загальна сума витрат складає: 1670,00 грн. (на поховання) + 5800,00 грн. (на облаштування місця поховання) = 7470,00 гривень.

Відповідно до даних управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області, які зазначені на зворотному боці свідоцтва про смерть (а.с.79) 09 січня 2014 року виплачена допомога на поховання ОСОБА_4 у розмірі 2383,42 грн., яку отримав позивач, що він визнає в судовому засіданні.

Із довідки ТОВ Агрос № 79 від 17.02.2017 року та видаткового касового ордеру від 08.01.2014 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 отримав на поховання ОСОБА_4 кошти в розмірі 1500 гривень (а.с.76,78).

Відтак із загального розміру витрат на поховання спадкодавця необхідно відняти суми отриманої позивачем на це допомоги: 7470 грн. - 2383,42 грн. - 1500 грн. =. 3586,58 грн., половина з яких 1793,29 грн. підлягає стягненню з відповідача.

У збільшених позовних вимогах позивач заявив про те, що ним здійснені витрати на копання могили в сумі 1500 грн. і на проведення релігійного ритуалу в сумі 400 грн., але будь які докази на підтвердження вказаних обставин не надав, та відповідачем вони не визнаються. У зв'язку з відсутністю доказів на підтвердження вказаних витрат в цій частині вимоги задоволенню не підлягають.

Одним із завдань цивільного судочинства, відповідно до ст.1 ЦПК України є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту невизнаних прав фізичних осіб.

Враховуючи викладені обставини позов підлягає частковому задоволенню в розмірі половини витрат на лікування та догляд в лікарні і не відшкодованих витрат на поховання спадкодавця, що складає: 1932,25 грн. + 1793,29 грн. = 3725,54 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім і документально підтверджені (квитанцією № 12АЕЕ61D82 від 29 грудня 2016 року) судові витрати, а саме судовий збір в розмірі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить: 551,20 грн. (судовий збір сплачений при подачі позову) х 3725,54 гривень (сума задоволених вимог позову) : 8064,95 грн.(сум пред'явлених вимог) = 254,62 гривень.

Керуючись ст.ст. 1, 10, 11, 14, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення витрат на лікування та поховання спадкодавця задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, витрати на лікування та поховання спадкодавця померлого 04 січня 2014 року ОСОБА_4 в сумі 3725 (три тисячі сімсот двадцять п'ять) гривень 54 копійки.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 254 (двісті п'ятдесят чотири) гривні 62 копійки.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.П. Пантилус