АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Волошин В.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

при секретарі: Волошину В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтня 2016 року позивачзвернулася до суду із позовом, в якому просила визнати виконавчий напис від 05.08.2016 року № 594, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з неї грошових коштів у розмірі 94601,16 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29.06.2017 року позов ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального правапросила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

На обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. в порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» не було перевірено безспірність заборгованості за кредитом, чим він порушив норми чинного законодавства.

Вказувала, що вона не отримувала довідки-розрахунку заборгованості та їй не зрозуміло за що нарахована заборгованість та як саме вона була нарахована, а тому розрахунок розміру стягнення, передбаченого у виконавчому написі №594 є неправомірним.

Зазначала, що банк перед зверненням до нотаріуса з питанням про вчинення виконавчого напису належним чином не повідомив її про це та їй не було відомо, якими саме документами керувався нотаріус при вчиненні виконавчого напису, оскільки таких документів вона ні від нотаріуса, ні від банку не отримувала, що унеможливлює визначити суму основної заборгованості за кредитним договором, простроченої суми по відсотках та пені за прострочення платежу, які вказуються у виконавчому написі нотаріуса.

Посилаючись на вищевикладене, вважає, що у банку відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують безспірність заборгованості.

Позивач, відповідачі та третя особа у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність.Відповідач ПАТ «Ідея Банк» подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення першої інстанції залишити без змін. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання згідно з ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позовні вимоги позивача є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки остання звернулася з позовом до неналежних відповідачів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.01.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до п.1.1. якого банк надав позивачу кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 69129 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позивач зобов'язалася одержати кредит та повернути його разом з процентними платежами (процентами та оплатою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно з умовами цього договору та додатком №1 від 26.01.2015 року до даного договору, який становить його невід'ємну частину (а.с. 5-6).

Згідно з пунктами 1.2., 1.4., 1.5 даного договору банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 60 місяців та за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 16,0% річних від залишкової суми кредиту, за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі 2,4 % від початкової суми кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.12.2015 року між ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» та ПАТ «Ідея Банк» було укладено договір факторингу №31/12-2, відповідно до п.п.1.1., 1.2. якого, ПАТ «Ідея Банк» (первісний кредитор) відступив (передає у власність) ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» новому кредитору з 31.12.2015 року права вимоги під фінансування від фактора, а фактор, набуває (приймає у власність) від клієнта з 31.12.2015 року права вимоги та здійснює їх оплату (фінансування) клієнту за плату.

Фактор після переходу до нього прав вимоги стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, та одержує право замість клієнта вимагати від боржників належного виконання ними зобов'язань за такими кредитними договорами в межах переданих прав вимоги. Права кредитора за кредитними договорами переходять до фактора за виключенням права на здійснення клієнтом договірного списання з рахунку/рахунків боржників, що надане клієнту згідно доручення боржників відповідно до умов кредитних договорів (а.с.37-39).

05.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., за заявою ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» від 21.06.2016 року було вчинено виконавчий напис про стягнення виниклої заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» на загальну суму 94601,16 грн. (а.с.4).

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги тим, що при вчиненні приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. виконавчого напису, було порушено ст. 88 Закону України «Про нотаріат», так як у нотаріуса були відсутні документи, що можуть підтвердити безспірність заборгованості боржника і встановити прострочення виконання зобов'язання, що свідчить про наявний між сторонами спір з приводу розміру заборгованості за кредитним договором.

Положення ст.18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом МЮ України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п.3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172.

Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що 26.05.2016 року ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» на адресу позивача була направлена вимога про усунення порушення кредитних зобов'язань, щодо повернення всієї суми боргу за кредитним договором, з зазначенням суми боргу та роз'ясненням, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором у тридцяти денний строк з дня направлення цієї вимоги ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» здійснить стягнення заборгованості у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір фактора.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Як вбачається з позовної заяви, позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню пред'являє вимоги до ПАТ «Ідея Банк» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М.

Предметом даного спору є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у неї розміру заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.

За змістом ст.32 ЦПК України участь у справі кількох відповідачів допускається, коли предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох відповідачів, або права і обов'язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави, або предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов'язків стосовно позивача. Це суперечить правовому статусу нотаріуса, визначеному в статтях 1,9 даного Закону.

Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов'язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

У п.16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено, що право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України від 02.09.1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»).

Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Таким чином, справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача.

Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів.

Частиною 1 ст.33 ЦПК України визначено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка мала відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Саме позивач, звертаючись з позовом до суду, визначає коло відповідачів та визначає предмет та підстави позову.

Як вбачається з матеріалів справи на час звернення позивача з даним позовом до суду, остання є боржником, а стягувачем є ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» згідно договору факторингу №31/12-2 від 31.12.2015 року.

Проте позивач не зверталася до суду з клопотанням про заміну первісних відповідачів належним відповідачем - ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» або про залучення до участі його у справі як співвідповідача.

Суд першої інстанції позбавлений права самостійно замінити неналежного відповідача на належного або залучити його в якості співвідповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, судом було вірно залучено ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» в якості третьої особи.

А тому, пред'явлення позову до неналежних відповідачів є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк не повідомив позивача про звернення до нотаріуса з питанням про вчинення виконавчого напису та те, що у банка відсутні належні та допустимі докази, що засвідчують безспірність заборгованості, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки стягувачем за виконавчим написом є третя особа - ТОВ «ФК «РАНТЬЕ», а не ПАТ «Ідея Банк».

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК Україниапеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 305, 307, 309, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді