Справа № 404/6353/16-ц
Номер провадження 2/404/2463/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді: Бершадської О.В.

за участі секретаря: Муравйової С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося в суд із позовом, яким після зменшення розміру заявлених вимог, просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором №КGMDAN08630187 від 23.10.2007 року в сумі - 14 722,04 грн. та понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив задовольнити. Вказав, що 08.05.2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда розглянуто справу за позовом ПАТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та стягнуто з останнього заборгованість по кредитному договору №КGMDAN08630187 від 23.10.2007 року станом на 20.02.2012 року в розмірі 141 512,73 грн., яка складається з наступного: 35 313,19 грн.- заборгованість за кредитом, 39 542,66 грн. - заборгованість по відсоткам; 3 086,07 грн.- заборгованість по комісії, 56 594,02 грн. - заборгованість по пені, 250,00 грн.- штраф (фіксована складова), 6 726,79 грн.- штраф (процентна складова). Враховуючи вищезазначене рішення, заборгованість по кредитному договору №КGMDAN08630187 від 23.10.2007 року, яка підлягає стягненню станом на 22.09.2016 року складає 14 722,04 грн., яка складається з наступного: 522,50 грн.- заборгованість за кредитом (тіло кредиту) (35835,69- 35313,19 = 522,50), 12 458,68 рн. - заборгованість по відсоткам, яка не стягнута рішенням суду (52001,34-39542,66= 12 458,68); 1 740,86 грн.- заборгованість по комісії, яка не стягнута рішенням суду (4826,93-3086,07= 1 740,86). В подальшому в судове засідання через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав ( а.с.181-182).

Відповідач -ОСОБА_1, його представник в судовому засіданні вимоги не визнали, у їх задоволенні просили відмовити, в зв'язку зі спливом строку позовної давності, подали письмові заперечення. Зазначили, що Кредитний договір між позивачем та відповідачем укладено 23 жовтня 2007 року на суму 75 206,30 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,16% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення 22 жовтня 2014 року. 23 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір застави кредитного автомобілю. Відповідач користувався кредитним автомобілем з 23 жовтня 2007 року до 03 червня 2008 року (менш восьми місяців), оскільки з 03.06.2008 року до 17.09.2011 року знаходився в місцях позбавлення волі за скоєний злочин. До червня 2008 року вчасно вносив платежі по кредиту. Після засудження відповідача кредитний автомобіль знаходився на території Кіровоградської швейної фабрики "Зорянка". Приблизно у серпні 2008 року заставлений кредитний автомобіль в технічно-справному стані був вилучений працівниками позивача у присутності колишнього директора фабрики ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3 Після звільнення з місць позбавлення волі 29.09.2011 року підписав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровану за № 3916, згідно з якою надав право ПАТ КБ "Приватбанк" реалізувати заставлений кредитний автомобіль. Відповідач звертався до позивача з проханням надати йому інформацію щодо реалізації автомобіля та точного розрахунку боргу, але в цьому відмовлено. Таким чином, починаючи з серпня 2008 року до цього часу вилучений заставлений кредитний автомобіль знаходиться (знаходився) у розпорядженні позивача і подальша його доля не відома. Крім того, 29.03.2012 року суддею Кіровського районного суду м. Кіровограда Павелко І.Л. відкрито провадження у справі № 1109/2878/12 за позовом позивача ПАТ КБ "Приватбанк" до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням від 08.05.2012 року позовні вимоги банку задоволено частково. Стягнуто з відповідача заборгованість за кредитом станом на 20.02.2012 року у розмірі 141 512, 73 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 35 313,19 грн.; заборгованість по процентам -39 542,66 грн.; заборгованість по комісії - 3 086,07 грн.; пеня - 56 594,02 грн.; штраф (фіксована частина) - 250 грн.; штраф (процентна складова) - 6 726, 79 грн. та судовий збір у розмірі 1415,12 грн. Ухвалою від 30.05.2012 року виправлені описки в рішенні суду. Рішення суду набрало законної сили. 10.09.2012 року постановою державного виконавця Кіровського ВДВС м. Кіровограда відкрито виконавче провадження № 34115899 про стягнення з відповідача 142 927,85 грн. та накладено арешт на все його майно. Постановою державного виконавця Олійник Ю.С. від 20.04.2017 року звернено стягнення на заробітну плату відповідача. 22.09.2016 року майже через чотири роки і шість місяців ПАТ КБ "Приватбанк" повторно звернулося до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 90 000 гривень за період з 23.11.2007 року по 22.09.2016 року, з яких 35 835,69 грн. - заборгованість за кредитом, яку вже стягнуто заочним рішенням суду від 08.05.2012 року у розмірі 35 313,19 грн.; 52001,34 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, з яких 39 542,66 грн. стягнуто заочним рішенням суду від 08.05.2012 року; 2 162,97 грн. -заборгованість по комісії за користування кредитом, яку вже стягнуто заочним рішенням суду від 08.05.2012 року у розмірі 3 086,07 грн. 03 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, якою просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 14 722 грн. 04 коп., яка не була стягнута рішенням суду від 08.05.2012 року і складається з наступного: - 522 грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); -12 458 грн. 68 коп. - заборгованість по відсоткам; -1 740 грн. 86 коп. - заборгованість по комісії. При цьому, позивачем не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості, не надані первинні бухгалтерські документи, які підтверджують його вимоги. Незважаючи на ці обставини, вважають, що позивачем пропущено строк позовної давності. Як передбачено умовами надання кредитного договору №КGMDAN08630187 від 23.10.2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем визначено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки, передбачені договором. У разі не погашення суми кредиту в зазначені строки, заборгованості в частині непогашеної суми кредиту вважається такою, що прострочена. Кінцевою датою виконання позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредиту визначено дату 22.10.2014 року. Проте, відповідачем, по незалежним від нього причинам, не було здійснено повернення кредитних коштів у повному обсязі, оскільки з 03 червня 2008 року до 17 вересня 2011 року відповідач знаходився у місцях позбавлення волі. Таким чином, саме з 29.03.2012 року (з моменту звернення позивача до суду з позовом до відповідача) і починається перебіг позовної давності, як щодо основного зобов'язання так і до застосування відсотків за його користування та інших передбачених договором сум. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Вважають, що позиція позивача в частині стягнення відсотків та комісії не вірна, оскільки позовна давність спливла на все кредитне зобов'язання, а відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткових вимог (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно з частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, із наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір ( ч. 3 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так з'ясовано, що 23.10.2007 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір №КGMDAN08630187. Банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу або перерахування на рахунок, зазначений в п. 7.1 цього Договору. Термін, вид Кредиту, цілі, розмір Кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати платежів, порядок погашення заборгованості за цим Договором зазначені у розділі 7 Договору.

Згідно розділу 7 Договору, Банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти на строк з 23.10.2007 року по 22.10.2014 року, включно, у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 75 206,30 грн. на наступні цілі: 52 250,00 грн. на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 34,00 грн. для сплати за реєстрацію Предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2; на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ №КGMDAN08630187 від 23.10.2007 року; договором особистого страхування №КGMDLK08630187 від 23.10.2007 року на строк до 22.10.2008 року у сумі 2 669,35 грн., а також винагороди за надання фінансового інструмента в розмірі 1 567,50 грн., та у розмірі 18 685,45 грн. на сплату страхових платежів у випадку та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,43 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.10 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного Договору.

Періодом сплати вважати період з 23 по 27 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступного порядку: щомісяця починаючи з наступного місяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1 247,23 грн. для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

Для виконання даного договору Банк відкриває позичальникові: рахунок 6217 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та ін. платежам. При кредитуванні нових та б/в автомобілів, позичальник доручає, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти: в сумі 0,0 грн. гривень на поточний рахунок автосалону: АвтоМаркет_Банк_Кировоград_1, код 1060, рахунок №1060 в Приватбанк, МФО 305299, комісію Банку в сумі 1 567,50 грн. на рахунок №3109 в Приватбанку, МФО 305299, ОКПО 14360570, 2 669,35 грн. на сплату страхових платежів на поточний рахунок Страхової компанії ЗАО Страховая компания Ингосстрах, МФО 305299, а також сплату за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в розмірі, вказаному в п. 7.1 даного Договору на рахунок ДП Інформаційний центр МЮУ №3 в ГОУ ВАТ Ощадбанк, МФО 300465 з призначення платежу ДН005098/11 ДФДП Інформаційний центр МЮУ А реєстрацію обтяжень рухомого майна. Позичальник доручає Банку проводити погашення заборгованості по даному Кредитному договору в передбачені даним договором строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку, що відповідає платіжній картці, емітованої Приватбанком. Зазначене доручення Позичальника не підлягає виконанню Банком у випадку пред'явлення позичальником документа, що підтверджує сплату заборгованості іншим способом. Кредит надається в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню Кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним Договором строки.

Забезпечення виконання позичальником зобов'язань за даним Договором виступає Daewoo Nexia 1.5, XWB3D31UD7A112476, а також всі інші види застави, іпотеки, поруки і т.п., надані Банку з метою забезпечення зобов'язань за даним Договором.

При порушенні позичальником зобов'язань із погашення Кредиту, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. При достроковому (як повному, так і частковому) погашенні кредиту позичальник додатково сплачує Банку за користування кредитом 2,00 % від суми кредиту, що погашається достроково.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 травня 2012 року по справі № 1109/2878/12 (номер провадження 2/1109/1960/2012) позов ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 кредитну заборгованість станом на 20.02.2012 року у розмірі 141 512, 73 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 35 313,19 грн.; заборгованість по процентам -39 542,66 грн.; заборгованість по комісії - 3 086,07 грн.; пеня - 56 594,02 грн.; штраф (фіксована частина) - 250 грн.; штраф (процентна складова) - 6 726, 79 грн. та судовий збір у розмірі 1415,12 грн. на користь ПАТ КБ Приватбанк (а.с.74, 75).

При цьому, відповідач перед позивачем належним чином не виконав зобовязання, внаслідок чого станом на 22.09.2016 року утворилась заборгованість 14 722,04 грн., яка складається з наступного: 522,50 грн.- заборгованість за кредитом (тіло кредиту) (35835,69- 35313,19 = 522,50), 12 458,68 грн. - заборгованість по відсоткам, яка не стягнута рішенням суду (52001,34-39542,66= 12 458,68); 1 740,86 грн.- заборгованість по комісії, яка не стягнута рішенням суду (4826,93-3086,07= 1 740,86), розрахунок якої додається (а.с. 164, 175-176).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів, як це передбачено ч. 2 ст. 509 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом. Ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобовязання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. У даних правовідносинах виконанням зобовязання є повна сплата відповідачем суми кредиту та нарахованих відсотків за весь час користування кредитними коштами.

Разом з тим, сторона відповідача у заявах від 20 листопада 2017 року та в судовому засіданні просили застосувати наслідки спливу позовної давності.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому ,перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ст. 264 ЦК України).

Із наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж було здійснено відповідачем 10 листопада 2008 року у розмірі 832 грн. 13 коп. Позивач 20 березня 2012 року звертався до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №КGMDAN08630187 від 23.10.2007 року, а тому перебіг позовної давності у силу ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України перервався та почався заново. Кредитні кошти надані на строк з 23.10.2007 року по 22.10.2014 року. Термін дії Кредитного договору визначений умовами цього Договору до повного виконання сторонами зобов'язань за цим Договором, з позовом до суду банк звернувся 24.09.2016 року та просив стягнути заборгованість станом на 22.09.2016 року, а відтак суд приходить до висновку, що позивачем пропущено трирічний строк.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом за період з 22.10.2014 року та комісії за період з 22.10.2013 року по 22.09.2016 року, в межах строку позовної давності, з урахуванням заяви сторони відповідача про застосування строку позовної давності.

Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності за період з 22.10.2013 року по 22.09.2016 року. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року (справа №6-249цс15).

Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

ПАТ КБ «ПриватБанк» надано до суду розрахунок заборгованості за кредитним договором, згідно якого за період з 22.10.2014 року заборгованість за кредитом становить 522,50 грн., заборгованість по комісії 158,26 грн. та заборгованість по відсоткам- 463,45 за період 22.10.2013 року по 22.09.2016 року, а всього 1 144 грн. 21 коп., яку слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в іншій частині стягнення боргу суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачем пропущено трирічний строк позовної давності на звернення до суду, яку просив застосувати відповідач.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено , тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 551,20 грн. - судового збору.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту -задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ідентифікаційний номер- на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №КМDAN08630187G від 23.10.2007 року в розмірі 1 144, 21 грн., з них: 522,50 грн. - тіло кредиту, 463,45 грн.- заборгованість по відсоткам, 158, 26 грн. -заборгованість по комісії, а також 551,20 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда