Справа № 481/307/17
Провадж.№ 2/481/207/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

12.12.2017 року Новобузький районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді Уманської О.В., за участі секретаря Кузьміної Н.П., представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

13.03.2017 року представник ПАТ КБ Приват Банк ОСОБА_3 звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за кредитним договором № б/н від 09.03.2010 року у сумі 21144,48 гривень, а також судовий збір в розмірі 1600,00 гривень, мотивуючи тим, що 09.03.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір № б/н (далі договір), за яким відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобовязання за договором виконало в повному обсязі: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 позичальник зобовязався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязання за Договором, на вимогу Банку відповідач зобовязався достроково виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороду банку. Відповідно до Умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У звязку із порушеннями зобовязання за кредитним договором відповідач станом на 28.02.2017 року має заборгованість в сумі 21144,48 грн., яка складається з: 114,32 грн. заборгованості за кредитом; 15497,09 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 4050,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. - штрафу (фіксована частина); 983,07 грн. - штрафу (процентна складова). За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 21144,48 грн. за кредитним договором № б/н від 09.03.2010 р. та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак напередодні направив заяву в якій просив справу слухати за його відсутності в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Представник відповідача в судове засідання також не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Зокрема в письмових поясненнях наданих на адресу суду зазначив, про той факт, що банк жодним чином не інформував відповідача про наявність заборгованості по кредитному договору та про нарахування на неї штрафних санкцій, тобто штучно створював заборгованість. Крім того заперечує факт ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг, оскільки на зазначеному документі відсутній підпис ОСОБА_2 Поряд з зазначеним представник відповідача зазначив про сплив строку позовної давності стосовно вимог позивача, оскільки з моменту останньої сплати коштів по вказаному кредиту минуло більше трьох років. З огляду на вищезазначене просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, заслухавши представника відповідача, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 09.03.2010 року укладено кредитний договір № б/н про надання кредиту у розмірі 1400,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.10-11).

Відповідно умов кредитного договору погашення заборгованості повинно здійснюватись у встановленому банком (позивачем) порядку, а саме: щомісяця до 25 числа позивальник (відповідачка) повинен надати банку (позивачу) грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості.

09.03.2010 року ПАТ КБ «Приват Банк» відповідачу було надано кредитну картку та кредитний ліміт в обумовленому розмірі.

В заяві позичальника від 09.03.2010 року відповідач зазначив, що ознайомився та погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг (далі - умови), тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, своїм підписом підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування ПАТ КБ «Приват Банк». Позичальник виразив згоду з тим, що заява разом з Умовами і Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг.

Згідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 умов, сторонами визначено, що клієнт дає право банку в будь - який момент змінювати кредитний ліміт, та відповідно до п.п. 2.1.1.5.5 погоджено, що клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам, сплачувати комісії та при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів відповідно до п.п.2.1.1.7.6 умов та довідки про умови кредитування , сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

У порушення зазначених норм закону та умов договору, згідно розрахунку позивача відповідач протягом 2010-2013 років періодично знімав кредитні кошти та погашав заборгованість, остання проплата відповідачем по кредитному договору відбулася 25.06.2013 року у сумі 1200,00 гривень та 13.08.2013 з рахунку відповідача було списано в примусовому порядку 0,40 гривень. З вказаного моменту у відповідача почала нараховуватися заборгованість по кредиту, яка включає в себе відсотки по кредиту, пеню, комісію та штрафи за порушення умов договору (а.с.6-8) та станом на 28.02.2017, за наданим Банком розрахунком, сума заборгованості за Договором склала 21 144,48 грн., з яких: 114,32 грн. заборгованість за кредитом; 15497,09 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4050 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 983,07 грн. - штраф (процентна складова).

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Факт порушення відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань щодо своєчасної сплати кредитного боргу у строки, передбачені договором б/н від 09.03.2010 року, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості по договору б/н від 09.03.2010 року, а саме - тіла кредиту у розмірі 114,32 гривень, але поряд з зазначеним суд не може прийняти як належні докази, надані Банком розрахунки загальної заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки у сумі 21144,48 грн., враховуючи наступне.

Відповідач ОСОБА_2 частково погашала кредит і відсотки лише до 25.06.2013 року, а в подальшому взагалі перестала проводити будь-яке погашення. При цьому, з 25.06.2013 року відповідач не тільки перестала погашати заборгованість, але й не отримувала грошові кошти з карткового рахунку. Отже, свій кредитний ліміт вона не збільшувала (а.с. 6-8).

Однак, не зважаючи на вказане, Банк, помилково керуючись п.п.1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору, двічі після 25.06.2013 року, а саме з 1 вересня 2014 року та з 1 квітня 2015 року в односторонньому порядку безпідставно збільшував процентну ставку, про що повідомляв відповідача шляхом використання офіційного сайту Банку www.privatbank.ua.

Згідно наданого Банком розрахунку, проценти за користування кредитом складали: з 09.03.2010 року до 01.09.2014 року 30 % річних (ставка 2,5 % в місяць по кредитним операціям); в період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року - 34,8 % річних (ставка - 2,9 % в місяць); в період з 01.04.2015 року - 43,2 % (ставка - 3,6 % в місяць).

Разом з тим, відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Отже, незважаючи на те, що пунктами 1.1.6.1 та 1.1.6.2 кредитного договору передбачено право Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів за користування кредитом, таке збільшення, з огляду на вказані приписи ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України та зазначені обставини справи, є нікчемними.

Також відповідно до п.1.1.6.4 кредитного договору зміни, внесені в Умови і правила діють з моменту їх опублікування на сайті, але не пізніше підтвердження змін діями клієнта по використанню послуг Банку.

В даному випадку відповідач в період з 01.04.2014 року по 28.02.2017 року не вчинив жодної дії направленої на використання послуг Банку ( стосовно своєї кредитної картки).

Крім того зміни в механізмі (формулі) нарахування процентів, що були внесені до Умов та правил та затверджені наказом №СП-2014-6635230 від 02.04.2014 року, зокрема щодо подвійного нарахування процентів на прострочену заборгованість та включення до бази нарахування відсотків крім самого тіла кредиту, нарахованих відсотків та санкцій за попередній місяць також не відповідають зазначеним вище положенням та суперечать ч.1 ст.1048 та ч.2 ст.550 ЦК України, в положеннях яких встановлено, що проценти за договором позики нараховуються від суми позики, а розмір і порядок одержання процентів вже встановлюються договором. Крім того на рівні імперативної норми встановлено заборону нарахування процентів на неустойку.

З розрахунку заборгованості наданого позивачем неможливо визначити на яку суму нараховано проценти (стосовно простроченої заборгованості) та з яких сум (складових) вона складається.

Крім того відповідно до довідки про зміни умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта ОСОБА_2 за період з 09.03.2010 року по 10.03.2017 року проводилися лише операції по зміні кредитного ліміту, про будь-які інші зміни в довідці банком не зазначено (а.с.9).

Таким чином в дійсності, розмір заборгованості по процентам у відповідача ОСОБА_2 перед Банком станом на 28.02.2017 року становить 189 грн. 42 коп. (114 грн. 32 коп. х 30 % : 360 днів х 1639 днів) + 33 грн. 26 коп. (де: 114 грн. 32 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 1639 - кількість днів, за яку нараховується заборгованість, тобто з 13.08.2013 року по 28.02.2017 року; 33 грн. 26 коп. - раніше нараховані проценти за користування кредитом).

При цьому, не можна погодитись з розміром нарахованої позивачем пені в сумі 4050 грн., яка в більш ніж в 35 разів перевищує розмір заборгованості відповідача за основним боргом (тілом кредиту).

За правилами ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 7 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22 липня 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Крім того, вимога про нарахування та сплати неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора.

Тому Конституційний Суд України зазначив, що захист цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Враховуючи, що розмір нарахованої на підставі умов кредитного договору пені (4050 грн.) є надмірно великий порівняно з розміром заборгованості за кредитом (тіло кредиту -114,32 грн.) , враховуючи ступінь виконання позичальником зобовязання, який згідно розрахунку погасив тіло кредиту майже в повному обсязі, та враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені) до 303,74 гривень (прострочене тіло кредиту 114,32 грн. + відсотки 189,42 грн.).

Також суд вважає правомірним нарахування та таким, що підлягає стягненню з відповідача штрафу у фіксованій сумі 500,00 грн., натомість не погоджується з розміром штрафу вирахуваному у відсоткову значенні.

Відповідно до п.п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязується сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій.

Натомість довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» встановлено, що штраф при порушенні строків платежу по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів становить 500 гривень, а також 5 % від суми позову.

Відповідно до ч.8 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» нечіткі або двоз начні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Таким чином з врахуванням вищевикладеного суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню штраф у меншому розмірі визначеному кредитним договором, а саме фіксована частина 500 грн. та відсоткова частина у розмірі 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісійта становить 15,19 грн. (114,32 грн. + 189,42 грн.) х 5%та загальна сума штрафу становить 515,19 грн.

Отже, загальна сума заборгованості відповідачки за Договором від 09.03.2010 року, станом на 28.02.2017 року, становить 1122,67 коп., яка складається з: 114,32 грн. - заборгованості за кредитом; 189,42 грн. - заборгованості по відсоткам; 303,74 грн. - пені; 515,19 грн. штрафів, з яких 500 грн. - фіксована частина і 15,19 грн. - процентна складова.

Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до вказаних правовідносин суд встановив наступне.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до положень ст. 253 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 161 ЦК України).

Таким чином початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові ВСУ від 19.03.2014 року (справа №6-14цс14), відповідно до правил користування кредитною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє , в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності(ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Із наданих представником позивача облікових даних, строк дії платіжної картки, виданої клієнту ОСОБА_2 визначений до травня 2017 року.

В суд з даною позовною заявою, шляхом відправлення її поштовим звязком, банк звернувся 13.03.2017 року.

За таких обставин, позивачем не пропущено трирічну позовну давність щодо стягнення всього кредиту, строк повернення якої настав в травні 2017 року.

Разом з цим позивачем пропущено трьохмісячний строк позовної давності щодо стягнення щомісячних платежів відсотків. Таким чином з відповідача підлягають стягненню відсотки в межах трьох років до моменту звернення позивача з позовом, тобто за період з 13.03.2014 по 28.02.2017 року, що становить 101,66 грн. (114 грн. 32 коп. х 30 % : 360 днів х 1067 днів).

Щодо застосування спеціальної позовної давності (один рік) до вимог про стягнення пені, суд встановив наступне. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем сума пені нарахована за період з 13.03.2016 року по 28.02.2017 року становить 1200,00 гривень. Разом з тим суд керуючись вимогами ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшив розмір пені до 303,74 гривень та розмір зазначеної (зменшеної) пені не перевищує розмір пені в межах позовної давності, тому підлягає стягненню в зазначеному розмірі.

Судом встановлено що позивачем не пропущено позовну давність до вимог про стягнення штрафу виходячи з наступного. Відповідно до умов кредитного договору штраф нараховується позичальнику у звязку з порушенням строків сплати по кредитному договору та привязується до розміру тіла кредиту та нарахованих відсотків, а отже останній нараховується в день складення розрахунку заборгованості по кредитному договору (момент визначення розміру заборгованості). Розрахунок заборгованості складено станом на 28.02.2017 року, а отже з вказаного моменту починає спливати встановлений законом однорічний строк за спливом якого позивач втрачає право на захист порушеного права.

Отже, загальна сума заборгованості що підлягає стягненню з відповідача за Договором від 09.03.2010 року, станом на 28.02.2017 року, становить 1034 грн. 91 коп., яка складається з: 114,32 грн. - заборгованості за кредитом; 101,66 грн. - заборгованості по відсоткам; 303,74 грн. - пені; 515,19 грн. штрафів, з яких 500 грн. - фіксована і 15,19 грн. - процентна складова.

Крім цього, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача також належить стягнути на користь позивача судові витрати понесені позивачем на оплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , МФО 305299, р/р 3111) заборгованість за кредитним договором від 09.03.2010 року № б/н у розмірі 1034 гривень 91 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , МФО 305299, р/р 0001) судові витрати у розмірі 80 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання через районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення чи з дня отримання копії рішення.

Суддя