Дата документу 13.12.2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Урупи І.В.

при секретарі Литвиненко В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про визнання мирової угоди в процесі виконання виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ:

Відділ державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області в особі в.о. начальника відділу ОСОБА_1 14 липня 2015 року надав до суду мирову угоду укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за зведеним виконавчим провадженням до складу якого входить виконавчий лист № 320/12079/14-ц, виданий Мелітопольським міськрайонним судом 05.01.2015 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 1155642 грн. та судового збору в розмірі 3660 грн. та виконавчий лист № 320/11126/13-ц, виданий 21.07.2014 Мелітопольським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 54360 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 658,31 грн.

З умовами мирової угоди ОСОБА_2, як стягувач, погоджується отримати у власність від ОСОБА_3, як боржника, наступні обєкти нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 69,4 кв.м відповідно до технічних характеристик за технічним паспортом № 163 від 02.10.2012, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровим номером № 5186 від 19 жовтня 2004 року, та право власності за яким зареєстровано в єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.10.2004 за реєстровим номером № 7884606 відповідно до витягу з єдиного реєстру № 5214772; квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 63.6 кв.м відповідно до технічних характеристик за технічним паспортом № 7792 від 20.06.2003, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за реєстровим номером № 1420 від 17 лютого 2004 року, та право власності за яким зареєстровано в єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.02.2004 року за реєстровим номером № 1908509 відповідно до витягу з єдиного реєстру серія СВА№ 542470; земельну ділянку площею 0,1250 га, з кадастровим № :11:003:0013 яка знаходиться по вулиці Шкільна,2, в селі Терпіння з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку, яка належить ОСОБА_3 на підставі державного акту серія ЯГ № 086211, зареєстрованого за № 44 згідно з рішенням 20 сесії 4 скликання Терпіннівської сільської Ради № 9 від 28.04.2005 в рахунок компенсації заявлених вимог до Боржника у виконавчому провадженні ВП № 45292886 відкритого з виконання виконавчого листа № 320/11126/13-Ц від 21.07.2014 року по стягненню з ОСОБА_3 суми в розмірі - 54360 грн. та судового збору в розмірі 658.31 грн., та в рахунок компенсації заявлених вимог до Боржника у виконавчому провадженні ВП № 45981071 відкритого з виконання виконавчого листа № 320/12079/14-Ц від 05.01.2015 року по стягненню з ОСОБА_3 суми в розмірі - 1 155 642 грн. та судового збору в розмірі 3660 грн.

Крім того, умовами мирової угоди передбачено, що за ОСОБА_2 визнається право власності на вищевказані квартири та земельну ділянку.

Також, сторони виконавчого провадження ОСОБА_2 та ОСОБА_3, інших претензій матеріального характеру з питань виконання виконавчого листа № 320/11126/13-ц від 21.07.2014, та виконавчого листа № 320/12079/14-ц від 05.05.2015 року, які видано на підставі рішень суду один до одного не мають.

В судове засіданні представник Мелітопольського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не зявився, про час розгляду питання про визнання мирової угоди був повідомлений належним чином.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про час розгляду питання про визнання мирової угоди повідомлялася належним чином, судова повістка про виклик в суд надсилалася їй за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, та повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» у звязку з відсутністю за місцем проживання, що відповідно до ст.74 ч.5 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином, а також повідомлення про виклик стягувача ОСОБА_2 в судове засідання було опубліковано 28.11.2017 на офіційному сайті Судової влади України - Мелітопольського міськрайонного суду. Представник стягувача адвокат ОСОБА_6 надав заяву про закінчення дії договору на представництво інтересів ОСОБА_2

Боржник ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 в судовому засіданні проти визнання мирової угоди заперечували, посилаючись на відсутність для цього законних підстав, так як за судовим рішенням з ОСОБА_7 було стягнуто грошові кошти, а умовами мирової угоди було вирішено питання про перехід права власності. При цьому, ОСОБА_7 пояснив, що при підписанні мирової угоди він не зрозумів її наслідків.

Заслухавши пояснення боржника, його представника, вивчивши матеріали мирової угоди та матеріали справи, суд вважає, що вказана мирова угода не може бути визнана з наступних підстав.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.12.2013 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 54360 грн., а також судові витрати по справі в розмірі 658 грн. 31 коп. /т.1 а.с.25,26/.

На виконання даного рішення були видані виконавчі листи.

В теперішній час в провадженні Мелітопольського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадженням №46241007 з примусового виконання виконавчого листа Мелітопольського міськрайонного суду від 21.07.2014 по справі №320/11126/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суми у розмірі 54 360 гривень та судового збору у розмірі 658,31 гривня, а також з примусового виконання виконавчого листа Мелітопольського міськрайонного суду від 05.01.2015 по справі №320/12079/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суми у розмірі 1 155 642 гривні та судового збору у розмірі 3 660 гривень /т.1 а.с. 45,48/.

05.11.2014 та 14.01.2015 у відповідності до ст.ст. 17, 19,20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-XIV) були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження /т. 1 а.с.46,49/.

Згідно ст.372 ЦПК України, мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання.

Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

За змістом ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета позову.

З матеріалів справи вбачається, що мирова угода між стягувачем і боржником укладена на виконання рішення суду про стягнення суми боргу. Тобто предметом позову були грошові кошти, а не рухоме майно, відносно якого укладена мирова угода.

Отже, мирова угода може стосуватися тільки грошових коштів у межах суми заявлених позовних вимог.

Між тим, зі змісту мирової угоди вбачається, що її предметом є передача нерухомого майна земельної ділянки та квартир у власність.

Таким чином, умови мирової угоди фактично стосуються відчуження обєктів нерухомості та передачі права власності на це майно стягувачу за борговими зобовязаннями ОСОБА_3, що свідчить про те, що сторони виконавчого провадження укладанням мирової угоди фактично створюють нові правовідносини, виходячи за межі правовідносин, за якими ухвалено судові рішення.

Враховуючи те, що Закон України «Про виконавче провадження» (від 02.06.2016 № 1404-VIII) набрав чинності 05 жовтня 2016 року, тому і питання затвердження мирової угоди слід вирішувати з урахуванням даного закону.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (від 02.06.2016 № 1404-VIII) стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України ««Про виконавче провадження» (від 02.06.2016 № 1404-VIII) звернення стягнення на обєкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України ««Про виконавче провадження» (від 02.06.2016 № 1404-VIII) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна.

Отже, набуття права власності, перехід права власності та відчуження нерухомого майна визначається цивільним законодавством, а звернення стягнення на нерухоме майно при відсутності коштів у боржника на погашення боргу здійснюється з додержанням порядку, визначеного Законом України «Про виконавче провадження», яким передбачено вчинення ряду дій (опис,оцінка, арешт, внесення відомостей до відповідних реєстрів) та реалізація шляхом продажу з торгів).

З урахуванням наведеного визнання мирової угоди стосується прав та обовязків інших осіб, які не є стороною виконавчого провадження, а саме реєстраційних органів, оскільки права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до вимог ст. 334 ч.4 ЦК України.

Таким чином, звернення до суду з заявою про затвердження мирової угоди між стягувачем та боржником суперечить зазначеним вимогам закону та порушує права інших осіб.

Керуючись ст. ст. 175, 372 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У визнанні мирової угоди, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в процесі виконання виконавчого листа № 320/12079/14-ц, виданого Мелітопольським міськрайонним судом 05.01.2015 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 1155642 грн. та судового збору в розмірі 3660 грн. та виконавчий лист № 320/11126/13-ц, виданого 21.07.2014 Мелітопольським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 54360 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 658,31 грн. відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: