Справа № 523/4108/16-ц
Провадження №2/523/1372/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"07" квітня 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості транспортного засобу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості транспортного засобу. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є спадкоємицею ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 06.04.2015 року. Також спадкоємицею ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно листа Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Одеси, підпорядкованого Управлінню Державтоінспекції ГУМВС України в Одеській області від 06.11.2015 року № 8/14-396 за гр. ОСОБА_2 зареєстрований автомобіль НОМЕР_1, 1990 р.виг., на підставі довідки-рахунку від 03.06.2006 року.

Відповідно до положень ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до положень ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відтак, частки ОСОБА_3 та його дружини - ОСОБА_2, на вказаний автомобіль за життя ОСОБА_3 були рівними, тому після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до якої увійшла 1/2 на вказаний автомобіль.

Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.2015 року, яке видано Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 спадкоємцями ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2 в 1/3 частці, його донька ОСОБА_5 в 1/3 та його мати ОСОБА_1 (позивач) в 1/3 частці. Відповідно до вказаного свідоцтва спадщина складається квартири за адресою АДРЕСА_1.

Крім того, спадщина на яке повинно бути видано свідоцтво окрім наведеної квартири є ? частка на вказаний автомобіль. Тому ОСОБА_1 (позивачка) є власницею 1/6 вказаного автомобілю (1/2 х 1/3).

Згідно відповіді Приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 (лист від 25.11.2015 року № 282/02-14) спадкоємець ОСОБА_1, яка є титульним володільцем вказаного автомобілю за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на частку вищезазначеного автомобіля не зверталася.

Враховуючи те, що вказаний автомобіль перебуває у володінні ОСОБА_2, виділити у натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності є неможливим, то позивачка просить стягнути з відповідачки компенсацію вартості 1/6 частки автомобіля.

Вартість BMW 320, д/н НОМЕР_2, 1990 р., якого з висновку оцінювача від 19.11.2015 року становить за 87520,00 грн., тобто 1/6 частка від вартості спірного автомобілю складає суму у розмірі 14586 гривень 67 копійок, яку позивачка просить стягнути з відповідачки.

В судове засідання представник позивача подав клопотання, згідно якого просив справу розглянути у його відсутність, а також не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка від отримання судової повістки відмовилась, що підтверджується відміткою кур'єра, а таким чином, відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України вважається повідомленою про розгляд справи.

На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, згідно вимоги ст.ст. 224-226 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є спадкоємицею ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 06.04.2015 року. Також спадкоємицею ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно листа Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Одеси, підпорядкованого Управлінню Державтоінспекції ГУМВС України в Одеській області від 06.11.2015 року № 8/14-396 за гр. ОСОБА_2 зареєстрований автомобіль НОМЕР_1, 1990 р.виг., на підставі довідки-рахунку від 03.06.2006 року.

Відповідно до положень ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до положень ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відтак, частки ОСОБА_3 та його дружини - ОСОБА_2, на вказаний автомобіль за життя ОСОБА_3 були рівними, тому після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до якої увійшла ? частка на вказаний автомобіль.

Частиною 1 ст. 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.2015 року, яке видано Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 спадкоємцями ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2 в 1/3 частці, його донька ОСОБА_5 в 1/3 та його мати ОСОБА_1 (позивач) в 1/3 частці. Відповідно до вказаного свідоцтва спадщина складається квартири за адресою АДРЕСА_1.

Крім того, спадщина на яке повинно бути видано свідоцтво окрім наведеної квартири є ? частка на вказаний автомобіль. Тому ОСОБА_1 (позивачка) є власницею 1/6 вказаного автомобілю (1/2 х 1/3).

Таким чином, сторони є співвласниками даного автомобіля.

Судом встановлено, що автомобіль НОМЕР_1, 1990 р.виг. використовується відповідачкою.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

При цьому слід також враховувати, що в силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. З ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне:

-чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом;

-чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі;

-чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України;

-чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Вищевказана правова позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 січня 2016 р. у справі N 6-2925цс15).

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Автомобіль BMW 320, д/н НОМЕР_2, 1990 є річчю неподільною, вищевказаний факт є загальновідомим, тобто таким, що не підлягає доказуванню.

Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Частиною 2 ст. 364 ЦК України встановлено, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У відповідності до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

При ухваленні рішення суд враховує наступні факти, а саме: виділ у натурі 1/6 спірного автомобілю неможливо, оскільки він є неподільним; спірний автомобіль зареєстрований на відповідачку та перебуває у її використанні; згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.2015 року, відповідачка отримала у власність в 1/3 частці квартиру за адресою АДРЕСА_2. Відтак відповідачка має додаткове майно, тому стягнення компенсації в рахунок спільного майна не становитиме для неї надмірного тягаря.

Вартість автомобіля НОМЕР_1, 1990 р., згідно висновку оцінювача від 19.11.2015 року становить за 87520,00 грн., тобто 1/6 частка від вартості спірного автомобілю складає суму у розмірі 14586 гривень 67 копійок, яку позивачка просить стягнути з відповідачки.

Таким чином, необхідно стягнути з відповідачки на користь позивачки компенсацію вартості спадкової частки, а саме 1/6 частки вартості автомобіля НОМЕР_1, 1990 р.в. у розмірі 14586 гривень 67 копійок.

Суд також вважає, що оскільки автомобіль зареєстрований за відповідачкою, то відсутня необхідність у додатковій реєстрації припинення права на спадщину, а також визнання права на спадщину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60,70 СК України, ст.ст. 183,364,365,1218-1220, 1226,1261,1267 ЦК України, ст.ст. ст. ст. 3, 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості транспортного засобу задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_2 (іпн. № НОМЕР_3, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_4, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, б. 73 «в») компенсацію 1/6 частки вартості автомобіля НОМЕР_1, 1990 р.в., як спадщини після ОСОБА_3, який помер 06.04.2015 року, у розмірі 14586 гривень 67 копійок.

3.Стягнути з ОСОБА_2 (іпн. № НОМЕР_3, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_4, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, б. 73 «в») судовий збір у розмірі 640 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя