Справа № 2/714/117/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2017 р. м. Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
за участі позивачки представника позивачкиОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Герцаївської міської ради Чернівецької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, звернулася до суду з вказаним позовом зазначивши, що ОСОБА_5, який приходився її батьком, у 1967 році за договором купівлі-продажу придбав житловий будинок по вул. Гастело, 21 (колишня Гастело, 17) в м. Герца Чернівецької області.

08 грудня 1996 року ОСОБА_5 помер.

Як спадкоємець за заповітом у передбачений законом строк, позивачка звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на зазначене домоволодіння, проте нотаріусом у видачі такого свідоцтва було відмовлено через те, що її прізвище за свідоцтвом про народження «Іванеску» та відповідно і батька, «Іванеску», різниться порівняно з прізвищем останнього за яким він записаний у свідоцтві про смерть «Іванеско». Крім того, право власності на спірне майно не зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тобто правовстановлюючий документ на вказане майно відсутній.

За наведених обставин, позивачка просила суд встановити факт, що померлий 08 грудня 1996 року в м. Герца Герцаївського району Чернівецької області ОСОБА_5 є її батьком та визнати за нею в порядку спадкування право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами.

Позивачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала та просила суд задовольнити її вимоги. У своїх поясненнях послалася на те, що померлий ОСОБА_5 приходився її батьком, який у 1967 році придбав житловий будинок по вул. Гастело, 21 м. Герца Чернівецької області в якому проживав до моменту смерті. Розбіжності у її дошлюбному прізвищі «Іванеску» по відношенню до прізвища батька, за яким він зазначений у свідоцтві про смерть «Іванеско» не дають їй можливість оформити спадщину після смерті батька. Тому, просила встановити факт родинних відносин між нею та померлим батьком та визнати за нею право власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування.

В судовому засіданні представник позивачки, ОСОБА_4, вимоги позивачки підтримав з підстав наведених у позовній заяві.

Герцаївська міська рада Чернівецької області в судове засідання свого представника не направила, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності так як проти задоволення позову не заперечують.

Суд вислухавши пояснення позивачки, її представника, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, встановив наступне.

13 квітня 1967 року за договором купівлі-продажу, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Глибоцької державної нотаріальної контори та зареєстрованого за №664, ОСОБА_5 (російською «Иванеско») П.О. придбав у ОСОБА_6 житловий будинок розташований в м. Герца по вул. Гастело, 17 Чернівецької області. (зворот а.с.10-11)

За відомостями Герцаївської міської ради Чернівецької області колишня вулиця Гастело № 17 була перенумерована на вул. Гастело № 21. (а.с.12)

Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час побудови спірного жилого будинку, право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

У 1967 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року).

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен був бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

На час придбання спірного жилого будинку, реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадилась згідно Інструкції, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.

Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).

Зокрема, за пунктом 18 цього Переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу, дарування, міни будинків (домоволодінь), договори про відчуження будинків (домоволодінь) на умовах довічного утримання продавця покупцем.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок було договір купівлі-продажу який був нотаріально посвідчений.

Право власності на придбаний ОСОБА_5 житловий будинок за вищевказаним договором купівлі-продажу останній зареєстрував у Чернівецькому міжміському бюро технічної інвентаризації 06 травня 1967 року. (зворот а.с.11)

08 грудня 1996 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Герцаївським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецької області серії І-МИ № 032508. (а.с. 16)

Статтею 525 ЦК України 1963 року (чинного на час відкриття спадщини) було передбачено, що в день смерті спадкодавця відкривається спадщина.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина.

Згідно із ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкодавець ОСОБА_5 все майно яке належало йому на день смерті на випадок своєї смерті заповів своїй дочці ОСОБА_3 згідно заповіту від 19 вересня 1995 року посвідченого державним нотаріусом Герцаївської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № ДС-419. (а.с. 17)

Судом встановлено, що позивачка народилася 06 липня 1934 року в сімї ОСОБА_5 (російською «Иванеску») П.А. та ОСОБА_5 (російською «Иванеску») М.В. (а.с. 6), а прізвище «Гергіліжіу» було присвоєно за наслідком укладення шлюбу 07 жовтня 1958 року з ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-МИ №270268 від 02 серпня 1996 року. (а.с. 7)

Записи щодо громадян прописаних у житловому будинку розташованому по вул. Гастело, 21 в м. Герца Чернівецької області свідчать про те, що його власником є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_8 його дружина (а.с. 13-15).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що знає позивачку ОСОБА_3 як доньку померлого ОСОБА_5, який приходився йому колишнім сусідом. Батько позивачки помер у 1996 році і до моменту смерті проживав у своєму господарстві в м. Герца по вул. Гастело, 21 Чернівецької області. Наразі у спірному господарстві ніхто не проживає.

Свідок ОСОБА_10 суду підтвердила покази свідка ОСОБА_9

Відповідно до п.п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК, а також роз'яснень даних в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження суд розглядає також справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному і безпосередньому розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Нормою ст. 549 ЦК України 1963 року встановлено, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст. 560 ЦК України 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Тобто звернення до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обов'язком спадкоємців.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_5, позивачка у передбачений законодавством строк 23 грудня 1996 року, звернулась до Герцаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини яка відкрилася після смерті її батька (зворот а.с. 32).

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 діти спадкодавця ОСОБА_5, протягом строку для прийняття спадщини, звернулися до нотаріуса із заявами щодо відмови від прийняття спадщини. (а.с.37-38)

За постановою нотаріуса від 16 грудня 2017 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований в м.Герца по вул. Гастело, 21 Герцаївського району Чернівецької області з підстав відсутності документів, що підтверджують родинні відносини спадкоємця із спадкодавцем, а також через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок.

При наведених обставинах, виходячи з досліджуваних доказів, зокрема свідоцтва про народження позивачки за яким прізвище її батька записано як «Іванеску», відомостей міської ради про власника спірного домоволодіння - «Іванеско» що відповідає змісту нотаріально посвідченим договору купівлі-продажу даного будинку, віку померлого ОСОБА_5 на час смерті у порівняні з роком народження за яким він зазначений у свідоцтві про одруження, у сукупності з показами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з приводу того, що позивачка є донькою померлого ОСОБА_5, то у суду не виникає сумнівів, що ОСОБА_5, який помер 08 грудня 1996 року в м. Герца є батьком позивачки ОСОБА_3

Зважаючи на обраний позивачкою спосіб захисту свого цивільного права, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_5 на момент смерті належав спірний житловий будинок та в порядку спадкування позивачка своєчасно прийняла спадщину, але не може оформити її з підстав відсутності правовстановлюючих документів на будинок, то її вимоги підлягають задоволенню визнавши за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, який розташований в м. Герца по вул. Гастело № 21 Герцаївського району Чернівецької області

На підставі ст. 524, 529, 548, 549 ЦК України 1963 року, 3, 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224-226, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканка м ОСОБА_12 вул. Пролетарська, 4 Герцаївського району Чернівецької області є донькою ОСОБА_5, який помер 08 грудня 1996 року в м. Герца Герцаївського району Чернівецької області.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на житловий будинок літ. А загальною площею 46,20 кв.м, в тому числі 29,90 кв.м жилої площі, літньої кухні літ. Д сараїв літ. Г, Е, Є, огорожі №1, воріт №2, криниці №3, що в м. Герца по вул. Гастело № 21 Герцаївського району Чернівецької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд шляхом подачі в 10-и денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особам які не була присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: