Справа № 647/771/17
№ провадження 2/647/369/2017
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

14.04.2017 року суддя Бериславського районного суд Херсонської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить суд визнати за ним право власності на 0,03906 частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 108,90 га (кадастровий номер :03:016:0002), що розташована на території Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області в контурі №18, в порядку спадкування за заповітом.

Відповідно до вимог пунктів ч. 2 та ч. 4 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити серед іншого: ціну позову щодо вимог майнового характеру, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

В роз'ясненнях, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що її подано з порушенням вимог цивільно-процесуального законодавства України, так як позивачем не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, а саме: не додано довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки на час звернення з позовною заявою до суду.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» № 20 від 22.12.1995 р. зі змінами та доповненнями від 25.05.1998 р. визначено, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, повязані з судовими витратами забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Пунктом 16 постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року № 10, передбачено, що розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною пятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обовязок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною пятою статті 216 ЦК).

Оскільки до позову не додано документ, що підтверджує дійсну вартість спірного майна на момент розгляду справи, оцінка якого, згідно Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», може здійснюватися виключно суб'єктами оціночної діяльності, визнаними статтею 5 цього Закону, суд не може визначити ціну позову та встановити розмір судового збору який позивач має сплатити при зверненні до суду із вказаною позовною вимогою.

За таких обставин дану позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на спадкове майно - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків пять днів з часу отримання копії даної ухвали.

Розяснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Миргород