АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2015 року та на додаткове рішення цього ж суду від 04 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових сум та витрат,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що уклала з відповідачем договір про надання консалтингових послуг і на виконання цього договору надала відповідачу кошти в сумі 3100,00 грн.; договір не виконано і вона звернулася до суду з позовом про визнання договору недійсним, стягнення грошових сум і моральної шкоди. Рішенням районного суду їй було відмовлено, але рішенням апеляційного суду її вимоги частково були задоволені і з відповідача на її користь стягнуто сплачені по договору суми і витрати. Вказане рішення набрало законної сили, видано виконавчий лист, з 2013 року відповідач тривалий час не виконує це рішення, вона понесла інфляційні втрати; на прохання позивача добровільно вирішити спір відповідач не відповів нічого. Звернення до правоохоронних органів ні до чого не призвели. Всі вказані належні позивачу кошти відповідачем через виконавчу службу не виплачені, мається велика заборгованість, на прохання добровільно вирішити спір відповідач не відповів нічого. Тому ОСОБА_2, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з фізичної особи субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 інфляційні втрати відносно присудженої суми 3100,00 грн. за період з грудня 2013 року до жовтня 2015 року включно в сумі 2328,31 грн., 3% річних відносно присудженої суми 3100,00 грн. за період з 25 грудня 2013 року до 16 листопада 2015 року включно в сумі 176,32 грн.; інфляційні втрати відносно присудженої суми 678,90 грн. за період з грудня 2013 року до жовтня 2015 року включно в сумі 509,90 грн. та 3% річних відносно присудженої суми 678,90 грн. за період з 25 грудня 2013 року по 16 листопада 2015 року включно в сумі 38,61 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати по справі (а.с. 92 т.1).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 04 грудня 2015 року вирішено судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 487,20 грн. віднести за рахунок держави, а ОСОБА_3 компенсувати за рахунок держави судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. (а.с. 123-124 т.1).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, а також скасування додаткового рішення в частині компенсації судових витрат за рахунок держави на користь відповідача у сумі 4000,00 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом відповідач повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 30 т.2).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваних рішення та додаткового рішення з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що згідно свідоцтва від 10.04.2007р. №1659 ОСОБА_3 має право на зайняття адвокатською діяльністю.

06 квітня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у якості фізичної особи-субєкта підприємницької діяльності укладено договір про надання консалтингових послуг в галузі права, за умовами якого останній, як виконавець послуг, зобовязався надати клієнтці письмові та усні консультації з питань, повязаних з визнанням заповіту недійсним. За вказаним договором позивачка передала відповідачу оплату у розмірі 3100,00 грн.

Зазначені факти встановлені рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2013 року у цивільній справі №201/4265/13 (апеляційне провадження №22-ц/774/10742/13) за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 про визнання недійсним договору, стягнення сум, відшкодування моральної шкоди. Цим рішенням, у зв»язку з невиконанням відповідачем умов договору, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 3100,00 грн. на повернення оплати послуг, 334,80 грн. інфляційних втрат та 344,10 грн. на повернення судових витрат. Дане рішення набрало законної сили.

Також встановлено, що відділом державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції постановою від 24.01.2014 року відкрито виконавче провадження №ВП №41669288 з виконання виконавчого листа №201/4265/13-ц, виданого 13.01.2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 3778,90 грн. із боржника ОСОБА_3В (а.с. 2 т.2).

Зазначеною вище постановою про відкриття виконавчого провадження від 24.01.2014 року відповідачу було запропоновано добровільно виконати стягнення у строк до 31.01.2014 року.

Постановами державного виконавця від 14.07.2014 року та від 08.09.2015 року виконавчий лист №201/4265/13-ц від 13.01.2014 року повертався стягувану, у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення (а.с. 3, 6 т.2).

04 січня 2016 року борг у повному обсязі за виконавчим провадженням №ВП №41669288 був сплачений ОСОБА_3 позивачці, що підтверджується копією платіжного доручення №2301 від 04.01.2016 року про перерахування суми боргу на картковий рахунок ОСОБА_2 у ПАТ КБ «ПриватБанк», а також копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.01.2016 року, у звязку з повною сплатою боргу (а.с. 9, 10 т.2).

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач тривалий час, а саме з 25.12.2013 року (наступний за днем набрання рішенням суду про стягнення грошових коштів законної сили) по 03.01.2016 року (попередній перед днем погашення боргу за виконавчим провадженням у повному обсязі) не сплачував позивачці 3778,90 грн., які були стягнуті рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2013 року, та складались із 3100,00 грн. сума на повернення оплати послуг, 334,80 грн. - інфляційні втрати та 344,10 грн. повернення судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 ЦК України, у ч. 5 якої визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі №5-86кз16 від 30 березня 2016 року та є обовязковою для суду у відповідності з вимогами ст. 360-7 ЦПК України.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги зміст позовних вимог, встановивши, що рішенням суду з ОСОБА_3 на користь позивача стягнуто грошову суму за невиконання умов договору у розмірі 3100,00 грн., таке зобов'язання є грошовим і відповідач його не виконував після винесення вказаного вище судового рішення аж до 04.01.2016 року, колегія дійшла висновку про наявність підстав для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України та стягнення з відповідача на користь позивачки 2664,72 грн., що розрахована за період з 25.12.2013 по 03.01.2016 року, та складається з наступного:

-188,55 грн. - 3% річних на суму боргу 3100,00 грн. ((3100,00 грн х 3% х 740 днів) : 365 днів);

-2476,17 грн. - нарахування у зв"язку із зростанням інфляції інфляційні на суму боргу 3100,00 грн., виходячи з офіційно встановлених індексів інфляції (відповідна зведена таблиця долучена до матеріалів справи) за вказаний вище період часу.

Разом з тим, позов щодо застосування положення ч. 2 ст. 625 ЦК України до стягнутих судовим рішенням 334,80 грн. інфляційних втрат та 344,10 грн. судових витрат задоволенню не підлягає, оскільки вказані кошти за природою свого походження не є грошовим зобов"язанням. Крім того, нарахування інфляційних витрат на суму раніше розрахованих інфляційних витрат - є подвійним, надмірним застосуванням положення ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 511 (пятсот одинадцять) грн. 56 коп. (243,60 грн. звернення із позовом та 267,96 за подання апеляційної скарги). Підстави для відшкодування позивачці вартості семи квитків на проїзд з м. Павлограда Дніпропетровської області до м. Дніпро і у зворотному напрямку - відсутні, оскільки позивачкою не представлено будь-яких доказів на підтвердження факту її проживання у м. Павлограді, а, згідно даних паспорта позивачки, вона зареєстрована проживаючою у ІНФОРМАЦІЯ_1; крім того, представлені квитки не є іменними. Підстави для стягнення на користь відповідача судових витрат з позивачки чи за рахунок держави - відсутні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, керуючись положеннями ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та додаткового рішення з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2015 року та додаткове рішення цього ж суду від 04 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових сум та витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2664 (дві тисячі шістсот шістдесят чотири) грн. 72 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 511 (пятсот одинадцять) грн. 56 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді