Справа № 347/1525/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі головуючого судді: Гордія В.І., з секретарем Корбутяк Н.М., розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Косові справу за позовом ОСОБА_1 до Старокутської сільської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення протиправних дій,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Старокутської сільської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення протиправних дій.

В судовому засіданні представник позивачки по довіреності, ОСОБА_2, позовні вимоги підтримав повністю та суду пояснив, що в Косівському районному суді слухалась справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа Старокутська сільська рада про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Так як позивачку ОСОБА_3 Косівським районним судом 20.12.2011 року було визнано недієздатною, але в судовому засіданні не було призначено їй опікуна, то 26.03.2015 року виконкомом Старокутської сільської ради рішенням № 14 було призначено опікуна ОСОБА_4. Відповідачем по даній справі була ОСОБА_1, а представником недієздатної позивачки ОСОБА_3 був її опікун ОСОБА_4, який передав повноваження згідно доручення від 24.04.2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Постановою Косівського районного суду від 01.03.2016 року адміністративний позов було задоволено частково та визнано дії виконавчого комітету Старокутської сільської ради щодо призначення ОСОБА_4 опікуном ОСОБА_3 неправомірними, а рішення виконавчого комітету Старокутської с/ради від 26.03.2015 року № 14 «Про призначення опікуна над недієздатною ОСОБА_3Я.», - протиправними. Даним рішенням виконкому, позивачці ОСОБА_1 було завдано значну матеріальну шкоду і моральну також, так як даний опікун ОСОБА_4 який представляв інтереси недієздатної позивачки звертався в Косівський районний суд з різними заявами, а також його представниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було подано апеляційну скаргу на рішення Косівського районного суду від 20.04.2015 року. Так як опікуна ОСОБА_3 було призначено незаконно, то і незаконно була подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду, яка неодноразово призначалася до розглу в апеляційному суді, а представники ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_7, змушені були всі рази їздити на судові засідання та представляти її інтереси як відповідача по даній справі, а в кінцевому результаті вийшла абсурдна ситуація: опікун ОСОБА_4 був незаконно призначений виконкомом Старокутської сільської ради недієздатній ОСОБА_3 Просить позов задоволити.

Представник Старокутської сільської ради в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника сільської ради, позовні вимоги не визнають.

Вислухавши представника позивачки та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Як передбачено в ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. А згідно п.1 ч.2 даної статті, збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як було встановлено судом, та видно із матеріалів справи, рішенням Косівського районного суду від 20.12.2011 року (а.с.28), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительку смт. Кути, вул. Черемошна 14 а, Косівського району, Івано-Франківської області, було визнано недієздатною. Однак, опікуна їй даним рішенням призначено не було.

А тому, виконавчий комітет Старокутської сільської ради своїм рішенням № 14 від 26.03.2015 року (а.с.29), розглянувши заяву жителя селища Кути вул. Черемшина, 14/2 ОСОБА_4 про призначення його опікуном матері ОСОБА_3, яка визнана недієздатною, вирішив заяву ОСОБА_4 задоволити та дати дозвіл на призначення його опікуном матері ОСОБА_3, яку визнано недієздатною.

Будучи опікуном недієздатної ОСОБА_3, ОСОБА_4 довіреністю від 24.04.2015 року (а.с.30), уповноважив ОСОБА_6 представляти інтереси ОСОБА_3.

В подальшому, дії виконавчого комітету Старокутської сільської ради та його рішення № 14 від 26.03.2015 року про призначення опікуна над недієздатною ОСОБА_3, - було визнано неправомірними, що стверджується копією постанови Косівського районного суду від 01.03.2016 року (а.с.37).

А також, рішенням колегії суддів апеляційного суду Івано-Франківської області від 16.01.2017 року (а.с.38-40), вищезазначену довіреність від 24.04.2015 року було визнано недійсною з моменту вчинення, а дії нотаріуса при посвідченні даної довіреності незаконними.

Однак, протягом дії скасованого рішення виконкому Старокутської с/ради № 14 та довіреності від 24.04.2015 року, відбувався розгляд справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Старокутської сільської ради про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, по якій ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу на рішення Косівського районного суду від 20 квітня 2015 року. Слухання в апеляційному суді Івано-Франківської області тривало до 06.07.2017 року, що стверджується ухвалою колегії апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.07.2017 року (а.с.41-43).

І протягом слухання справи в апеляційній інстанції, позивачкою ОСОБА_1 було понесено матеріальні збитки, а саме: витрати на оплату пального за поїздки на судові засідання в апеляційний суд Івано-Франківської області, що стверджується долученими до матеріалів справи оригіналами квитанцій (а.с.27).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки дії та рішення виконкому Старокутської сільської ради, які виразились в ухваленні рішення № 14 від 26.03.2015 року, були визнані судом протиправними, то шкода завдана позивачці, по-перше, має причинно-наслідковий звязок саме з даним рішенням виконкому, а по-друге, підлягає з цих підстав відшкодуванню.

Що ж до позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то в задоволенні даної вимоги слід відмовити, оскільки хоча у відповідності до положення ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, однак, в даному випадку, позивачкою не тільки не надано суду жодних доказів на підтвердження заподіяння їй відповідачем моральної шкоди, але й прямо зазначає в позовній заяві про затрачений час та понесене приниження в апеляційному суді від представників ОСОБА_3, саме її представниками ОСОБА_2 та ОСОБА_7, а не нею особисто.

Тобто, судом достовірно встановлено відсутність обставин, обов?язкових для зясування при встановленні такої шкоди, оскільки абзацом 2 п.5 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», від 31.05.1995 року № 4, передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судові витрати підлягають стягненню у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі наведеного ст.ст. 11, 22, 23, 1166, 1173, 1175 ЦК України та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 213215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з Старокутської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області внаслідок протиправних дій на користь ОСОБА_1, жительки с. Старі Кути, вул. Шевченка 64, Косівського району, Івано-Франківської області - 2299 (дві тисячі двісті дев'яносто дев'ять) грн. 79 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з Старокутської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1, жительки с. Старі Кути, вул. Шевченка 64, Косівського району, Івано-Франківської області - 640 грн. сплаченого судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.І. Гордій