Справа № 352/1008/17
Провадження № 2/352/823/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Струтинського Р.Р.,

секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ "Мій дім Україна" про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним та визнання права власності на новозбудований житловий будинок, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 10 листопада 2010 року між ним та ТзОВ «Мій дім Україна» було укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 92,33м.кв. вул.Яблунева,3 в селі Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області. Відповідно до умов даного договору сторони домовились, що укладення та нотаріальне посвідчення основного договору купівлі-продажу здійснюватиметься після 100% оплати вартості обєкту, визначеного п.1.2 попереднього договору та вводу обєкта в експлуатацію. Зазначив, що пунктом 2 договору визначено, що сторони домовились, що на момент укладання основного договору ціна за житловий будинок складатиме 199 250,00грн., що еквівалентно 25 000 доларів США. При цьому вартість будинку є незмінною в доларах США, але сума в гривнях підлягає коригуванню внаслідок зміни курсу долара США, встановленого НБУ (п.1.4 договору). Позивачем здійснено оплату за житловий будинок згідно умов договору в повному обсязі. Однак всупереч вимогам договору та законодавству, товариством не вживаються дії щодо укладання основного договору купівлі-продажу житлового будинку по вул.Яблунева,3 в с.Угринів Тисменицького району. Позивач зазначає, що житловий будинок зданий в експлуатацію, що підтверджується декларацією про готовність обєкта до експлуатації від 10.06.2013р. за №ІФ86, Висновком №011/04/2017 експертного дослідження від 10.04.2017р. та він з сімєю тривалий час там фактично проживає.

Позивач та його представник в судове засідання не зявились. При цьому представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання його представник неодноразово не зявлявся, хоча про час розгляду справи повідомлявся своєчасно у відповідності до ст.74 ЦПК України, тому суд, у відповідності до ст.168 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу в відсутності його представника, на підставі наявних у справі матеріалів в заочному порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що 10 листопада 2010року ТзОВ «Мій дім Україна» та позивач ОСОБА_1 уклали попередній договір купівлі-продажу будинку по таке:

ТзОВ «Мій дім Україна» та ОСОБА_1 зобовязались після 100% оплати вартості обєкту та вводу обєкта в експлуатацію, укласти основний договір купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 92,33кв.м., що знаходиться по вул.Яблунева, 3 в селі Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області.

Взяті на себе зобовязання позивачем виконано та здійснено оплату за житловий будинок, що підтверджується квитанціями.

Однак ТзОВ «Мій дім Україна» взяті на себе зобовязання не виконує, на направлені вимоги щодо укладання остаточного договору купівлі-продажу житлового будинку по вул.Яблунева,3 в с.Угринів не реагує. Останню таку претензію-вимогу було направлено 15.02.2017р.

Відповідно до ч.1ст.3 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань.

Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд обирає способи захисту цивільного права.

У статті 11 ЦК України зазначено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків, окрім іншого, є договори та правочини, а також інші юридичні факти (п.п.1,4 ч.2 ст.11 ЦК).

Отже, з позовної заяви вбачається, що відповідно до п.1 ч.2 ст.11ЦК України між сторонами внаслідок укладення вказаного правочину виникли відповідні цивільні права та обовязки.

Відповідно до положень ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з вимогами статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Враховуючи те, що на день звернення до суду з вини товариства не виконано умови договору , у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу від 01.02.2011р. таким що відбувся та визнання за собою права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на становлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його вимог не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Зазначеною нормою закріплено презумпцію законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду.

За положеннями статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або його оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним із способів захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права.

Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Майном як особливим обєктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обовязки (частина перша ст.190 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.185 ЦК України неспоживною є річ, призначена для неодноразового використання, яка зберігає при цьому свій первісний вигляд протягом тривалого часу.

На підставі вищенаведеного та виходячи з визначення законодавцем, що право на річ (майно), тобто речове право (майнове право), уособлює собою право власності на неспоживну річ (майно), позивач одночасно із набуттям майнового права на новозбудовану квартиру (обєкт інвестування) - набув також право власності і безпосередньо на саме майно (квартиру) в силу умов договорів (виконання в повному обсязі обовязків оплати) та чинного законодавства.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частини майна як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Новостворене нерухоме майно стає обєктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, яким субєктом правовідносин здійснено такі дії.

Відповідно до декларації про готовність обєкта до експлуатації від 10.06.2013року №ІФ86 обєкт будівництва здано в експлуатацію, як малоповерховий житловий комплекс.

Відповідно до Висновку №011/04/2017 експертного дослідження від 10.04.17р. ступінь готовності житлового будинку загальною площею 78,50м.кв., що розміщений за будівельною адресою:вул.Яблунева,3 в селі Угринів Тисменицького району становить 100% готовності.

В даному висновку зазначено, що обєкт оцінки житловий будинок є обєктом завершеного будівництва. Будинок придатний для повної експлуатації та проживання.

Рішення суду про захист порушеного права та визнання за позивачем прав на спірне майно є підставою для реєстрації такого права.

Така сама позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 12 .11.14р. №6-129цс14 та від 13.04.16р. за №6-160цс16.

Відповідно до ст.ст. 6, 627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає його загальним засадам

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає його загальним засадам.

10 листопада 2010 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Мій дім Україна» було досягнуто усіх істотних умов купівлі-продажу житлового будинку, зокрема ціна договору, умови прийому - передачі тощо та в подальшому вказані умови були виконані шляхом остаточної оплати вартості житлового будинку.

Як вбачається з ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі - продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи, що позивач по справі виконав всі умови по договору купівлі - продажу житлового будинку, то він відповідно до ст.203 ЦК України, має бути визнаний таким, що відбувся.

Згідно із статте 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Дослідивши зібрані в матеріалах справи докази, керуючись нормами законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору, позивач має достатні правові підстави на задоволення його позову, оскільки позивачем виконано умови договору, однак всупереч умов договору відповідачем не укладено остаточного договору, тому право власності позивача підлягає захисту у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.41 Конституції України,ст.ст. 220, 328, 627, 635 ЦК України, керуючись ст.ст. 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу від 10.11.2010 року житлового будинку загальною площею 78,50 м.кв., що розміщений за будівельною адресою: вул.Яблунева, 3 в селі Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, таким що відбувся між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Мій дім Україна».

Визнати за ОСОБА_1 право власності на новозбудований житловий будинок загальною площею 78,50 м.кв., що розміщений за будівельною адресою: вул.Яблунева,3 в селі Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області

Заочне рішення може бути переглянуте Тисменицьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий Р.Р.Струтинський