Справа № 159/1294/17
Провадження № 2/159/582/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю секретаря Гусар Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Радошинської сільської ради Ковельського району про тлумачення заповіту, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Радошинської сільської ради Ковельського району про тлумачення заповіту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.12.2000 року ОСОБА_2 склала заповіт, в якому зазначила про те, що на випадок своєї смерті робить таке заповітне розпорядження: будинок, що належить їй і розташований в селі Мар'янівка з

примикаючими надвірними будівлями, всім належним майном та земельним сертифікатом ВЛ №0102115 і сертифікатом БИ №011020 заповідає ОСОБА_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Даний заповіт було посвідчено ОСОБА_3 секретарем виконкому Радошинської сільської ради Ковельського району Волинської області, зареєстровано в реєстрі за №81. 05.10.2015 року ОСОБА_2 померла та внаслідок її смерті відкрилась спадщина, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Мар'янівка, вул. Незалежності, 1 Ковельського району Волинської області та на земельні ділянки, площею 3,8646 га, для розширення особистого підсобного господарства на території Радошинської сільської ради.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла позива, шляхом подачі до ОСОБА_4 державної нотаріальної контори протягом шести місяців після її смерті заяви про прийняття спадщини. Інших спадкоємців майна померлої немає. За заявою позивача ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою Волинської області була заведена спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_2, однак у видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно нотаріусом було відмовлено у зв'язку з тим, що в заповіті від 04.12.2000 року не визначено конкретний об'єкт спадкування, а майно, зазначене в заповіті від 04.12.2000 року не підтверджується документами, вказаними у них, та рекомендовано звернутися до суду з позовом про тлумачення заповіту.

Позивач стверджує, що дійсною волею спадкодавця було передати їй у спадщину належний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що належить їй та знаходиться в селі Мар'янівка, вул. Незалежності, 1 Ковельського району Волинської області, все належне майно, в тому числі й земельні ділянки, площею 3,8646 га, для розширення особистого підсобного господарства, розташовані на території Радошинської сільської ради, що належні спадкодавцеві ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ВЛ №01399, виданого 24 серпня 2001 року та сертифікат БИ №011020.

Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила ухвалити рішення, яким здійснити тлумачення заповіту, складеного ОСОБА_2, що посвідчений секретарем виконкому Радошинської сільської ради Ковельського району Волинської області 04 грудня 2000 року та зареєстрований в реєстрі за №81, встановивши, що ОСОБА_2 заповідає ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що належить їй та знаходиться в селі Мар'янівка, вул. Незалежності, 1 Ковельського району Волинської області; все належне майно; земельні ділянки площею 3,8646 га для розширення особистого підсобного господарства, розташовані на території Радошинської сільської ради, що належні спадкодавцеві ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ВЛ №01399, виданого 24 серпня 2001 року та сертифікат БИ №011020.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, де вказує, що позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача - Радошинської сільської ради Ковельського району Волинської області у судове засідання не зявився, однак до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Позов визнається повністю.

Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями.

У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Згідно статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті.

Згідно статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Як вбачається із заповіту, посвідченого секретарем виконкому Радошинської сільської ради Ковельського району Волинської області 04.12.2000 року та зареєстрованого в реєстрі за №81, ОСОБА_2 заповіла позивачу ОСОБА_1: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Мар'янівка, вул. Незалежності, 1 Ковельського району Волинської області; "все належне майно та земельним сертифікатом ВЛ № 0102115 і сертифікатом БИ № 011020" (дослівно).

05.10.2015 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ №176422, виданим 06.10.2015 року виконавчим комітетом Радошинської сільської ради Ковельського району.

Проте, як зазначила в позовній заяві ОСОБА_1, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в заповіті від 04.12.2000 року майно, що вказане спадкодавцем у заповіті, не підтверджується тим документом, що вказаний в цьому заповіті, у зв'язку з чим заповіт потребує тлумачення.

З свідоцтва про право власності на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_2 належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Незалежності, 1 в с. Марянівка Ковельського району Волинської області.

Крім того, сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0102115, виданого 07.08.1996 року на підставі рішення ОСОБА_4 райдержадміністрації від 31.10.1996 р. № 369, засвідчено право ОСОБА_2 на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Івана Франка розміром 4,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Державний акт на право приватної власності на землю серії ВЛ № 01399, виданий 24.08.2001 року на підставі рішення Радошинської сільської ради народних депутатів від 21.8.2001 р. №20/1, посвідчує право власності ОСОБА_2 на земельні ділянки площею 3,8646 га, розташовані на території Радошинської сільської ради. Зазначений державний акт виданий на підставі зазначеного вище сертифіката на право на земельну частку (пай) внаслідок виділення земельної частки (пай) в натурі.

Зазначене узгоджується зі змістом заповіту, а також не суперечить положенням ст. 1236 ЦК України, відповідно до якої заповідач має право охопити заповітом також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наміром спадкодавця ОСОБА_2 була передача у спадщину права на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом, тобто до виділення земельного паю в натурі, а після виділення його в натурі - передача земельної ділянки, як і передача у спадщину саме житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Незалежності, 1 в с. Марянівка Ковельського району Волинської області, оскільки іншого нерухомого майна у спадкодавця не було, що стверджується також витягом №25248642 від 08.02.2010 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 213, 1233, 1236, 1256 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 58, 60, 61, 88, 209, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Радошинської сільської ради Ковельського району про тлумачення заповіту задовольнити повністю.

Здійснити тлумачення заповіту, складеного ОСОБА_2, що посвідчений секретарем виконкому Радошинської сільської ради Ковельського району Волинської області 04 грудня 2000 року та зареєстрований в реєстрі за №81, встановивши, що ОСОБА_2 заповідає ОСОБА_1: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що належить їй та знаходиться в селі Мар'янівка, вул. Незалежності, 1 Ковельського району Волинської області; все належне майно; земельні ділянки площею 3,8646 га для розширення особистого підсобного господарства, що розташовані на території Радошинської сільської ради, що належать спадкодавцеві ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ВЛ №01399, виданого 24 серпня 2001 року та сертифікат БИ №011020.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, однак не були присутні при його оголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_5