Справа № 755/9310/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

за участю секретаря - Кузьменко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення суми авансу, штрафу, коштів витрачених для проведення ремонтних робіт, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що 19.02.2013 року між нею та відповідачем був укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна - 12/100 частки житлового будинку (62 м2) та земельної ділянки площею 0,01 га, що розташовані по вулиці АДРЕСА_1 Вартість вказаного майна була визначена в розмірі 479 580,00 грн., що еквівалентно 60 000,00 доларів США. В момент підписання договору вона передала відповідачу аванс в розмірі 30 000,00 доларів США. Основний договір мав бути підписаний не пізніше 01.09.2013 року. Згідно п. 3.1.4 договору відповідач на момент підписання основного договору мав мати всі необхідні документи для відчуження майна. Однак, відповідач умови договору не виконав, так як на час укладення основного договору він не мав усіх необхідних документів для відчуження майна. Він пообіцяв, що у найближчий час він надасть усі необхідні документи. У 2013 року він вселив її та її малолітнього сина ОСОБА_3 до вказаного будинку. Оскільки, будинок не був придатний для житла, вона з дозволу відповідача своїми силами та за власний кошт зробила ремонт. На ремонт нею було витрачено 1 000,00 доларів США. У квітні 2015 року відповідач повідомив, що у нього є усі необхідні документи для укладення основного договору. Але, при ознайомленні з текстом основного договору вона виявила, що відповідач відчужує не 12/100 частин житлового будинку, а 12/100 частин садового будинку, що належить йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Оскільки, садовий будинок визначений як будова для літнього (сезонного) використання, яке в питаннях нормування площі забудови, зовнішніх конструкцій і інженерного устаткування не відповідає нормативам, встановленим для житлових будинків, вона відмовилася підписувати основний договір. Таким чином, відповідач не виконав умови попереднього договору. У зв'язку з чим вона звернулася до відповідача з вимогою повернути їй аванс - 30 000,00 доларів США, сплатити штраф в розмірі 15 000,00 доларів США та відшкодувати витрати за ремонт - 1 000,00 доларів США. На її звернення відповідач відреагував дуже грубо, добровільно розірвати попередній договір відмовився, сказав, що він нічого повертати не буде, та виселить її з сином на вулицю. 21.04.2015 року вона звернулася до відповідача з письмовою вимогою, поте він відмовився її отримувати. Рекомендований лист він також не захотів отримувати. Зрештою, відповідач вимкнув їй опалення, електропостачання та водопостачання, що зробило неможливим проживання в житловому приміщенні. Крім того, через переохолодження її син захворів. Через те, що у неї не було іншого житла, вона відвезла хворого сина на лікування до своїх батьків у м. Запоріжжя. Вона має постійну роботу в м. Києві, у зв'язку з чим їй довелося проживати і далі в жахливих умовах. З приводу неправомірних дій відповідача вона зверталася до правоохоронних органів. Працівники міліції неодноразово проводили з відповідачем профілактичні бесіди. У зв'язку з викладеними обставинами просила стягнути з відповідача на її користь суму авансу - 30 000,00 доларів США, що еквівалентно 686 955,00 грн.; штраф в розмірі 15 000,00 доларів США, що еквівалентно 343 477,50 грн.; кошти за ремонт в розмірі 1 000,00 доларів США, що еквівалентно 228 985,00 грн. та судовий збір. В процесі розгляду справи збільшила позовні вимоги в частині суми авансу та просила стягнути кошти в розмірі 809 100,00 грн., що еквівалентно 30 000,00 доларам США по курсу станом на 27.02.2017 року.

В судовому засіданні представник позивача обставини викладені в позовній заяві та збільшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, (після попереднього розгляду справи) заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача по доказам, наданим стороною позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

В суді встановлено, що 19.02.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна - 12/100 частки житлового будинку (62 м2) та земельної ділянки площею 0,01 га, що розташовані по вулиці АДРЕСА_1 Вартість вказаного майна була визначена в розмірі 479 580,00 грн., що еквівалентно 60 000,00 доларів США. Основний договір мав бути підписаний не пізніше 01.09.2013 року. В момент підписання договору позивач передала відповідачу аванс в розмірі 239 790 грн., що еквівалентно на момент підписання договору 30 000,00 доларів США.

Згідно умов договору сторони зобов'язалися не пізніше 01.09.2013 року укласти основний договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна. При цьому, відповідач зобов'язався до моменту укладення основного договору побудувати, ввести в експлуатацію та належним чином оформити право власності в державних реєстраційних органах на 12/100 частки житлового будинку, АДРЕСА_2Пунктом 5.5 попереднього договору сторони погодили, що у випадку відмови ОСОБА_2 від укладення основного договору у строк до 01.09.2013 року, в тому числі по причині не оформлення необхідних для укладення основного договору документів на майно, ОСОБА_1 має право в односторонньому порядку розірвати цей договір. У цьому випадку, ОСОБА_2 зобов'язався повернути ОСОБА_1 всі отримані за цим договором кошти, та сплатити ОСОБА_1 штраф у розмірі 119 895 грн., що за курсом НБУ на день підписання даного договору відповідає еквіваленту 15 000,00 доларів США.

01.09.2013 року основний договір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не був укладений через відсутність документів у ОСОБА_2 на житловий будинок.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно(товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно(товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Необґрунтоване ухилення однієї зі сторін від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (частина друга статті 635 ЦК України).

Вирішуючи заявлені позовні вимоги щодо розірвання попереднього договору купівлі-продажу суд враховує, що виходячи з положень ст. 653 ЦК України розірвання договору є правомірний спосіб припинення зобов'язань та припинення зобов'язань, що були невиконані до моменту розірвання договору.

Однак, частиною 3 статті 635 ЦК України передбачено, що зобов'язання встановлене попереднім договором припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо кожна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Враховуючи положення ст. 635 ЦК України вимога про розірвання попереднього договору не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

В даному випадку встановлено, що умовами попереднього договору від 19.02.2013 року було передбачено внесення 239 790 грн. авансу, та визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті - 30 000,00 доларів США.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Оскільки основний договір купівлі-продажу частини будинку та земельної ділянки між сторонами у справі укладено не було, передана позивачем відповідачу грошова сума, яка є авансом, підлягає поверненню позивачу в розмірі 30 000,00 доларів США, що еквівалентно 809 100,00 грн. за курсом НБУ станом на 27.02.2017 року.

З приводу стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 15 000,00 доларів США суд дійшов висновку, що в цій частині вимоги підлягають задоволенню частково. Пунктом 5.5 попереднього договору сторони визначили, що в разі не оформлення необхідних для укладення основного договору документів на майно, відповідач зобов'язується повернути позивачу всі отримані за цим договором кошти та сплатити штраф у розмірі 119 895,00 грн., що еквівалентно 15 000,00 доларам США.

Як було встановлено з матеріалів справи свідоцтво про право власності на нерухоме майно - будинок, який знаходиться в СТ «Наука» по АДРЕСА_3 було видано 21.01.2015 року. Тобто, станом на 01.09.2013 року основний договір, як передбачено попереднім договором, не міг бути укладеним через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. У зв'язку з чим відповідач має сплати штраф.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи вимоги законодавства, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивач має бути стягнуто штраф саме в гривневому еквіваленті, в розмірі 119 895,00 грн., як було визначено сторонами попереднього договору.

В частині стягнення з відповідача на користь позивача 1 000,00 доларів США, що еквівалентно 228 985,00 грн. за проведення ремонтних робіт в спірному будинку, суд відмовляє, оскільки стороною позивача не доведено наявності між позивачем та відповідачем домовленості щодо покладення на позивача тягара по утриманню майна відповідача, який покладений в силу ст. 322 ЦК України на власника, - проживання, використання, проведення ремонтних робіт. Крім того, пунктом 3.1.3 попереднього договору передбачено, що майно передається в користування на протязі трьох днів з часу підписання основного договору, і з моменту передачі майна позивач набуває усіх зобов'язань по сплаті комунальних та інших послуг, пов'язаних з експлуатацією майна.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 4 875,46 грн. З урахуванням задоволених позовних вимог відповідач має сплатити на користь позивача судовий збір в розмірі 4 875,46 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 192, 509, 524, 525, 526, 530, 549, 551, 570, 610, 611, 612, 635, 655 ЦК України, ст. ст. 60, 88, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення суми авансу, штрафу, коштів витрачених для проведення ремонтних робіт - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму авансу - 809 100,00 грн., штраф - 119 895,00 грн. та судові витрати - 4 875,46 грн.

В інших частинах позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: