Номер провадження: 22-ц/785/3273/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського С.П., Сегеди С.М.

при секретарі: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_2, за участю боржниці ОСОБА_3, стягувача Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк», зацікавлених осіб: Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області та Державного підприємства «Сетам» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 та представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 січня 2017 року, -

встановила:

10 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про визнання виконавчого листа № 2-2170/11 виданим Овідіопольським райсудом Одеської області 17.07.2014 р. таким, що не підлягає виконанню з посиланням на рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 29.04.2014 р. № 2-2170/11, яким було задоволено позов ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з яких було солідарно стягнуто на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 338975,16 дол. США та 76333,58 грн. та судові витрати, і яке було залишено в силі ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.06.2014 р., і на підставі якого стягувачі ПАТ «Марфін Банк» отримали оспорюваний виконавчий лист № 2-2170/11 виданий Овідіопольським райсудом Одеської області 17.07.2014 р. Однак, як вказує представник заявниці, ухвалою ВССУ від 10.12.2014 р. вищевказане рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 29.04.2014 р. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16.06.2014 р. в частині позовних вимог ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_3 скасовано і справу в цій частині передано на новий розгляд до Овідіопольського райсуду Одеської області, хоча виконавчий лист містить посилання на солідарне стягнення боргу з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Так, під час нового розгляду вказаного позову ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_3, позивачі збільшили свої позовні вимоги до ОСОБА_3 та рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 12.03.2015 р. в задоволенні позову ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_3 було відмовлено. Вказане рішення було скасоване рішенням апеляційного суду Одеської області від 30.06.2015 р. та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Марфін Банк» був задоволений частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором за період з 27.04.2011 р. по 08.09.2011 р. в сумі 286868,54 дол. США та 10059,87 грн., стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором за період з 09.09.2011 р. по 16.02.2015 р. в сумі 128641,01 дол. США та 2381799 грн. та судовий збір 910 грн., в решті позову відмовлено. Ухвалою ВССУ від 09.03.2016 р. вказане рішення апеляційного суду Одеської області від 30.06.2015 р. було скасоване та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 06.12.2016 р. було скасоване рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 12.03.2015 р. та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_3 задоволено, стягнуто з неї на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 463552,11 дол. США та 4049866,85 грн. і судові витрати 1820 грн., що на думку представника заявниці унеможливлює стягнення боргу з ОСОБА_2, так як рішення суду стосується лише боргу, який підлягає стягненню одноособово з ОСОБА_3

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 січня 2017 року

в задоволенні заяви боржниці ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено

Ухвалу Овідіопольського райсуду Одеської області від 20.10.2016 р. про зупинення стягнення за виконавчим листом № 2-2170/11 виданого Овідіопольським районним судом Одеської області від 17.07.2014 року по виконавчому провадженню ЄДРВП 48144636 по примусовому стягненню з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, що перебуває в провадженні державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 - скасовано.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 та представник ОСОБА_3 ОСОБА_5 подали апеляційні скарги у яких просять ухвалу суду скасувати, заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити, посилаючись на порушення судом норм права.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, районний суд виходив з того, що рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 квітня 2014 року, на підставі якого видано даний виконавчий лист, не скасовано у частині задоволення позову про стягнення боргу з ОСОБА_2

Судова колегія, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Так розглядаючи заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, районний суд не дотримався порядку, встановленого законом для його вирішення.

Зокрема районним судом не було досліджено у ході судового розгляду виконавче провадження, а відповідно не встановлено чи знаходиться на виконанні виконавчий лист,

Не перевірено і не дано оцінки запису від 8 червня 2015 року на копії виконавчого листа (а.с. 6 зворот) про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 «Закону України про виконавче провадження», згідно до якої виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію і проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 січня 2017 року підлягає скасуванню з передачею цього питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись: ст. ст. 304, 307; п. 3 ч. 1 ст. 312; 315; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 та представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 січня 2017 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9