Справа № 639/1835/17
Провадження № 2/639/1209/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С.М.,

при секретарі судового засідання - Макушенко Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" в особі Харківської обласної дирекції ПАТ НАСК "Оранта" про стягнення франшизи,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" в особі Харківської обласної дирекції ПАТ НАСК "Оранта", в якому, враховуючи уточнення, просить стягнути з ПАТ НАСК "Оранта" на користь позивача суму франшизи, передбаченої договором АТ «СК «АХАСтрахування» добровільного страхування наземного транспортного засобу «Все включено» № 30068а5х від 17.08.2015, у розмірі 3445,00 грн, а також судовий збір у розмірі 640 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 18.02.2016 на перехресті вул. Пушкінської та вул. Маршала Бажанова у м. Харкові сталася ДТП за участю позивача та ОСОБА_2, яка сталася з вини останнього, що підтверджується постановою Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2016. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», а позивача в АТ «СК «АХА Страхування» за договором № 30068а5х від 17.08.2015. В результаті зазначеної ДТП пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 Для здійснення ремонту свого транспортного засобу позивач звернувся до автосервісу Фрунзе-Авто. Вартість відновлювального ремонту склала 28593,78 грн. Частину грошових коштів у розмірі 25148,69 грн за ремонт автомобіля позивача сплачено АТ «СК «АХА Страхування». Однак, грошові кошти за проведення ремонтних робіт у розмірі 3445,09 грн ОСОБА_1 відшкодовано не було, оскільки до п. 10.2 договору добровільного страхування наземного транспортного засобу «Все включено» № 30068а5х від 17.08.2015 передбачено франшизу у розмірі 3445,00 грн. У звязку з чим, як зазначає позивач, він вимушений був сплатити суму у розмірі 3445,09 грн за ремонт автомобіля за власні кошти. Позивач вказує, що враховуючи те, що особою відповідальною за завдані збитки з вини ОСОБА_2 є ПАТ «НАСК ОСОБА_3», то ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про отримання відшкодування у розмірі 3445,09 грн. Проте, відповідачем відмовлено у виплаті вказаного страхового відшкодування.

Позивачем подано до суду клопотання щодо розгляду справи без його участі.В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності, уточнені позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму франшизи в розмірі 3445,00 грн.

Представник відповідача ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні заперечувала проти задоволення уточненого позову, посилаючись на його безпідставність.

Суд, вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як передбачено частиною другою ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з вимогами статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" розяснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Судом встановлено, що 17.09.2015 між ПАТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_1 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 30068а5х, за яким були застраховані майнові інтереси, повязані з експлуатацією транспортного засобу Ford Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 10-15).

18.02.2016 об 11 годині ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_3 по вул. Пушкінській в м. Харкові, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_1, який рухався попереду, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил Дорожнього руху України.Постановою Київського районного суду м. Харкова від 25 березня 2016 року у справі № 640/3636/16-п, вина ОСОБА_2 у скоєнні вказаної вище ДТП встановлена у судовому порядку (а.с. 9).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином вищевказані обставини доказуванню не підлягають, вина відповідача у скоєнні ДТП встановлена.

Ремонт автомобіля відповідача склав суму у розмірі 28593,69 грн, що підтверджується рахунком № Ч6-00000048 від 19.02.2016 (а.с. 22).

Згідно платіжного доручення № 226 292 від 29.02.2016 страхова компанія позивача АТ «СК «АХА Страхування» виплатила йому 25148,69 грн страхового відшкодування (а.с. 24) на підставі акту № АХА2016352 від 26.02.2016 (а.с. 23).

Як вбачається з полісу № АЕ/5043507 від 02.12.2015 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 застрахована у ВАТ «НАСК «Оранта» (а.с. 48).

ОСОБА_1 звернувся до відповідача, як до страховика цивільно-правової відповідальності особи, яка завдала збитків позивачу ОСОБА_2, із заявою від 19.02.2016 про страхову виплату потерпілого (а.с. 28).

Проте НАСК «Оранта» своїм листом від 27.05.2016 відмовило позивачу у задоволенні його заяви, посилаючись на те, що страховиком останнього АТ СК «АХА Страхування» вже сплачено страхове відшкодування у розмірі 25148,69 грн (а.с. 29).

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Судом встановлено, що позивачу відшкодовано страховиком суму завданих збитків у розмірі 25148,69 грн (а.с. 24).

При цьому, відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно ст. 1194 ЦК, п. 24 постанови № 4 від 01.03.2013 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної безпеки», особа, яка застрахувала свою відповідальність , у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», страхувальником або особою відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Підпунктом 10.2. п. 10 Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 30068а5х від 17.09.2015, укладеного між АТ «СК «АХА Страхування» та позивачем, передбачено франшизу, розмір якої складає 3445,00 грн (а.с. 10-15).

Отже, сплата франшизи має бути компенсована саме безпосередньо ОСОБА_2

Представнику позивача у судовому засіданні було розяснено на підставі ч. 4 ст. 10 ЦПК України наслідки невчинення такої процесуальної дії, як заміна неналежного відповідача, а саме вимоги закону щодо відмови у задоволенні позову у разі його предявлення до неналежного відповідача, що підтверджується журналом судового засідання. Однак представник позивача не скористався своїм правом щодо заміни відповідача та наполягав у судовому засіданні на тому, що належним відповідачем щодо відшкодування суми франшизи у розмірі 3445,00 грн є саме ПАТ НАСК "Оранта" .

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав щодо задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, 1194 ЦК України, Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" в особі Харківської обласної дирекції ПАТ НАСК "Оранта" про стягнення франшизи - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М. Гаврилюк