13.04.2017 Єдиний унікальний № 371/355/17
Провадження №2/371/304/17
Миронівський районний суд Київської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року Миронівський районний суд Київської області

в складі: головуючого - судді Пархоменко В.М.

при секретарі Овчаренко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миронівка в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

У березні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Такі стосунки негативно впливають на стан морально-психологічного клімату в сім»ї, на стан виховання дітей, їх психічне здоров»я, а тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам дітей.

Це стало причиною припинення шлюбних відносин з лютого 2017 року, вважає, що сімя їх розпалась, миритися з відповідачем не бажає, а тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_2.

У судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала, на розірванні шлюбу наполягає, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просить залишити дітей проживати з нею.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та день розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності, позов визнає, не заперечує проти того, щоб діти після розірвання шлюбу залишилися проживати з позивачкою.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини подружнього життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2006 року, від якого мають малолітніх дітей: дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4) та свідоцтвами про народження дітей (а.с.7-8).

Сімейне життя у сторін не склалось із-за різних характерів та відсутності взаєморозуміння.

Ці обставини призвели до того, що сторони з лютого 2017 року остаточно припинили шлюбно-сімейні відносини, подружніх стосунків не підтримують, шлюб носить формальний характер.

Відповідно до ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а тому примушувати позивача до спільного проживання з відповідачем суд вважає недоцільним.

За таких обставин, суд вважає, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

За взаємною згодою сторін, після розірвання шлюбу, діти залишаються жити з матірю.

Сторонам розясняється, що відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому після розірвання шлюбу позивачеві слід залишити прізвище ОСОБА_2.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати у справі слід покласти на відповідача.

На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113, 115 СК України, керуючись ст.ст.8, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Шуміліна) ОСОБА_5 та ОСОБА_2, зареєстрований 17 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 46.

Після розірвання шлюбу залишити позивачеві прізвище ОСОБА_2.

За взаємною згодою сторін після розірвання шлюбу діти: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишаються жити з матірю ОСОБА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн.00коп.судового збору .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд в 10-денний строк з дня його проголошення

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_6

Згідно з оригіналом

Суддя В.М.Пархоменко