Справа № 362/5279/16-ц Головуючий у І інстанції Грибанова Ю. Л.
Провадження № 22-ц/780/4406/17 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Категорія 19 14.12.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_3, третя особа- товариство з обмеженою відповідальністю «Лендсервіс», про визнання недійсним рішення з проведення аукціону та визнання недійсним договору купівлі-продажу з аукціону,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував наступним:

01 грудня 2011 року між позивачем та Данилівською сільською радою Васильківського району Київської областібуло укладено договір оренди № 4 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності Данилівської сільської ради, відповідно до якого позивач отримав в оренду строком на 2 роки 11 місяців (до 31 жовтня 2014 року) 1/2 частини нежитлового приміщення магазину, що розташованого по АДРЕСА_1. На виконання умов договору його сторонами було підписано акт приймання-передачі нежитлових приміщень, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення загальною площею 54,4 кв.м, технічний стан якого задовільний, проте потребує поточного і капітального ремонту. В подальшому позивачем як орендарем було зроблено капітальний ремонт приміщення, проведено водопостачання та водовідведення, а також реконструкцію та перепланування, на що було надано відповідний дозвіл рішенням Данилівської сільської ради Васильківського району Київської областіза №215 від 24 червня 2011 року.

Рішенням Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області № 1535 від 15 серпня 2014 року договір оренди було продовжено на 5 років.

08 травня 2015 року позивач звернувся до орендодавця з проханням розглянути можливість придбання ним орендованого приміщення, на що відповіді він не отримав. 23 листопада 2015 року позивачу стало відомо, що на підставі рішення Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області за №1948 38 сесії VI скликання від 31 липня 2015 року «Про приватизацію об'єкта комунальної власності нежитлової будівлі, магазину по АДРЕСА_1 шляхом проведення аукціону» та протоколу проведення аукціону №2.15.А, затвердженого головою Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області від 19 листопада 2015 року, Данилівська сільська рада за результатами проведеного аукціону передала ОСОБА_3 у власність нежитлову будівлю - магазин, площею 113,3 кв.м, до складу якого входить й орендоване ним майно.

Позивач вважає, що відчуження спірного приміщення на користь ОСОБА_3 порушило переважне право позивача перед іншими особами на придбання спірного майна що є підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним.

На підставі наведеного позивач просив суд:

-визнати недійсним рішення Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області за №1948 від 31 липня 2015 року "Про приватизацію об'єкта комунальної власності нежитлової будівлі, магазину по АДРЕСА_1 шляхом проведення аукціону";

-визнати недійсним протокол проведення аукціону №2.15.А, затвердженого головою Данилівської сільської ради Васильківського району Київської областівід 19 листопада 2015 року;

-визнати недійсним договір купівлі-продажу (з аукціону) від 23 листопада 2015 року нежитлової будівлі-магазину площею 113,3 кв.м, що розташований по АДРЕСА_1, укладеного між територіальною громадою с.Данилівка, військове містечко №21 в особі виконкому сільської ради та ОСОБА_3, зареєстрованого в нотаріальному реєстрі за №1768;

-скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26382013 від 23.11.2015 року та скасувати запис Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності 12173168 від 23.11.2015 року нежитлового приміщення площею 113,3 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Обґрунтував скаргу тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги доводи його позовної заяви. Вважає, що є усі правові підстави для задоволення позовних вимог. Окрім того навів цілий ряд порушень процедури приватизації спірного майна, які, з його точки зору, обумовлюють недійсність такої приватизації та проведеного аукціону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що продажем орендованого ним майна було порушене передбачене ст. 777 ЦК України його переважне право на придбання такого майна, відтак рішення сільської ради про приватизацію спірного об'єкта, протокол аукціону та укладений за результатами аукціону договір купівлі-продажу на підставі положень 215 ЦК України підлягають визнанню недійсним, а зареєстроване на спірний об'єкт право власності - скасуванню. В той же час погодитися з наведеною позицією позивача та апелянта суд не може.

Дійсно, положеннями ч. 2 ст. 777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання. В той же час з матеріалів справи вбачається, що переможець аукціону ОСОБА_3 також був орендарем проданої з аукціону будівлі, а також був орендарем і земельної ділянки під нею. Вказані обставини не заперечувалися представником позивача в судовому засіданні, відтак відповідно до положень ст. 61 ЦПК України не потребують окремого доведення. За таких умов як ОСОБА_2, так і ОСОБА_3 з цього приводу були у рівних правах по відношенню один до одного.

Не обумовлюють наявності переваги позивача над ОСОБА_3 щодо придбання спірного майна й положення Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)». Так, ст. 3 вказаного закону встановлює, що приватизація об'єктів малої приватизації здійснюється шляхом викупу, продажу на аукціоні, а також шляхом продажу за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону (для групи А та окремих об'єктів групи Ж). Процедура здійснення приватизації таких об'єктів передбачена Порядком продажу об'єктів малої приватизації шляхом викупу, на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону, який затверджений наказом Фонду державного майна № 439 від 02.04.2012 року. Відповідно до пункту 8.1. вказаного порядку, викуп об'єктів малої приватизації (на що претендує позивач) застосовується відповідно лише щодо об'єктів малої приватизації, які не були продані на аукціоні чи за конкурсом, а також якщо право покупця на викуп об'єкта передбачено чинним законодавством України. Зокрема таке право на викуп передбачене п. 1 ст. 18-2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», відповідно до якого у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) орендар одержує право на викуп такого майна, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування судом самостійно таких доказів було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

В своїй позовній заяві ОСОБА_2 зазначав, що ним з дозволу власника майна було зроблено ремонт та реконструкцію орендованого майна. В той же час позивачем не було представлено до суду належних та допустимих доказів з приводу здійснення ним таких поліпшень, їх розміру та вартості, співвідношення з ринковою вартістю об'єкта, що давало б позивачу право вимагати приватизації спірного об'єкта не за процедурою аукціону чи конкурсу, а шляхом викупу.

З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновків про те, що позивачем не було доведено наявності порушення його переважного права на придбання спірного об'єкта, відтак приватизація такого об'єкта шляхом продажу з аукціону (брати участь в якому міг й сам позивач) не порушує його охоронюваних законом прав. За таких умов суд першої інстанції цілком обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, з чим погоджується й колегія суддів апеляційного суду, не вбачаючи підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

При вирішенні апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду також зважає на те, що в своїй позовній заяві ОСОБА_2, окрім посилань на порушення свого переважного права на викуп спірного об'єкту приватизації, також зазначав й про порушення порядку проведення такої приватизації. В той же час жодного конкретного такого порушення, яким би обґрунтовувалися його позовні вимоги, позивач в представленому до суду позові не наводив, обмежившись лише декларативним зазначенням про їх наявність. За таких умов вимоги про недійсність приватизації та її результатів з підстав порушення процедури її проведення не були предметом розгляду справи судом першої інстанції, правова оцінка їм не давалася.

У відповідності до положень ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. За таких умов, з огляду на встановлені ст. 303 ЦПК України межі апеляційного розгляду, колегія суддів не може взяти до уваги доводи представника апелянта щодо порушення процедури проведення приватизації, які ним були представлені в ході розгляду апеляційної скарги, в якості підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

У відповідності до положень ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.П. Коцюрба

А.С. Сержанюк