Справа № 265/8645/17
Провадження № 2/265/2181/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В.,

за участю секретаря Єфрємової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кадрове агентство «ОСОБА_2 Сервіс» про стягнення суми боргу, -

В С Т А Н О В И В :

25 грудня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кадрове агентство «ОСОБА_2 Сервіс» ( надалі ТОВ «КА «ОСОБА_2 Сервіс» було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги. За зазначеним договором, позивач ОСОБА_1 надав ТОВ «КА «ОСОБА_2 Сервіс» на безоплатній основі кошти в розмірі 300 000,0 гривень а останній зобовязався повернути зазначену суму до 30 вересня 2015 року шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок позикодавця в установі банку або повернути готівковими коштами з каси підприємства. В супереч договору «Про надання поворотної фінансової допомоги» від 25 грудня 2014 року, відповідач не повернув зазначену суму в строк указаний в договорі, а саме до 30 вересня 2015 року, у звязку з чим позивач ОСОБА_1 звернувся до суду. Позивач просить суд стягнути з відповідача ТОВ «КА «ОСОБА_2 Сервіс» суму заборгованості в розмірі 300 000,0 гривень, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України - 3% річних в розмірі 18 887,67 гривень, індекс інфляції в період з 30 вересня 2015 року по 6 грудня 2017 року в розмірі 89 640,00 гривень, а всього 408 527,67 гривень.

Суд дослідив матеріали справи, вислухав пояснення позивача, а також врахував відзив відповідача, прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Факт отримання відповідачем ТОВ «КА «ОСОБА_2 Сервіс» грошей в розмірі 300 000,0 гривень підтверджується договором № 12/14 «Про надання поворотної фінансової допомоги» від 25 грудня 2014 року який було підписано сторонами та скріплено печаткою підприємства ( а.с.4) а також квитанцією до прибуткового касового ордеру № 3 від 25 грудня 2014 року підписану директором підприємства - ОСОБА_3 та скріплену печаткою підприємства. ( а.с.5)

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договором № 12/14 від 25 грудня 2014 року було визначено строк повернення позики, а саме до 30 вересня 2015 року. ( а.с.4)

Як наполягає позивач ОСОБА_1 відповідач не повернув гроші в зазначений в договорі час.

Відповідач в особі директора ТОВ «КС «ОСОБА_2 Сервіс», своїм відзивом від 14 грудня 2017 року, який надійшов до суду 19 грудня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 визнав в повному обсязі, тим самим підтвердив факт не повернення грошових коштів. У звязку з чим суд дійшов висновку про те, що позивачем було доведено факт позичення коштів, а відповідачем цей факт не спростовано, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

Однією з позовних вимог позивача ОСОБА_1 є стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 1 жовтня 2014 року № 6-113цс14, від 06 липня 2016 року № 6-1946 цс15.

Розрахунок суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції складає (300 000,0 грн. (сума заборгованості) х індекси інфляції у прострочений період (з 30.09.2015 року по 6 грудня 2017 року).

Таким чином, до сплати на користь ОСОБА_1 належить сума інфляційних втрат за весь час прострочення в розмірі 89 640,00 гривень.

Також відповідно до ст. 625 ЦК України, стягненню підлягають 3% річних від простроченої суми в розмірі 18 887,67 гривень (300000,0 х 3% х 766 днів прострочення та поділено на 365 днів).

Враховуючи вище викладене з відповідача ТОВ «КС «ОСОБА_2 Сервіс» підлягає стягненню заборгованість за договором № 12/14 від 25 грудня 2014 року в розмірі 300 000,0 гривень та відповідно до вимог ст. 625 ЦК України - 3% річних в розмірі 18 887,67 гривень, індекс інфляції в період з 30 вересня 2015 року по 6 грудня 2017 року в розмірі 89 640,00 гривень, а всього 408 527,67 гривень.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір в розмірі 4085,29 гривень.

Отже, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на користь позивача підлягає відшкодуванню сума судового збору, в розмірі 4085,29 гривень.

На підставі ст.ст. 625, 631, 1046, 1047, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76,81, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кадрове агентство «ОСОБА_2 Сервіс» про стягнення суми боргу - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кадрове агентство «ОСОБА_2 Сервіс» ( ), яке зареєстровано: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2 (Комсомольському) АДРЕСА_1, заборгованість за договором № 12/14 «Про надання поворотної фінансової допомоги» від 25 грудня 2014 року в розмірі 300 000,0 гривень, 3% річних в розмірі 18 887,67 гривень, інфляцію в розмірі 89 640,0 гривень, а всього 408 527 ( чотириста вісім тисяч пятсот двадцять сім) гривень 67 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кадрове агентство «ОСОБА_2 Сервіс» ( ), яке зареєстровано: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2 (Комсомольському) АДРЕСА_1 судові витрати в розмірі 4085, 29 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення було складено та підписано 22 грудня 2017 року.

Суддя ______________________ Шиян В.В.