Справа № 0417/9302/2012
Проваження №2/202/984/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 березня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Журавльов А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет застави посилаючись на те, що 06.06.2008 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CVF0AN40146685, згідно якого відповідачка отримала кредит в сумі 12980,75 доларів США строком до 05.06.2015 року зі сплатою 15,00% річних. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, був укладений договір застави рухомого майна від 06.06.2008 року, згідно з яким в заставу банку було передано автомобіль Chery, модель Amulet A15, рік випуску: 2008, тип ТЗ легковий сєдан, № кузова LVVDA11B68D025242, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року з поручителем ПАТ «А-Банк». Відповідачка ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів, в звязку з чим станом на 28.04.2012 року виникла заборгованість у розмірі 20773,85 доларів США, що складає 165980,99 грн., яка складається з наступного: 10781,65 доларів США заборгованість за кредитом, 358270 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 982,24 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 440823 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 3129 доларів США штраф (фіксована частина), 987,74 доларів США штраф (процентна складова). Просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CVF0AN40146685 від 06.06.2008 року в сумі 20773,85 доларів США здійснити вилучення предмету застави та передачі його у заклад (володіння) ПАТ КБ «Приватбанк», а саме: Chery, модель Amulet A15, рік випуску: 2008, тип ТЗ легковий сєдан, № кузова LVVDA11B68D025242, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Chery, модель Amulet A15, рік випуску: 2008, тип ТЗ легковий сєдан, № кузова LVVDA11B68D025242, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути з відповідачів солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 10000 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені частково.

Ухвалою суду від 03.02.2017 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2012 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Представник позивача при новому розгляді справи подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника.

Представник відповідача ПАТ «Акцент-Банк» у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином.

Представник відповідачки ОСОБА_1М проти задоволення позову заперечував та подав до суду заяву про застосування строку позовної давності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № CVF0AN40146685 від 06.06.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 12980,75 доларів США строком до 05.06.2015 року зі сплатою 15,00% річних.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № CVF0AN40146685 від 06.06.2008 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір застави автотранспорту від 06.06.2008 року, згідно з яким в заставу банку було передано автомобіль Chery, модель Amulet A15, рік випуску: 2008, тип ТЗ легковий сєдан, № кузова LVVDA11B68D025242, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачка ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 28.04.2012 року виникла заборгованість у розмірі 20773,85 доларів США, що складає 165980,99 грн., яка складається з наступного: 10781,65 доларів США заборгованість за кредитом, 358270 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 982,24 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 440823 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 3129 доларів США штраф (фіксована частина), 987,74 доларів США штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися з вимого про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, висвітленої в рішенні «Стаббініс та інші проти Сполученого Королівства» від 22.10.1996 року, строк позовної давності переслідує кілька важливих цілей, а саме забезпечує правову визначеність і остаточність, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко спростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийнятті судами рішень щодо подій, що мали місце в далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть стати недійними і недостатніми.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовні давність строком один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. За замісто цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початку перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. За умовами кредитного договору № CVF0AN40146685 від 06.06.2008 року погашення кредиту та процентів повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, в рахунок чого вносяться кошти, початком позовної давності для стягнення цих платежів обчислюється з моменту невиконання відповідачкою кожного з цих зобовязань, а саме з 01 липня 2008 року.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року № 6-116цс13 та постанові Верховного Суду України по справі № 6-31цс15, які згідно зі ст. 3607 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України. Згідно постанови Верховного Суду України від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15 у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовні давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Представник відповідачки ОСОБА_1 подав до суду заяву про застосування строку позовної давності.

Позивач не направляв досудову вимогу до відповідачки, а звернувся із даним позовом до суду 02.07.2012 року. Позивач із заявою про поновлення строку позовної давності не звертався. Таким чином, сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет застави.

Зобовязання за договором № CVF0AN40146685 від 06.06.2008 року було забезпечено порукою згідно договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, укладеного з ПАТ «Акцент-Банк».

Відповідно до розяснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» підлягає закриттю, повідомивши позивача, що розгляд даних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст. ст. 257, 258, 261, 267 ЦК України, практикою Європейського суду з прав людини, висвітленої в рішенні «Стаббініс та інші проти Сполученого Королівства» від 22.10.1996 року, постановою Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року № 6-116цс13, постановою Верховного Суду України від 03 червня 2015 року № 6-31цс15, ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 224, 3607 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави - відмовити.

Провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко