Справа №647/1610/17
Провадження № 2/647/999/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Кириленко М.О.,

за участю секретаря Пелюховської Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Бериславі цивільну справу за позовом Бериславського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю, в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідач на підставі наданих документів була зареєстрована у Бериславському районному центрі зайнятості як безробітна з 13.07.2012 року та їй була призначена допомога по безробіттю. Під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення було встановленою, що відповідач під час перебування на обліку як безробітна приховала факт працевлаштування до ФГ «ТЕРНИ ЛВЛ» та отримувала дохід, про що складено акт розслідування страхових випадків № 93 від 06.07.2017 року. За період перебування на обліку з моменту працевлаштування з 13.07.2012 року по 01.04.2013 року ОСОБА_1 була нарахована та виплачена допомога по безробіттю в розмірі 7808 гривень 67 копійок. Позивачем був направлений лист - претензія з вимогою сплати суми незаконно отриманої допомоги, проте відповідач залишив її без відповіді та задоволення. У звязку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача допомогу по безробіттю в розмірі 7808 гривень 67 копійок.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач та її представник ОСОБА_3 у судовому проти задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі, просили суд застосувати позовну давність до позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що наявні у матеріалах справи, суд прийшов до наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 10.07.2012 року звернулась до Бериславського районного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де була зареєстрована як така, що шукає роботу з отриманням допомоги по безробіттю (а.с. 15).

За особистою заявою відповідача, наказом директора центру зайнятості від 10.07.2012 року №НТ 120710 ОСОБА_1 був наданий статус безробітного з 10.07.2012 року, наказом від 10.07.2012 року № НТ120710 призначена допомога по безробіттю, як застрахованій особі залежно від страхового стажу, відповідно до п.п. 1,3,4 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності: понад 10 років - 70% середньої з/п залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру з 10.07.2012 року по 04.07.2013 року. Згідно наказу №НТ120710 від 10.07.2012 року прийнято рішення розпочати виплату допомоги по безробіттю (а.с.16).

Згідно отриманих даних з Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування виявлені розбіжності. Так встановлено факт подання недостовірних даних ОСОБА_1 під час реєстрації у Бериславському районному центрі зайнятості, які полягали в тому, що під час перебування на обліку як безробітна, приховувала факт працевлаштування до НФГ «ТЕРНИ ЛВЛ» на умовах цивільно-правової угоди з 13.07.2012 року та отримувала дохід, що підтверджується актом № 93 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 06.07.2017 року (а.с. 20).

Про вказаний факт працевлаштування ОСОБА_1 районний центр зайнятості не повідомила, що свідчить про не зазначення нею всіх обставин, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю.

Статтею 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Згідно розрахунку Бериславського районного центру зайнятості ОСОБА_1 за період з 13.07.2012 року по 01.04.2013 року була нарахована та виплачена допомога по безробіттю в розмірі 7808 гривень 67 копійок (а.с. 21).

Відповідно до наказу №НТ130401 від 01.04.2013 року вирішено припинити виплату допомоги по безробіттю у звязку з поданням безробітним письмової заяви про відмову від послуг відповідно до пп. «10» п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

З метою досудового врегулювання питання про добровільну сплату незаконно отриманих коштів, на адресу відповідача було направлено претензію № 01-18/1048 від 07.07.2017 року про необхідність добровільного повернення коштів, сплачених як допомога по безробіттю на рахунок центру зайнятості (а.с.23).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування та випадок безробіття» одним з принципів страхування на випадок безробіття є обовязковість страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. Частиною 1 статті 4 передбачено, що страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці.

Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є допомога по безробіттю.

Частиною 2 статті 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування та випадок безробіття» застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування та випадок безробіття» передбачено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття далі - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України № 60/62 від 13 лютого 2009 року, Постановою правління Пенсійного фонду України від 13 лютого 2009 року № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248 розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообовязкове соціальне страхування на випадок безробіття (далі - центри зайнятості) у разі, коли під час перебування особи на обліку як безробітної до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Обмін інформацією здійснюється між Державним центром зайнятості, Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України як центральними органами виконавчої влади.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 з 13.07.2012 року по 14.07.2012 року працювала в фермерському господарстві «Терни ЛВЛ» згідно цивільно-правовового договору та за виконану роботу отримала відповідний дохід.

Згідно з пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307 (який був чинний на момент надання статусу безробітного), якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що позивачем вчинено дії щодо встановлення обставин, які впливають на порядок виплати матеріальної допомоги по безробіттю, прийнято рішення в межах повноважень та відповідно до встановленого порядку та з визначених законом підстав про повернення допомоги по безробіттю, яке надіслано відповідачу. На момент розгляду справи сума допомоги не повернута.

На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача коштів у сумі 7808 гривень 67 копійок, є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Стосовно вимоги відповідача про застосування строків позовної давності, суд приходить до наступного.

Згідно положень ч.4 ст.38 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» строк давності в разі стягнення штрафних санкцій передбачених цим Законом та Законом України «Про зайнятість населення», адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.

Тобто, строк давності не застосовується в разі стягнення заборгованості перед Фондом, незалежно від характеру такої заборгованості. На думку суду, вказане узгоджується із правилами про позовну давність, установленими ЦК України, які передбачають, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, окрім зазначених у ст.268 цього Кодексу, на які не поширюється позовна давність (ч.2 ст.268 ЦК України). Спори, що виникають із правовідносин за Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», вирішуються в судовому порядку (ст.39 вказаного Закону України).

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню 1600 гривень судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212-215 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Бериславського районного центру зайнятості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Бериславського районного центру зайнятості 7808 гривень 67 копійок в рахунок повернення допомоги по безробіттю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1600 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.О.Кириленко