Провадження №2/235/2795/17
Справа №235/6520/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Соловйової М.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду №7 м.Покровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини, зазначивши в обґрунтування заявлених вимог, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_5, після смерті якої спадкоємцями першої черги є її діти: позивач та відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3. Після смерті матері залишилось спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належав матері на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 12.09.1988 року. На момент смерті матері позивач був зареєстрований та проживав разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1. Також там були зареєстровані та проживали відповідачі. Спору між ними щодо спадщини немає. Після смерті матері відповідачі спадщину приймати не бажали, до нотаріуса не звертались. Позивач мав намір прийняти спадщину, оскільки мати перед смертю наполягала, що спадковий будинок залишився йому, і фактично вступив в управління житловим будинком, про що свідчить те, що у нього знаходяться оригінали відповідних правовстановлюючих документів на будинок - свідоцтво про право особистої власності, технічний паспорт, а також оригінали на інше спадкове майно - оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), ощадна книжка матері. Крім того, позивач після смерті матері продовжував доглядати за худобою у вказаному домоволодінні, у грудні 1998 року самостійно виконував внутрішній ремонт спадкового будинку, а в березні 1999 року здійснював добудування сараю на території домоволодіння. Таким чином, ним протягом 6 місяців після смерті матері вчинялися дії щодо спадкового майна, він вважає, що фактично вступив у володіння спадщиною і відповідно до ЦК УРСР 1963 року вважається таким, що прийняв спадщину. При зверненні до нотаріальної контори з метою отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії , оскільки надати свідоцтво йому одному не можливо, оскільки зі спадкодавцем проживали і були зареєстровані відповідачі. Таким чином, для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в цілому необхідно встановити факт прийняття спадщини шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном позивачем одноособово.

Позивач просить встановити факт прийняття одноосібно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, підтримали заявлені вимоги, наполягали на їх задоволенні (а.с.28).

Відповідачка ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі (а.с.31).

Відповідачка ОСОБА_3 до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі (а.с.24).

Відповідач ОСОБА_4 до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.30).

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно даних свідоцтва про народження, позивач є сином ОСОБА_5 (а.с.7).

ОСОБА_5 є матір'ю також і відповідачів по справі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.8-10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла у селі Звірове Красноармійського (Покровського) району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом смерть від 05 жовтня 1998 року, виданого виконкомом Піщанської сільради Красноармійського району Донецької області (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 12.09.1988 року та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Мічуріна с. Піщане Красноармійського району Донецької області, розміром 6,1 га, про що на підставі розпорядження Красноармійської районної державної адміністрації №4 від 13 січня 1997 року на ім'я останньої було видано сертифікат на право на земельну ділянку (пай) (а.с.12,13).

Згідно довідки, ОСОБА_5 по день своєї смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2, проживала та була зареєстрована в с.Звірове Красноармійського району Донецької області. Разом з ОСОБА_5 за вказаною адресою на момент її смерті проживав та був зареєстрований ОСОБА_1, який є позивачем по справі та відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.18).

Постановою державного нотаріуса Другої Красноармійської державної нотаріальної контори від 06 грудня 2016 року, ОСОБА_1відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на весь будинок, після смерті померлої ОСОБА_5, з тих підстав, що в довідці наданої Піщанською сільською радою вказано, що разом з спадкодавцем були зареєстровані та мешкали дочки - ОСОБА_2, ОСОБА_3, син ОСОБА_4, які згідно статті 1269 Цивільного кодексу України вони прийняли спадщину шляхом сумісного проживання, але в нотаріальну контору за отриманням свідоцтва про право на спадщину вони не звертались (а.с.17).

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року.

Згідно статті 524 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

У частині 1 статті 529 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року зазначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до статті 548 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 553 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року передбачено право спадкоємця відмовитись від спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі по справі не бажають прийняти спадщину після смерті матері, не вчиняли дій, які свідчили про фактичний вступ в управління спадковим майном, не бажали нести витрати, пов'язані із зберіганням майна, а також заяву про прийняття спадщини до державної контори не подавали.

Отже, встановлено, що позивач є спадкоємцем майна померлої за законом, фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, а тому, у суду є всі підстави задоволення вимог позивача та встановлення факту прийняття ним спадщини після смерті матері.

Керуючись ст.ст.524, 529, 548, 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, ст.ст.197, 200, 265, 268, 352, 354 УПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини -задовольнити.

Встановити факт прийняття одноосібно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1, проживає по АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1, НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_2, проживає по АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_3, проживає по АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_4, проживає по АДРЕСА_1

Суддя С.М.Хмельова