АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №214/6561/13ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2011/К/17 суддя Правсолов В.М.
Категорія - 27 (І) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Кислиці І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою третьої особи ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 18 жовтня 2017 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

третя особа ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (надалі ТОВ «Кредитні ініціативи) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 та просило суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0308/0808/98-225 від 15.08.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк», яка станом на 01.07.2013 року складає 623 031 грн. 10 коп.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» зазначило, що 15.08.2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір № 0308/0808/98-225, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у сумі 45 000 доларів США з зобовязанням повернути його та сплатити відсотки за користування ним.

У забезпечення належного виконання зобовязання за вказаним Кредитним договором, 15.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір №0308/0808/98-225-Z-1, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 своїх обов'язків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків за його користування належним чином не виконувала, станом на 01.07.2013 року у неї утворилась заборгованість в сумі 623 031 грн. 10 коп., з яких: строкова заборгованість за кредитом - 334 898 грн. 71 коп.; відсотків за користування кредитом 139 811 грн.; а також пені за несвоєчасне погашення кредиту 148 321 грн. 39 коп.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», що є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ТОВ «Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. 28.11.2012 року між ТОВ «Факторинговою компанією «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» також укладено договір факторингу. В результаті укладання вказаних договорів ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу кредитора за договором № 0308/0808/98-225 від 15.08.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» (на теперішній час ПАТ «Сведбанк»).

У звязку з наведеним позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності відповідачу, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 0308/0808/98-225 від 15.08.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» (на теперішній час ПАТ «Сведбанк»), яка станом на 01.07.2013 року складає 623 031 грн. 10 коп., шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні 282 792,96 грн.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 18 жовтня 2017 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру № 39, що знаходиться в будинку № 18, розташованому по вул. Корнійчука в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, що належить на праві власності ОСОБА_3, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0308/0808/98-225 від 15.08.2008 року, яка станом на 01.07.2013 складає 623 031 грн. 10 коп., а саме: за кредитом - 334 898 грн. 71 коп., по відсотках - 139 811 грн. 00 коп., пеня - 148 321 грн. 39 коп., шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні 282 792 грн. 96 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» витрати по сплаті судового збору в сумі 3441 грн. 00 коп.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочено на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права. Так, відповідач зазначає, що судом було порушено положення ч. 1 ст. 195 ЦПК України, оскільки, суд, видалившись до нарадчої кімнати не повідомив для чого він виходить до нарадчої кімнати для виготовлення повного тексту рішення чи для вступної та резолютивної його частини, та не повідомив про орієнтовний час виготовлення рішення суду. При цьому, ОСОБА_2 зазначає, що вона неодноразово зверталася до суду із вимогою надати їй повне рішення суду, однак їй не було вчасно надано копію оскаржуваного рішення суду. Також, суд направив копію цього рішення суду відповідачу ОСОБА_3 на адресу, за якою остання не проживає. Крім того, третя особа вважає, що ТОВ «Кредитні ініціативи» є неналежним позивачем по справі, оскільки не набуло у встановленому законом порядку права вимоги за іпотечним договором, адже витяг з договору факторингу є неналежним доказом у справі, а боржник не був повідомлений про відступлення прав вимоги. Також, судом не було взято до уваги рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.03.2015 року, яким вже стягнуто заборгованість за кредитом в сумі 419 142,99 грн. та на теперішній час проводиться примусове стягнення боргу. Також, ОСОБА_2 звертає увагу колегії суддів на те, що предмет іпотеки є єдиним житлом трьох осіб, у тому числі й малолітньої дитини, та площа квартири не перевищує 140 кв.м., а у майнового поручителя ОСОБА_3 відсутнє право власності на інше майно.

Представник позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» та відповідач ОСОБА_3, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи (т. 2 а.с. 215-218), в судове засідання не з'явилися і про причини своєї неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, третю особу ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4, які, кожна окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.08.2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» (на теперішній час ПАТ «Сведбанк») був укладений кредитний договір № 0308/0808/98-225, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у сумі 45 000 доларів США з зобовязанням повернути його до 14 серпня 2018 року включно та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12,5% річних.

У забезпечення належного виконання зобовязання за вказаним Кредитним договором, 15.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» (на теперішній час ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір №0308/0808/98-225-Z-1, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 15.08.2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором № 0308/0808/98-225 від 15.08.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк», у сумі 419142,99 грн.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», що є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ТОВ «Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. 28.11.2012 року між ТОВ «Факторинговою компанією «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» також укладено договір факторингу. В результаті укладання вказаних договорів ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу кредитора за договором № 0308/0808/98-225 від 15.08.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» (на теперішній час ПАТ «Сведбанк»).

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 своїх обов'язків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків за його користування належним чином не виконувала, станом на 01.07.2013 року у неї утворилась заборгованість в сумі 623 031 грн. 10 коп., з яких: строкова заборгованість за кредитом - 334 898 грн. 71 коп.; відсотків за користування кредитом 139 811 грн.; а також пені за несвоєчасне погашення кредиту 148 321 грн. 39 коп.

Звертаючись до суду з позовом, позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» посилався на те, що у зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 своїх обов'язків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків за його користування, станом на 01.07.2013 року у неї утворилась заборгованість в сумі 623 031 грн. 10 коп.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» та звертаючи стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що позичальник ОСОБА_2 належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання згідно умов кредитного договору, а саме в терміни, встановлені кредитним договором, кошти не повернула, графіку погашення заборгованості не дотримується, а тому у іпотекодержателя виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Із змісту кредитного договору вбачається, що сторони погодили всі істотні його умови як це передбачено ст.207 ЦК України і це узгоджується з вимогами ч.1 ст.638 ЦК України.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.ст.526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Виходячи із положень ст.ст.526, 626-631 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання, згідно кредитного договору № 0308/0808/98-225 від 15.08.2008 року, належним чином не виконувала, кредит належним чином не погашала та відсотки не сплачувала, у зв'язку з чим у неї утворилась заборгованість перед кредитором, яка станом на 01.07.2013 року становить 623 031 грн. 10 коп.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені суми розраховані згідно умов кредитного договору, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 та є правильними.

Не може погодитись колегія суддів й з доводами апеляційної скарги про те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» є неналежним позивачем по справі, оскільки не набуло у встановленому законом порядку права вимоги за іпотечним договором.

Так, як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк» та АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі Фактор), укладено договір факторингу № 15, за умовами якого Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить Банку на підставі документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги Банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає Банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку передбаченому даним договором (п.2.1 договору).

Пунктом 2.2.3. договору передбачено, що з моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі повязані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів по відношенню до боржників, у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обовязкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору,але настане у майбутньому.

28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого «Вектор Плюс» відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку передбаченому договором. Після переходу права вимоги заборгованості до Фактора, він має право нараховувати, в якості нового кредитора, проценти, комісії, штрафні санкції та інші обовязкові платежі по відношенню до боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обовязкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що загальна сума прав вимоги, що відступаються за цим договором, та ціна продажу визначаються в день передачі по акту приймання передачі в реєстрі заборгованості боржників, який є днем укладення даного договору.

Передача документації здійснюється шляхом укладення між сторонами відповідного акту прийому-передачі документації за формою, встановленою в додатку № 4 до цього договору. Акт прийому-передачі документації підписується уповноваженими представниками сторін, а їх підписи скріплюються печатками сторін. Акт прийому-передачі документації є невідємною частиною даного договору (п. 4.4.).

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У ч.1 ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1ст.1077 ЦК України).

Отже, при відступлені права вимоги кредитор може відступити лише ті права та у тих обсягах, які має на час передачі вимоги та які визначені між ним та іншою особою, яка ці права приймає у окремому договорі.

Представник позивача надав суду копії договорів купівлі - продажу кредитного портфелю (договори факторингу від 28 листопада 2012 року) та актів прийому передачі до цих договорів. В акті прийому-передачі Реєстру Заборгованостій Боржників зазначено про те, що на виконання п.п. 2.3.,3.1 договору факторингу Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр заборгованості боржників, відповідно до якого Фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

Витяг з реєстру заборгованості боржників підтверджує, що до позивача перейшло право вимоги, як за кредитним договором № 0308/0808/98-225 від 15.08.2008 року, так і за Іпотечним договором №0308/0808/98-225-Z-1 від 15.08.2008 року (т. 1 а.с. 28-41).

За таких обставин договір факторингу між фактором і клієнтом укладено у встановленому законом порядку, а доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Частиною 1 статті 575 ЦК України встановлено, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до 1, 7, 33 Закону України "Про іпотеку", іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомого майна, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно п. 10.3 Договору іпотеки від 15.08.2008 року, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником (ОСОБА_2 ) будь-якого із зобовязань за кредитним договором (т. 1 а.с. 14-15).

Судом першої інстанції враховані роз'яснення Пленуму ВСС України викладені в п.9 Постанови від 30 березня 2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", відповідно до яких право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України), а тому колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що судом не було взято до уваги рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.03.2015 року, яким вже стягнуто заборгованість за кредитом в сумі 419 142,99 грн..

Згідно з ст. 39 ЗУ "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду відповідно до ст. 39 ЗУ "Про іпотеку", то суд у своєму рішенні може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку".

Виходячи зі змісту поняття "ціна", як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст. ст. 38, 39 Закону України "Про іпотеку" колегія суддів приходить до висновку, що у розумінні норми ст. 39 Закону України "Про іпотеку" встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України №6-1239цс16від 8 червня 2016 року, ухваленої за результатом розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Як вбачається з матеріалів справи, у пункті 5 Іпотечного договору №0308/0808/98-225-Z-1У від 15.08.2008 року сторони погодились, що вартість предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_3 оцінюється ними в 282 792,96 грн., а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо визначення початкової ціни предмету іпотеки в розмірі 282 792,96 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що предмет іпотеки є єдиним житлом трьох осіб, у тому числі й малолітньої дитини, та площа квартири не перевищує 140 кв.м., а у майнового поручителя ОСОБА_3 відсутнє право власності на інше майно, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки ці обставини було у повній мірі враховано судом першої інстанції при застосуванні Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VІІ.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

При цьому, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права після ухвалення рішення у справі (несвоєчасно видано повне рішення суду та направлено його копію відповідачу ОСОБА_3 на адресу, за якою остання не проживає) колегією суддів не приймаються до уваги, як такі, що не мають правового значення для вирішення спору.

За таких обставин, колегія суду вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: