Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/48/17
Номер провадження: 2/511/238/17
12 квітня 2017 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Бобровська І. В.,
секретаря Півоварова В.Г.,
ВСТАНОВИВ:
Позивач підтримав свій позов, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення.(а.с.47)
На підставі ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач викликалася поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, за місцем реєстрації не проживає, про зміну місця проживання не повідомляв, а тому вважається таким, що повідомлен належним чином про дату, час та місце розгляду справи. (а.с.50).
В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди представника позивача.
Враховуючи думку представника позивача, викладену в заяві, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.1077 ч.1, ч.2 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Зі змісту ст.1080 ч.1 ЦК України вбачається, що Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Відповідно до ст.ст.514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, згоди боржника не вимагаються.
Згідно договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12.2014 року, укладеному між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» позивач набув право вимоги за кредитними договорами № НОМЕР_1 від 19.08.2013 року, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем.
Таким чином, з укладанням вказаного договору факторингу до позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги виконання зобов'язання відповідача за кредитним договором, укладеними між відповідачем та ПАТ «ОТП Банк».
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. Договір є обовязковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України.
Згідно ст.1054 ч.1 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.2 даної статті передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені).
Згідно ст.1049 ч.1 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Отже, згідно ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.
Розмір та порядок отримання відсотків встановлюється договором. Відповідач порушив вимоги ст.525, ст.526 ЦК України та Кредитних договорів, вказаних вище.
Позов оснований на законі, доведений матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, та підлягає задоволенню у повному обсязі.
Судовий збір у розмірі 1378,00 гривен за подання до суду позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1 від 19.08.2013 року сплачений позивачем у повному розмірі.
На підставі ст. ст. 2,15,258,526, 527, 530, 1049, 1050, 1054, 1077-1082 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 212, 213, 214-215, 224-226, 228, 233 ЦПК України, суд, -
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
Суддя І. В. Бобровська