Справа №470/690/16-ц 13.04.2017 13.04.2017 13.04.2017
Провадження №22-ц/784/790/17
Справа №470/690/16-ц Головуючий у 1-ї інстанції Міщенко Г.В.
Провадження № 22-ц/784/790/17 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
Категорія 69
У Х В А Л А

Іменем України

13 квітня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченко В.І. Прокопчук Л.М.,

із секретарем Горенко Ю.В.,

за участю представника заявниці - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 8 лютого 2017 року за заявою ОСОБА_3, зацікавленої особи - Лепетиської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області про встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем.

Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що 25 листопада 2012 року померла її мачуха - ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,90 га, що розташована на території Старосільської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області

ОСОБА_4, яка інших спадкоємців не мала, проживала в її будинку № 13 по вул. Лисоконя в селі Лепетиха Березнегуватського району Миколаївської області із 23 жовтня 2005 року по день смерті, проте приватним нотаріусом її відмовлено в оформлені спадщини та рекомендовано звернутися до суду про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як пять років на час відкриття спадщини.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_3 просила суд встановити факт проживання однією сімєю з ОСОБА_4 з 1 січня 2005 року по 25 листопада 2012 року в будинку № 13 по вул. Лисоконя в селі Лепетиха Березнегуватського району Миколаївської області.

Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 8 лютого 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на необґрунтованість рішення суду та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її заяву.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявниці, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не довела належними доказами обставин, що вказують на проживання заявниці із спадкодавцем однією сім'єю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

З такими висновками суду колегія суддів погоджується, так як вони відповідають нормам матеріального права та обставинам справи, встановленим у судовому засіданні.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 з 28 жовтня 1993 року (а. с. 3-4 ).

За повідомленням сільського голови ОСОБА_4, яка є мачухою ОСОБА_3, проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1988 року по 15 жовтня 2008 року (а.с. 45).

Із довідки Лепетиської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області № 291/03-13 від 4 травня 2016 року, виданої сільським головою на підставі запису № 343-1 в погосподарській книзі № 5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 23 жовтня 2008 року по день смерті 27 листопада 2012 року проживала та була зареєстрована за адресою заявниці (а. с. 9).

За даними довідки сімейного лікаря ОСОБА_4 перебувала під наглядом сімейного лікаря Березнегуватського районного центру первинної медико-санітарної допомоги з січня 2005 року по листопад 2012 року (а.с. 49).

Відповідно до розяснень приватного нотаріуса Березнігуватського районного нотаріального округу Миколаївської області, до якого заявниця звернулася з питань оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4, останній необхідно звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання з померлою однієї сім'єю. Спадкова справа цим нотаріусом не заводилася (а.с. 22,28).

За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали за спадкодавцем однією сім'єю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Як розяснено в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року при вирішення спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання за спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю за спадкодавцем без шлюбу, таке право також можуть мати інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї.

Отже, до загальних ознак у розумінні цієї норми, яким має відповідати зв'язок між фізичними особами, щоб вони вважалися сім'єю, належать: спільне проживання, повязаність спільним побутом, взаємні права та обовязки.

З огляду на встановлені судом обставини та надані сторонами докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_4 була забезпечена жилим приміщенням в іншому населеному пункті та шляхом реєстрації саме там визначила місце свого постійного проживання, а у звязку з погіршенням стану здоров'я, вона вимушено та тимчасово проживала у ОСОБА_3 заявниці у справі, що саме по собі не створює сім'ю.

Також заявниця не надала відповідних доказів за правилами ст.ст. 58,59 ЦПК України, якім б підтверджували повязаність заявниці та її мачухи спільним побутом та наявність прав та обовязків. Показання свідків, на які посилається заявниця ці обставини не підтверджені.

Крім того, оскільки спадкове майно знаходиться на території Старосільської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, то зацікавленою особою у справі повинна бути саме Старосільська сільська рада.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин рішення суду першій інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню з підстав, визначених ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 8 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча Л.М. Царюк

Судді В.І. Козаченко

ОСОБА_5