22-ц/775/745/2017(м)
Категорія 81 Головуючий у 1-й інстанції Мельник І.Г.
Суддя-доповідач: Ткаченко Т.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Попової С.А., Гаврилової Г.Л.,

секретар - Герасимова Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 вересня 2017 року,

В с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк» або Банк) звернувся до суду із заявою, яку згодом уточнило, та просило видати виконавчі листи по цивільній справі №2/0538/2505/2012 про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором на користь АТ «Дельта Банк», поновити пропущений строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

В обґрунтування заяви зазначало, що рішенням Орджонідзевськогорайонногосуду міста Маріуполя Донецької області від 13 листопада 2012 року на користь АТ «Дельта Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_2, ОСОБА_3

За повідомленням суду першої інстанції виконавчі листи про стягнення заборгованості за кредитним договором та судового збору направлені на адресу представника банку 06 травня 2014 року у м. Донецьк.

Згідно книги обліку вхідної кореспонденції АТ «Дельта Банк»надходження вищевказаних виконавчих листів не виявлено. Повідомлення про отримання документів у справі немає.

У зв'язку із проведенням АТО відділення та представництва банку у м. Донецьк закриті, а територіальні представники банку звільнені у червні 2014 року. Службові документи та архіви за 2014 рік з Донецького регіону у головному представництві банку відсутні. Будь-які можливості провести службову перевірку щодо наявності виконавчих листів немає.

У зв'язку з неможливістю довести втрату виконавчих листів, направлення саме вказаних виконавчих листів та закінчення терміну пред'явлення виконавчих листів до державної виконавчої служби, ПАТ «Дельта Банк» був вимушений звернутися до суду з відповідною заявою.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 вересня 2017 року у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк», про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, необґрунтованість судового рішення, просило скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема зазначає, що за повідомленням суду, виконавчі листи були направлені заявнику 06 травня 2014 року у м. Донецьк,однак відомості про їх вручення в матеріалах справи відсутні.

Згідно книги обліку вхідної кореспонденції АТ «Дельта Банк» надходження вищевказаних виконавчих листів не виявлено.

Службові документи та архіви за 2014 рік з Донецького регіону у головному представництві банку відсутні. Будь-які можливості провести службову перевірку щодо наявності виконавчих листів немає.

У зв'язку з неможливістю довести втрату виконавчих листів, закінчення терміну пред'явлення виконавчих листів до державної служби на підставі ст. 370, 371 ЦПК України банк вважає, що має право на отримання дублікатів виконавчих листів.

Відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності заявника та заінтересованих осіб, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, про що свідчить запис в книзі телефонограм апеляційного суду за № 2784, розписка про повідомлення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4 Заінтересована особа ОСОБА_3 повідомлений відповідно до положень ч.5, ч.6 ст. 74 ЦПК України(а.с. 215, 217 - 219, 220, 223, 224).

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з таких підстав.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд:1) відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону;2) змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування;3) скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення..

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив з того, що незважаючи на те, що встановити факт отримання чи неотримання виконавчого листа представником стягувача неможливо, згідно встановлених обставин справи, перешкод у стягувача своєчасно відреагувати на факт відсутності виконавчого листа на виконанні не існувало, оскільки ПАТ «Дельта Банк» за період з 2014 року мав можливість скористуватись поштою для направлення заяви до суду про неотримання виконавчого листа, або його загублення. При цьому заявник звернувся до суду вперше із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання лише в березні 2017 року.

За таких обставин суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для видачі дубліката виконавчого листа, з урахуванням відсутності доказів того, що зазначений виконавчий лист був втрачений, як і того, що у стягувача були перешкоди в своєчасному реагуванні на факт відсутності виконавчого листа.

З таким висновком колегія суддів не може погодитись виходячи з наступного.

Статтею 124 КонституціїУкраїни встановлено, щосудовірішення є обов'язковими до виконання на всійтериторіїУкраїни.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV, в редакції, яка діяла на час набрання рішенням законної сили, (далі - Закон № 606-ХІV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст.368 ЦПК України за кожнимсудовимрішенням, яке набрало законноїсили, за заявоюосіб, на користьякихвоноухвалено, видається один виконавчий лист.

Відповідно до частини 1 статті 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Відповідно до статті. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно з п.2.ч.1, п.1.ч.2 ст. 22 Закону № 606-ХІVвиконавчідокументиможуть бути пред'явлені на виконанняпротягом року з наступного дня післянабраннярішеннямзаконноїсили.

Стягувач, який пропустив строк пред'явленнявиконавчого документа до виконання, має право звернутисяіззаявою про поновленняпропущеного строку до суду, якийвидаввідповідний документ або до суду за місцемвиконання, а суд у разівизнання причин пропуску поважнимиможепоновитийого (ст. 24 Закону № 606-ХІV , ст. 371 ЦПК України).

Отже, законодавством визначено дві окремі процесуальні дії, такі як отримання дубліката виконавчого документа та поновлення строків пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Згідноположень ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконаннярішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надаліКонвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенціїкоженмає право на справедливий і публічнийрозглядйогосправиупродовжрозумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, якийвирішитьспірщодойого прав та обов'язківцивільного характеру абовстановитьобґрунтованість будь-якоговисунутогопротиньогокримінальногообвинувачення.

Сферою регулюваннястатті 6 Конвенції є такожвиконання судового рішення. Зокрема, Європейський суд з прав людинизазначає,що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовомщодо будь-якихйогоцивільних прав та обов'язків; таким чином, цястаттяпроголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правовихпитань. Однак, це право було б ілюзорним, якбиправова система договірноїдержави допускала, щобостаточнесудоверішення, яке маєобов'язкову силу, не виконувалося на шкоду однійізсторін. Важкособінавітьуявити, щобстаття 6 Конвенції детально описувалапроцесуальнігарантії, якінадаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкийрозгляд, - і водночас не передбачалавиконаннясудовихрішень. Якщовбачати у статті 6 тількипроголошення доступу до судового органу та права на судовепровадження, то це могло б породжуватиситуації, щосуперечать принципу верховенства Права, якийдоговірнідержавизобов'язалисяповажати, ратифікуючиКонвенцію.

Щодопоновленняпроцесуальнихстроківнаціональними судами Європейський суд з прав людинизазначив, що право на суд одним ізаспектівякого є право доступу до суду (рішення у справі «ГолдерпротиСполученогоКоролівства» від 21.02.1975 р. п.36) не є абсолютним, вономоже бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятностіскарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такіймірі, що буде порушена сама йогосутність. Ціобмеженняповинніматизаконну мету та бути пропорційнимиміжвикористанимизасобами та досягнутимицілями (рішення у справі «ГерінпротиФранції» від 29.07.1998 р., п.37).

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 р. (п.40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 13 листопада 2012 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено, та стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість в сумі 1 046 131 гривень 78 копійок, та судовий збір 1 609, 50 гривень з кожного (а.с. 55, 56).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання зазначеного рішення суду позивачу (стягувачу) 06 травня 2014 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя було надіслано на адресу АТ «Дельта Банк» копію рішення суду від 13 листопада 2012 року та 4 виконавчих листа на виконання рішення суду по справі № 0538/10086/12 з метою примусового виконання рішення (а.с.73).

Крім того, 30 квітня 2014 року судом також надсилалась копія рішення суду від 13 листопада 2012 року на адресу ПАТ «Дельта Банк» за адресою: 04080 місто Київ вул. Фрунзе 39.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Застосування передбачених цією нормою правил залежить від виду процесуального строку. У разі, коли процесуальна дія не вчинена у межах строку, встановленого законом, суд може поновити його, якщо строк пропущено з причин, визнаних судом поважними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Виходячи з положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, захист права повинен бути забезпечений судовими процедурами, які у свою чергу повинні бути справедливими.

Як вбачається з матеріалів справи 15 квітня 2014 року від представника ПАТ «Дельта Банк» - Г.В. Казак (адреса відділення ПАТ «Дельта Банк» : м.Донецьк, пл.Конституції,3) на адресу суду надійшла заява щодо повідомлення про стан судового провадження та про направлення копії рішення суду та/або виконавчі листи (а.с.74).

Згідно з супровідним листом Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 06 травня 2014 року № 5178/2/2505/12/14, направленим на адресу відділення зазначеного представником ПАТ «Дельта Банк» у м. Донецьк відповідно до поданої заяви від 15 квітня 2015 року, направлено копія рішення та 4 виконавчих листа (а.с.73).

Проте, як установив суд, та це підтверджується матеріалами справи, відомостей про отримання представником ПАТ «Дельта Банк» - Г.В. Казак зазначених виконавчих документів, а саме: поштового повідомлення про вручення, у суду відсутні.

Звертаючись із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, ПАТ «Дельта Банк» посилалось на те, що відділення та представництва АТ «Дельта Банк» у м.Донецьк закриті внаслідок проведення на цій території антитерористичної операції, а територіальні представники були звільненні у червні 2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінеті Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Згідно з положеннями розпорядженень Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», від 2 грудня 2015 р. N 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», місто Донецьк віднесено до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція та на території якої органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Отже, м. Донецьк, куди були направленні виконавчі листи, є містом, де з квітня 2014 року проводилася антитерористична операція, та де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що у ПАТ «Дельта Банк» не було перешкод для з'ясування обставин відсутності виконавчих листів та своєчасно відреагувати на ці обставини, а відтак і щодо відсутності правових підстав для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

У зв'язку з чим ухвала суду про відмову у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» підлягає скасуванню, як така, що постановлена у порушення норм процесуального права.

Відповідно до відповіді Лівобережного відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 04 грудня 2017 року № 14.1-57/11413, виконавчі провадження на користь ПАТ «Дельта Банк» де боржниками є ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) відсутні. Згідно АСВП (спецрозділ) зазначені вище виконавчі документи на виконання не надходили (а.с.211).

Таким чином, направлені районним судом виконавчі листи на адресу банку, яка знаходиться на території проведення антитерористичної операції та на якій органи влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, були втрачені, що доведено під час розгляду справи, унаслідок чого наявні підстави для видачі дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

З огляду на наведене та враховуючи, що судом першої інстанції допущені порушення процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу суду скасувати, та постановити нову ухвалу про задоволення заяви ПАТ «Дельта Банк» про видачу дублікатів виконавчих листів у цивільній справі про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором та поновлення пропущеного строку для їх пред'явлення.

Керуючись ст.ст.307,312, 313, 315 УПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 вересня 2017 року скасувати.

Видати дублікати виконавчих листів у цивільній справі № 0538/7573/2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_1, яка зареєстрована по АДРЕСА_1, та ОСОБА_3, ІПН: НОМЕР_3, який зареєстрований по АДРЕСА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», , заборгованість за кредитним договором від 12 вересня 2008 року № 1090-0071032/ФКВ-08 в сумі 1 046 131 (один мільйон сорок шість тисяч сто тридцять одна) гривень 78 копійок та про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 3219 (три тисячі двісті дев'ятнадцять) гривень в рівних частках, по 1609,50 грн. з кожного.

Поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчих листів № 0538/7573/2012 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором, витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у відшкодування витрат по сплаті судового збору по 800 гривень з кожного.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання чинності шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді: Г.Л.Гаврилова

С.А.Попова