Справа № 130/1912/17 Провадження № 22-ц/772/3169/2017Головуючий в суді першої інстанції Заярний А. М.
Категорія 30 Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Матківської М.В., Медяного В.М.,

за участю секретаря: Сніжко О.А.,

за участю сторін: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до голови Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області ОСОБА_4, Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області про стягнення моральної шкоди завданої протиправною бездіяльністю відповідача щодо неналежного ведення реєстру та обліку публічної інформації, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 листопада 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася у суд з зазначеним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивач ОСОБА_2 є мешканкою с. Мала Жмеринка, Жмеринського району, Вінницької області, яке входить в склад Леляцької сільської ради, ця сільська рада зобов'язана дотримуватися вимог чинного законодавства в частині забезпечення належного благоустрою у населеному пункті та надання жителям даної територіальної громади вільних земельних ділянок для ведення особистого господарства.

05 вересня 2016 року позивач звернулася до Леляцького сільського голови ОСОБА_4 із заявою про надання їй вільної земельної ділянки в селі Мала Жмеринка, оскільки належної земельної ділянки не мала для побудови господарських споруд.

Відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» ОСОБА_2 просила сільську раду надати перелік незадіяних земельних ділянок і майнових об»єктів (приміщень) комунальної форми власності, які можуть бути передані в користування; перелік земельних ділянок, що пропонуються для здійснення забудови. Леляцька сільська рада надала відповідь, що вільної земельної ділянки в Леляцькій сільській раді на території села Мала Жмеринка не має.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року, визнано протиправною бездіяльність Леляцького сільського голови ОСОБА_4 та секретаря Леляцької сільської ради ОСОБА_8, щодо неналежного порядку ведення та надання публічної інформації відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації». Зобов»язано Леляцьку сільську раду Жмеринського району Вінницької області здійснити реєстрацію публічної інформації відповідно до Про доступ до публічної інформації».

Не зважаючи на свою протиправну бездіяльність, відповідач по справі ОСОБА_4, додатково, на зборах жителів села Мала Жмеринка та на засіданнях сесій Леляцької сільської ради ображає позивача та вказує, що позивач має відповідні вади здоров'я та відхилення здорового глузду. Зазначені дії завдають позивачу шкоду, були втрачені нормальні життєві зв'язки; був змінений наладжений спосіб її життя, а все це разом привело до того, що позивач вимушена була докласти додаткових зусиль для організації свого життя, та життя своєї сім'ї. Позивач вимушена була письмово звернутися до всіх вищих державних органів влади, включаючи до Президента України, Генерального прокурора України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, до інших установ, стосовно того, що по відношенню до неї порушено конституційне право.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просила стягнути з відповідачів голови Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області ОСОБА_4, Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області 150000 моральної шкоди завданої протиправною бездіяльністю відповідача щодо неналежного ведення реєстру та обліку публічної інформації.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 листопада 2017 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 листопада 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено причинного зв'язку між винними діями відповідачів та завданою моральною шкодою.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Стаття 10 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 05 вересня 2016 року звернулась до Леляцького сільського голови ОСОБА_4 із заявою про надання їй вільної земельної ділянки в селі Мала Жмеринка, оскільки немає належної земельної ділянки для побудови господарських споруд (а.с.5 на звороті).

Згідно листів Управління Держгеокадастру у Жмеринському районі Вінницької області від 07 листопада 2016 року, 15 листопада 2016 року за ОСОБА_3, ОСОБА_2 по Жмеринському району, в м. Жмеринка земельних ділянок не зареєстровано (а.с.6).

Згідно довідки Жмеринського міжрайМСЕК від 05 лютого 2017 року позивач ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи загального захворювання (а.с.12).

З виписки з історії хвороби №5010 ОСОБА_2 з 03 жовтня 2017 по 19 жовтня 2017 року перебувала в стаціонарі неврологічного відділення Вінницького обласного клінічного госпіталю ветеранів війни, отримала лікування, рекомендовано нагляд лікарів та уникати психоемоційних навантажень (а.с.36 на звороті).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого №1108 від 14 листопада 2017 року, ОСОБА_2 потребує постійного лікування (а.с.37).

Відповідно до відповіді Міністерства юстиції України від 07 листопада 2017 року надісланої на адресу Жмеринського міського осередку політичної партії «Українські соціал-демократи», роз'яснено законодавство України з питань відшкодування шкоди, заподіяної юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування (а.с.39).

Згідно відповіді сільського голови ОСОБА_4 №487 від 27 жовтня 2017 року, на 15 сесії 3 скликання Леляцької сільської ради від 12 липня 2001 року затверджено статут територіальної громади на загальних зборах Леляцької сільської ради, згідно якого виконавчий комітет Леляцької сільської ради є юридичною особою, має свою печатку та інші реквізити юридичної особи (а.с.40).

Згідно відомостей Пенсійного фонду України, станом на 26 жовтня 2017 року за даними, які отримані в результаті інформаційного обміну з державною фіскальною службою України, в реєстрі страхувальників Державного реєстру, юридична особа - виконавчий комітет Леляцької сільської ради - відсутня, до Пенсійного фонду не звітувався, не сплачував відповідні внески (а.с.40 на звороті).

Відповідно договору про надання послуг №1011 від 17 жовтня 2017 року Леляцька сільська рада в особі голови ОСОБА_4 уклала договір з ФОП ОСОБА_9 про надання послуг інформації (послуги пов'язані з програмним забезпеченням) по розробці веб-сайту (а.с.43-44).

Згідно вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статтею 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Згідно пунктами 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, також відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року, постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання протиправної бездіяльності щодо ненадання публічних інформацій, невжиття заходів реагування та про зобов'язання вчинити дії, скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 В цій частині ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Леляцького сільського голови ОСОБА_4 та секретаря Леляцької сільської ради ОСОБА_8 щодо неналежного порядку ведення та надання публічної інформації відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації». Зобов'язано Леляцьку сільську раду Жмеринського району Вінницької області здійснити реєстрацію публічної інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». В задоволенні решти вимог відмовлено (а.с.7-10).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, колегія суддів, приходить до висновку, що позивачу було заподіяно моральні, фізичні, душевні, психічні страждання, а також, що ОСОБА_2 є людиною похилого віку (78 років), являється інвалідом другої групи, а також ту обставину, що постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року визнано протиправною бездіяльність Леляцького сільського голови ОСОБА_4, зобов'язано Леляцьку сільську раду Жмеринського району Вінницької області здійснити реєстрацію публічної інформації, а тому наявний причинно-наслідковий зв'язок між шкодою і протиправним діянням сільської ради та вини в її заподіянні.

При таких обставинах, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, характер немайнових втрат, їх тривалість, вимушеність змін у житті позивача, час та зусилля, що необхідні були позивачу для звернення до державних органів за захистом порушених конституційних прав, колегія суддів вважає, що підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 3000 грн.

Зокрема, при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі статті 56 Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення з Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 3000 грн., так як сільська рада є органом місцевого самоврядування, а відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється відповідним органом.

Відповідно до статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є інвалідом другої групи, а тому звільнена від сплати судового збору, а отже оскільки позов підлягає частковому задоволенню, тому на підставі ч.3,5 ст.88 ЦПК України судовий збір в розмірі 1344 грн. з яких: за подання позовної заяви 640 грн. та за подання апеляційної скарги 704 грн. слід стягнути з відповідача Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області на користь держави, оскільки моральна шкода є вимогою немайнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення:

позов ОСОБА_2 до голови Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області ОСОБА_4, Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області про стягнення моральної шкоди завданої протиправною бездіяльністю відповідача щодо неналежного ведення реєстру та обліку публічної інформації задовольнити частково.

Стягнути з Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області (вул. Леніна, 32, с. Леляки, Жмеринський район, Вінницька область) на користь ОСОБА_2 (проживаюча АДРЕСА_1) моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області (вул. Леніна, 32, с. Леляки, Жмеринський район, Вінницька область) на користь держави судовий збір в розмірі 1344 гривень з яких: за подання позовної заяви 640 гривень та за подання апеляційної скарги 704 гривні.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Матківська М.В.

Медяний В.М.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.