У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоМостової Г.І.,
суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М., Кадєтової О.В., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про зменшення розміру аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Київської області від 12 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються із нього на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2015 року з 1/4 до 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на зміну його матеріального становища і ту обставину, що розмір відрахувань перевищує сімдесят відсотків заробітку.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 30 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 12 вересня 2016 року рішення Таращанського районного суду Київської області від 30 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Зменшено розмір аліментів, які утримуються із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на утримання доньки ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно рішення Таращанського районного суду Київської області від 20 травня 2002 року із ј частини заробітку до 1/6 його частини.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 порушує питання про скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів обставин щодо зміни матеріального становища.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що рішенням суду про стягнення з позивача на користь двох неповнолітніх дітей аліментів у розмірі Ѕ частини всіх його видів заробітку та укладенням шлюбу із ОСОБА_9, яка знаходиться на його утриманні, погіршується його майнове становище, а тому дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Такий висновок суду є правильним.

Судами встановлено, що рішенням Таращанського районного суду Київської області від 20 травня 2002 року з ОСОБА_9. на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на неповнолітню доньку - ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше половини мінімального неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а. с. 9).

Крім того, 02 грудня 2015 року рішенням Фастівського районного суду Київської області з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку ОСОБА_6, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття (а. с. 8).

ОСОБА_6 працює на посаді маляра у відокремленому підрозділі Моторвагонного депо Фастів-1 і має систематичний заробіток.

Як вбачається із матеріалів справи, після ухвалення рішення про стягнення аліментів на користь відповідача, 15 липня 2006 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_9, яка також знаходиться на утриманні позивача.

У зв'язку із зміною матеріального та сімейного стану, позивач 11 березня 2016 року звернувся до суду із вказаними позовними вимогами (а. с. 2-4 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши зміну матеріального та сімейного стану позивача як платника аліментів у розумінні ст. 192 СК України, дійшов обґрунтованого висновку про зменшення стягуваних рішенням Таращанського районного суду Київської області від 20 травня 2002 року з нього на користь ОСОБА_7 аліментів на неповнолітню доньку - ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини на 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни або скасування не встановлено.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 12 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Г.І. Мостова Є.П. Євграфова І.М. Завгородня О.В. Кадєтова О.В. Попович