Справа № 345/2177/16-ц
Провадження № 6/345/14/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2017 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Юрчака Л.Б. з участю секретаря судового засідання Пукіш В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Калуського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ :

Державний виконавець звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, посилаючись на те, що на підставі виконавчого листа №345/2177/16-ц від 15.07.2016 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліментів по 1000 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 22.06.2016 до досягнення ним повноліття, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Оскільки, від виконання рішення суду боржник ухиляється, то державний виконавець звернувся з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа на строк до виконання ним зобовязання за виконавчим листом №345/2177/16-ц від 15.07.2016.

В судове засідання державний виконавець не зявився.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 15.07.2016 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист №345/2177/16-ц про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3»яни Романівни аліменти в розмірі по 1000 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття, починаючи з 22.06.2016.

3 серпня 2016 року за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по зазначеному вище виконавчому листу, станом на 01.03.2017 заборгованість по сплаті аліментів становить 7 812,45 грн.

Відповідно до п.19 ч.2ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Із матеріалів справи вбачається, що державний виконавець звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що проведені заходи із боржником не дають позитивного результату щодо виконання рішення суду.

Розглядаючи подання та вирішуючи питання чи дійсно боржник ухилявся від виконання рішення суду, суд виходить із положень ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначені обов'язки боржника, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Разом з тим, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження навмисного ухилення боржника від виконання судового рішення, не вказано, які перешкоди вчинені з його боку для проведення виконавчих дій державному виконавцеві, обґрунтування ухилення боржника від повного виконання зобов'язання; тощо.

Слід також зазначити, що у поданні не зазначено підстав та доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Зокрема, у листі ГЦОСІ Державної прикордонної служби України за №2416 від 06.03.2017, ОСОБА_2 виїхав за межі України останній раз 01.07.2016 та повернувся 28.09.2016.

Суд також звертає увагу державного виконавця, що розрахунок заборгованості, поданий ним станом на 01.03.2017, а в суд із поданням він звернувся 07.04.2017.

Статтями 10,60 ЦПК України передбачається, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, судом не встановлено фактів та беззаперечних доказів, що на час постановлення ухвали ставили під загрозу питання примусового виконання судового рішення та потребували тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України.

На підставі наведеного та керуючись Законами України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», «Про виконавче провадження», ст. 33 Конституції України, ст.ст. 10, 60, 377-1 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання головного державного виконавця Калуського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: