АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9308/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Музичко С.Г.,

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Юрчуку С.В,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами представника Державної казначейської служби України - Олешки Олексія Миколайовича та заступника прокурора м. Києва Репецького Сергія Васильовича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління МВС України в м.Києві, Державної казначейської служби України, Прокуратури м.Києва про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та прокуратури,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в м. Києві МВС України, Державної казначейської служби України, Прокуратури м.Києва про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та прокуратури, в якому просив стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду 50 000 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року замінено первісного відповідача Головне управління Національної поліції в м. Києві МВС України належним відповідачем Головним управлінням МВС України в м.Києві.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 червня 2017 року позов ОСОБА_4 до Головного управління МВС України в м. Києві, Державної казначейської служби України, Прокуратури м. Києва про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та прокуратури задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_4 у відшкодування шкоди, завданої незаконним діями органів дізнання, досудового слідства та прокуратури грошові кошти в розмірі 250 000,00 (двісті п'ятдесят тисяч ) грн.

В решті позовних вимог - відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник Державної казначейської служби України - Олешко Олексій Миколайович просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом невірно стягнено моральну шкоду, завдану позивачу, оскільки у вказаний період входить здійснення негласних оперативно-розшукових заходів, про які позивачу не було відомо, а відтак він не зазнав незаконного фізичного чи психічного впливу. Крім того, 23 липня 2015 року позивача було визнано судом невинуватим, а тому з цього часу відсутні підстави для вирахування моральної шкоди.

На його думку, суд при винесенні рішення неправомірно не навів жодного розрахунку розміру відшкодування моральної шкоди.

В поданій апеляційній скарзі заступник прокурора м. Києва Репецький Сергій Васильович просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 27 липня 2014 року заведено оперативно-розшукову справу, у рамках якої проводились оперативно-розшукові заходи стосовно позивача. 04 грудня 2014 року позивачу було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, отже проведені оперативно-розшукові заходи стали підставою для внесення даних до ЄДРР та початку досудового розслідування. На його думку, висновки суду щодо перебування позивача під кримінальним переслідуванням з 27 липня 2014 року не відповідають вказаним обставинам справи.

Також зазначає, що під час проведення обшуку у квартирі позивача, в діях Прокуратури м.Києва відсутня будь-яка протиправна поведінка, оскільки тілесні ушкодження позивач завдав собі самостійно. Тобто, на його думку, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

Вказує, що погіршення здоров'я позивача під час перебування під вартою належними доказами не підтверджено, при цьому позивачеві надавалась можливість зміни запобіжного заходу на більш м'який, без позбавлення волі.

Крім того, судом не наведено розрахунку моральної шкоди та не обґрунтовано розміру її стягнення.

В судовому засіданні представник Прокуратури м.Києва - Горіна Р.М. апеляційні скарги підтримала, просила їх задовольнити.

В судовому засіданні представник ГУ МВС України в м.Києві - Кухаревська Н.О. апеляційні скарги підтримала, просила їх задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представник проти апеляційних скарг заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання представник Державної казначейської служби не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позов в частині відшкодування шкоди є доведеним, а тому вважав за можливе стягнути на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданої йому шкоди 250 000,00 грн.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.07.2014 року, працівниками ВБНОН Дарницького РУ ГУ МВС України, відносно ОСОБА_4 заведено оперативно-розшукову справу категорії «Захист» 02-59/14.

04.11.2014 року СВ Дарницького РУ ГУ МВС України у м. Києві внесено відомості до ЄРДР № 0009713, за ч.2 ст. 309 КК України, відносно ОСОБА_4

01.12.2014 року СВ Дарницького РУ ГУ МВС України у м. Києві внесено відомості ЄРДР № 0010782, за ч.2 ст.307 КК України, відносно ОСОБА_4

02.12.2014 року СВ Дарницького РУ ГУ МВС України у м. Києві внесено відомості ЄРДР № 0010852, за ч.2 ст.307 КК України, відносно ОСОБА_4

04.12.2014 року СВ Дарницького РУ ГУ МВС України у м. Києві внесено відомості ЄРДР М 0010872, за ч.2 ст.307 КК України, відносно ОСОБА_4

04.12.2014року СВ Дарницького РУ ГУ МВС України у м. Києві внесено відомості ЄРДР № 0010873, за ч.І ст.263 КК України, відносно ОСОБА_4

03.12.2014 року СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві, ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

04.12.2014 року СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві гр. ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

06.12.2014року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.

28.01.2015 року прокуратурою Дарницького району м. Києва кримінальні провадження відомості ЄРДР № 0009713, за ч.2 ст. 309 КК України, № 0010782, за ч.2 ст.307 КК України, № 0010852, за ч.2 ст.307 КК України, № 0010872, за ч.2 ст.307 КК України, № 0010873, за ч.І ст.263 КК України, відносно ОСОБА_4 об'єднано в одне провадження за № 0009713.

29.01.2015 року ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва, відносно ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 3-х місяців.

26.02.2015 року СВ Дарницького РУ МВС України в м. Києві гр. ОСОБА_4 оголошено про зміну раніше повідомленої підозри гр. ОСОБА_4 за ч.2 ст. 307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.2 ст.309, ч.І ст.263 КК України.

26.02.2015 року старшим прокурором прокуратури Дарницького району м. Києва затверджено обвинувальний акт, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.2 ст.309, ч.І ст.263 КК України, відносно ОСОБА_4 та направлено до суду.

02.03.2015 року Дарницьким районним судом м. Києва проведено підготовче судове засідання відносно ОСОБА_4 та продовжено запобіжний захід - тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 в Київському СІЗО № 13, строком до 28 квітня 2015 року.

21.04.2015 року Дарницьким районним судом м. Києва продовжено запобіжний захід - тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 строком до 17.06.2015 року.

11.06.2015 року Дарницьким районним судом м. Києва продовжено запобіжний захід тримання під вартою, відносно ОСОБА_4, строком до 07.08.2015 року.

03.12.2014 року під час проведення обшуку в його квартирі АДРЕСА_1, ОСОБА_4 будучи в пригніченому стані, наніс собі ножем ушкодження в черевну порожнину, що підтверджується протоколом ОМП від 03.12.2014 року за адресою АДРЕСА_1, довідкою від 03.12.2014 року, відносно ОСОБА_4 виданою КМКЛШМД (Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги).

З 03.12.2014 року по 11.12.2014 року ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у КМКЛШМД (Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги), із діагнозом: «Не проникаюче колото різане порання передньої черевної стінки». Було проведено ПХО рани живота. 11.12.2014 року ОСОБА_4 із КМКЛШМД був доставлений в Київське СІЗО № 13. З 12.02.2015 року ОСОБА_4 перебував у Київському міському центрі судово-психіатричної експертизи з метою проведення судово-психіатричної експертизи №108.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу держаної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках встановлених законом.

Згідно зі ст. 1176 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, який її завдав, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди у розмірах і в порядку, передбачених цим Законом виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Також п. 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» передбачено відшкодування моральної шкоди відповідно до наведених в статті 1 цього Закону випадках.

Положеннями ст. 4 Закону передбачено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 13 зазначеного Закону, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільних законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 21.07.2014 року, відносно ОСОБА_4 проводились оперативно-розшукові заходи, заведена оперативно розшукова справа «Захист» №02-59/14, з 04.11.2014 року відкрито кримінальне провадження ЄРДР № 0009713.

З 03.12.2014 року до 23.07.2015 року, а саме 7 місяців 20 днів, ОСОБА_4 був фактично позбавлений волі, так як був затриманий працівниками міліції та йому обрано запобіжний захід - тримання під вартою в Київському СІЗО № 13.

Вказана кримінальна справа відносно позивача тривалий час розслідувалась органами досудового слідства та суду.

23.07.2015 року Дарницький районний суд м. Києва виніс виправдальний вирок відносно ОСОБА_4, де в пред'явленому обвинуваченні за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.І ст.263 КК України ОСОБА_4 визнано не винуватим та виправдано на підставі п.2 ч.І ст.373 КПК України за недоведеністю вчинення цих злочинів. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою скасовано та звільнено останнього з-під варти в залі суду негайно.

30.09.2015 року ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва відмовлено прокурору прокуратури Дарницького району м. Києва у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Дарницького районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року щодо ОСОБА_4, а апеляційну скаргу повернуто прокурору.

23.12.2015 року ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30.09.2015 року про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено. Таким чином виправдувальний вирок Дарницького районного суду м.Києва від 23.07.2015 року набрав законної сили.

Таким чином, виходячи з встановлених судом фактичних обставин справи та з урахуванням змісту норм вищевказаних норм закону, у позивача виникло право на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Згідно зі ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 9, ч. 6 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 38 Декларації прав і свобод людини та громадянина, ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди.

Твердження апеляційних скарг, що судом першої інстанції неправомірно відшкодовано моральну шкоду за період з 21.07.2014 року, тобто з часу заведення оперативно розшукової справи, є правомірними.

З матеріалів справи слідує, що 04.11.2014 року відкрито кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4, тому у відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», з цього часу позивачу було завдано моральної шкоди.

Суд першої інстанції невірно вирахував час перебування позивача під слідством, а тому і не вірно вирахував розмір відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 02.12.2015 року по справі №6-220цс15, відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Згідно положень ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Відповідно до керівних роз'яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) від 31 березня 1995 року №4 у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено 26.06.2017 року.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» встановлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень.

Таким чином, при винесенні рішення судом визначено не мінімально можливий розмір відшкодування, а такий, що найбільш підпадає під принципи розумності та справедливості, враховуючи характер моральних страждань, яких зазнавав ОСОБА_4 внаслідок його незаконного перебування під слідством та судом, та врахувавши вимоги вказаного вище Закону.

При цьому, колегія суддів вважає визначений судом першої інстанції розмір відшкодування шкоди завищеним, та дійшла до висновку про зменшення розміру стягнутої моральної шкоди.

Посилання апеляційної скарги представника Прокуратури м. Києва про те, що судом першої інстанції не перевірено, що у позивача під час перебування під вартою погіршився стан здоров'я, є правомірними та приймаються колегією суддів при визначенні розміру відшкодування, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження вказаної обставини.

Враховуючи, що позивач перебував під кримінальним слідством з 04.11.2014 року по 23.07.2015 року, колегія суддів дійшла до висновку про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_4 у відшкодування шкоди, завданої незаконним діями органів дізнання, досудового слідства та прокуратури грошові кошти в розмірі 70 000,00 грн.

Судом першої інстанції, при ухваленні рішення, не повно враховані обставини справи при визначенні розміру моральної шкоди, тому колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду слід змінити в частині визначення розміру моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника Державної казначейської служби України - ОлешкиОлексія Миколайовича задовольнити частково.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Репецького Сергія Васильовича задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2017 року змінити, стягнувши з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 70 000,00 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді