Справа № 316/1230/17
Провадження № 2/316/827/17
"12" грудня 2017 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:
головуючого судді: Капустинського М.В.,
секретаря судового засідання: Демешко О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якої на підставі угоди діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних имог на предмет спору: Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності», Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1, в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги, діє адвокат ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить визнати відповідача ОСОБА_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 7 в будинку №41 по вул. Українській у м. Енергнодарі Запорiзької областi.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (колишня вул. Радянська) в м. Енергодарі Запорізької області в порядку спадкування.
В 2016 році відповідач ОСОБА_3 звернувся до Позивачки з проханням надання йому дозволу на реєстрацію за місцем знаходження даної квартири. Згідно його слів, йому необхідна була реєстрація для подальшого працевлаштування. Позивачка ОСОБА_1 надала усну згоду на його реєстрацію за адресою квартири АДРЕСА_1 (колишня вул. Радянська) в м. Енергодарі Запорізької області. Після оформлення реєстрації відповідач ОСОБА_3 у приміщення даної квартири не вселився та ніколи нею не користувався.
В серпні 2016р. Позивачу стало відомо, що Відповідач виїхав з міста Енергодар в серпні 2016р. та його місцезнаходження невідоме.
За період з проведення реєстрації, Відповідач жодного разу, не з'являвся у квартирі АДРЕСА_2, що належить Позивачу, нею не користувався, і всі обов'язки, що випливають з договорів по обслуговуванню житлового приміщення, про користування електричною енергією, покладені тільки на Позивача.
В судове засідання позивач та її представник - не з'явились, надали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просять суд їх задовольнити.
Представники третьої особи в судове засідання не з'явилися, надали до суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надав, на адресу суду повернулися поштові конверти з відміткою пошти, які надсилалися судом на адресу проживання відповідача зазначену в позовній заяві, яка збігається з місцем реєстрації відповідача зазначеної в повідомленні з Сектору реєстрації Енергодарської міської ради в Запорізькій області.
Відповідно до ч.1ст.77 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає і не знаходиться.
Відповідно до ст.ст.74-75 ЦПК України - відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку.
Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від нього не надійшло, відповідно до вимог ст.ст.169, 224-226 ЦПК України, суд, ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, за останнім відомим місцем проживання, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення.
Крім того, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши наявні в матеріалах докази, суд дійшов наступних висновків:
Відповідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно дост.57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.
Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про право на спадщину та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6), позивач є власницею спірної квартири.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у власності будинок, користуються ним і мають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав передбачених законом.
Відповідно до ст.383 ЦК України - власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання своєї родини, інших осіб.
Відповідно ст.155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права приватної власності чи обмежений у його здійснені. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, реєстрація - це внесення відомостей до паспортного столу про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11,12.2003 р. є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.1 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такою особою жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Договір найму не укладався.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, яка встановлює поняття сім'я отже сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.
Так відповідно до ч.2 ст.64 Житлового кодексу УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Таким чином, відповідач не належить до кола членів сім'ї наймача або власника житлового приміщення (Позивача).
Відповідно до п.9 ст.110 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
За час розгляду справи у суді Позивач ОСОБА_4 уклала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.
Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наданими доказами та норми матеріального права, є законними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.
Задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд не позбавлен права на визначення порядку його виконання, наданого ст.217 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись. ст.ст. 10,11,57-61, 88, 169, 197, 208, 209, 212-215, 224-226, 228, 231-233, 292, 294, 296 ЦПК України, суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1, в інтересах якої на підставі угоди діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних имог на предмет спору: Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності», Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Апеляційного суду Запорізької області через Енергодарський міський суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним Кодексом України.
Суддя: М. В. Капустинський