Номер провадження: 22-ц/785/2207/17
Головуючий у першій інстанції Кічмаренко
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Станкевича В.А., Цюри Т.В., при секретарі Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 13 лютого 1998року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської трамвайно-тролейбусного управління про визнання угоди дійсною і визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

09 лютого 1998р. ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просив суд визнати за ним право власності на складське приміщення площею 130кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вулиця Водопровідна, 1.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що згідно договору оренди, укладеного 01 квітня 1996р. між ним та Одеським трамвайно-тролейбусним управлінням, він орендує складське приміщення площею 130кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вулиця Водопровідна, 1. Пунктом п.2.4 договору оренди передбачено, перехід у власність орендатора вказаного приміщення якщо він вніс повністю орендну плату вартості зданого на повний амортизаційний строк майна, а також вніс орендарю орендні платежі з остаточної вартості майна.

Позивач послався на те, що він 14 травня 1996р. вніс в касу Одеського трамвайно-тролейбусного управління орендну плату за 1996-1998р.р. в сумі 296800000крб.,чим він вважає погасив остаточну вартість вказаного приміщення, та фактично став власником вказаного приміщення. Тому позивач на підставі ст.44 ГК України просив задовольнити його позов, посилаючись на те, що він є добросовісним і правомірним власником на спірне приміщення.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Одеси від 13 лютого 1998р. позов ОСОБА_1 задоволено (а.с.20).

Судом визнано дійсним договір купівлі-продажу ОСОБА_1 у Одеського трамвайно-тролейбусного управління складського приміщення площею 130кв.м. по вулиці Водопровідній, 1 в м. Одесі. Визнано за ОСОБА_1 право власності на складське приміщення площею 130кв.м., розташоване по вулиці Водопровідній, 1 в м. Одесі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2016р. Департаменту комунальної власності Одеської міської ради було поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 13 лютого 1998р. (а.с.54-55).

Апелянт просить скасувати рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 13 лютого 1998р., ухвалити нове рішення про відмову у задоволення позову ОСОБА_1, посилаючись на те, що суд в порушені вимог процесуального і матеріального права задовольнив позов ОСОБА_1, оскільки Одеське трамвайно-тролейбусне управління, правонаступник якого в даний час є КП «Одесміськелектротранс», не мало повноважень розпоряджатися майном, яке не належить йому на праві власності, а належить територіальній громаді м. Одеси, в особі Одеської міської ради, та територіальною громадою в особі уповноважених органів місцевого самоврядування не приймалось рішень щодо відчуження спірного майна (а.с.23-30).

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, представника апелянта, якій підтримав апеляційну скаргу, представника ОСОБА_1, яка просила закрити апеляційне провадження з підстав того, що апелянт без поважних причин пропустив строк на апеляційне оскарження рішення суду, представника КП «Одесмісьелетротранс», вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшла до висновку про закриття апеляційного провадження з наступних підстав.

Оскільки Департамент комунальної власності Одеської міської ради оскаржив зазначене рішення суду в апеляційному порядку через вісімнадцять років після набрання ним законної сили та його виконання, судова колегія, вважає необхідним звернути увагу на наступне.

Стаття 27 цього Закону визначає, що апеляційний суд, зокрема, розглядає справи відповідної судової юрисдикції в апеляційному порядку згідно з процесуальним законом.

Повноваження суду апеляційної інстанції - це сукупність його прав і обов'язків, пов'язаних із застосуванням процесуально-правових наслідків щодо рішень і ухвал суду першої інстанції, які розглядаються в апеляційному порядку.

Зміст повноважень як складової компетенції апеляційного суду визначається у положеннях статей 291- 322 ЦПК України.

За своїм змістом зазначені повноваження суду є дискреційними (визначення поважності причин пропуску процесуальних строків) та чітко визначені законом як обовязкова процесуальна поведінка суду або обовязкове процесуально визначене судове рішення.

Згідно із частиною першою статті 292 ЦПК України право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції мають сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

З матеріалів справи вбачається, що рішення про визнання дійсним договору купівлі-продажу ОСОБА_1 у Одеського трамвайно-тролейбусного управління складського приміщення площею 130кв.м. по вулиці Водопровідній, 1 в м. Одесі, та визнання за ОСОБА_1 право власності на складське приміщення площею 130кв.м., розташоване по вулиці Водопровідній, 1 в м. Одесі, було прийнято 13 лютого 1998року. Вказане рішення суду набрало законної чинності. ОСОБА_1 на підставі вказаного рішення суду зареєстрував право власності на відповідні приміщення.

Безпідставними є доводи апелянта відносно того, що про оскаржуване рішення суду Департаменту стало відомо лише у 2016р., оскільки рішенням Одеської міської ради від 15 жовтня 2002р. №444-ХХ1У було вирішено питання про продаж земельної ділянки, на якій розташовані належні ОСОБА_1 складські приміщення, малому підприємству «КВІ», керівником якого є позивач ОСОБА_1

Представник апелянта не надала відповідь відносно того, що саме заважало територіальній громаді своєчасно провести реєстрацію спірного обєкту.

Також представник апелянта не заперечував, що складські приміщення знаходилися в управлінні Одеського трамвайно-тролейбусного управління за договором оренди, укладеним між Одеською міською радою та управлінням, та спірна будівля була передана останньому у строкове платне користування.

Таким чином, на момент прийняття рішення у цій справі судом першої інстанції територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради, Департамент комунальної власності Одеської міської ради не були учасниками у справі.

Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Зазначене положення закону поширюється на апеляційні скарги подані з 14 січня 2012р., тобто з дати набрання чинності Законом України від 20 грудня 2011р. №4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства», яким внесено відповідні зміни до статті 297 ЦПК України.

Аналізуючи відповідність обставин справи та дій державних органів відповідно до Конвенції, ЄСПЛ у своєму рішенні від 20 жовтня 2011р. у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також ЄСПЛ зазначив, що повноваження державних органів з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, які не обмежено жодними часовими рамками, мають суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що шкодить принципу «належного урядування» та вимозі «законності», закріпленим у статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Положення частини третьої статті 297 ЦПК України щодо обмеження органів державної влади та місцевого самоврядування в оскарженні судових рішень річним строком з моменту їх проголошення сприяють тому, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов'язків.

Поновлюючи строки апеляційного оскарження у справі, що є предметом перегляду, суд апеляційної інстанції помилково не звернув уваги на те, що за положеннями цієї норми органи державної влади або місцевого самоврядування позбавлені права апеляційного оскарження судового рішення зі спливом річного строку з моменту його проголошення, однак мають право на захист прав іншим шляхом, і в цьому випадку апеляційний суд без урахування поважності причин пропуску строку зобовязаний відмовити у відкритті провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції, поновлюючи строк апеляційного оскарження органам місцевого самоврядування, фактично вийшов за межі своєї компетенції, яка чітко визначена як певна процесуальна дія частиною третьою статті 297 ЦПК України.

Вищевказана правова позиція викладена у постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верхового Суду України від 22 лютого 2017р. у справі № 6-2054цс16, а саме відносно того, що відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення, що відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовій акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

З урахуванням вищевикладеного судова колегія вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 13 лютого 1998р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської трамвайно-тролейбусного управління про визнання угоди дійсною і визнання права власності підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 292, 297, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 13 лютого 1998р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської трамвайно-тролейбусного управління про визнання угоди дійсною і визнання права власності закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: В.А. Станкевич

ОСОБА_2