Апеляційний суд Житомирської області
Справа №276/912/16-ц Головуючий у 1-й інст. Мельник М. Л.
Категорія 46 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Павицької Т.М., Талько О.Б.,

при секретарі

судового засідання: Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням, за участю третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 07 вересня 2017 року,

встановила:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він є власником вказаної квартири. Співвласниками вказаної квартири також є ОСОБА_4 та ОСОБА_7. У листопаді 2000 року в квартирі за вказаною адресою був зареєстрований та став проживати його син ОСОБА_3, тобто відповідач, який не є співвласником даного житла. В грудні 2007 року ОСОБА_3, забравши з квартири свої особисті речі, переїхав проживати до АДРЕСА_3, власником якого він є, де і проживає понад 8 років. Проте відповідач зареєстрований в квартирі позивача та в добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації, що на думку ОСОБА_2 позбавляє його права користування і розпорядження власним майном.

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, у якому просив суд усунути перешкоди в користуванні ним житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_5 області, вселити його в дану квартиру, зобов'язати відповідача надати йому ключі від квартири та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. В обґрунтування зазначив, що він зареєстрований в АДРЕСА_4 за письмовою згодою власника, який є його рідним батьком. Однак, останній створює йому перешкоди в користуванні зазначеною квартирою, а саме: змінив замки до вхідних дверей квартири та не впускає його, у зв'язку з чим, ОСОБА_3 з поважних причин не може проживати за місцем своєї реєстрації та змушений проживати за іншою адресою.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 07 вересня 2017 року первісний позов задоволено. Визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_6 У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність його висновків обставинам справи, просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити його зустрічний позов, а у задоволенні первісної позовної заяви відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги за первісним позовом, суд першої інстанції виходив, із того, що відповідно до вимог ст. 405 ЦК України відповідача ОСОБА_3 необхідно визнати таким, що втратив право користування спірною квартирою, оскільки він тривалий час не проживає у даному житлі без поважних причин, так як має у власності інше житло, а доказів поважності причини його відсутності за місцем реєстрації він суду не надав.

Зазначені висновки суду відповідають вимогам матеріального і процесуального закону та зроблені при повному з'ясуванні всіх обставин справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 1615 від 29.12.1999 року зареєстрованого в Житомирському БТІ 04.02.2000 року за №1 ст.283 р.32, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 (а.с.5).

У вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (а.с.6).

31 жовтня 1998 року відповідач ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_9.

ОСОБА_3 з 22.11.2000 року зареєстрований в АДРЕСА_7, однак з грудня 2007 року за даною адресою не проживає, що підтверджується довідкою Іршанської селищної ради № 96 від 30.05.2016 року, актом обстеження матеріально побутових умов від 26.05.2016 року (а.с 7,8,9).

Згідно свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Іршанської селищної ради 24.10.2007 року та зареєстрованого в державному реєстрі 25.10.2007 року, за відповідачем ОСОБА_3 в АДРЕСА_8 зареєстровано право власності на житловий будинок, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру на нерухоме майно (а.с.10).

Сторони в судовому засіданні підтвердили та не заперечили, що ОСОБА_3 проживає в будинку по пров. АДРЕСА_9 зі своєю сім`єю з 2007 року. Також дану обставину підтвердили свідки ОСОБА_10 ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14

Задовольняючи позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою та відмовляючи у задоволенні зустрічних вимог про вселення, районний суд обґрунтовано виходив із того, що відповідач без поважних причин з 2007 року не проживають у вказаній квартирі, у зв'язку з тим, що переїхав до власного будинку, в якому проживає разом зі своєю сім'єю, не довів належними та допустимими доказами факту перешкоджання йому будь-якими особами у користуванні спірною квартирою, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування квартирою №25 по вул. Гулія 9 в смт. Іршанськ Хорошівського району Житомирської області.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що не узгоджується з положеннями ч.2 ст.303 ЦПК України, за змістом якої суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 07 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Судді :