Справа №484/591/17 05.04.2017 05.04.2017 05.04.2017
Справа № 484/591/17
Провадження № 22ц/784/900/17 Головуючий в першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

без участі сторін,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на ухвалу судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 лютого 2017 року по справі за позовною заявою

ОСОБА_3

до

ОСОБА_5

про збільшення розміру стягуваних аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИЛА:

24 лютого 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про збільшення розміру стягуваних аліментів на неповнолітню дитину.

Позивачка зазначала, що рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2009 року стягнуто з ОСОБА_5 на її користь аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 жовтня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте, у звязку зі зростанням цін на продукти харчування, лікарські засоби, одяг та комунальні послуги, вказаної суми аліментів недостатньо для належного утримання дитини.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. ст. 180-183 СК України, позивачка просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на доньку ОСОБА_5 в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 лютого 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 повернуто позивачу для подання до належного суду на підставі п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить ухвалу судді скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. На думку апелянта ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачу, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час є рішення Маньківського районного суду Черкаської області про стягнення аліментів, яке набрало законної сили, позивачка постійно проживає та зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому вказана справа, про збільшення розміру стягуваних аліментів не підсудна Первомайському міськрайонному суду Миколаївської області.

Проте, колегія судді не може погодитися з вказаним висновком суду з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, ОСОБА_3, скориставшись свої правом, передбаченим ч. 1 ст. 110 ЦПК України, в жовтні 2009 року звернулася до Маньківського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на малолітню доньку ОСОБА_5.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2009 року стягнуто з ОСОБА_5 на її користь аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 жовтня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7).

З даним позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів позивачка звернулась до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області за місцем проживання та реєстрації відповідача, а саме: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місце її перебування.

Статтею 110 ЦПК України встановлено можливість альтернативної підсудності щодо позовів про стягнення аліментів (всі вимоги, пов'язані з невиконанням обов'язку по утриманню, ст. ст. 75-89, 91, 180-201, 202-206, 265-274 СК України), про визнання батьківства відповідача, та щодо позовів, які виникають із трудових правовідносин. Такі позови можуть пред'являтися, крім іншого, за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Тобто, суд не має права обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

Таким чином, повертаючи позовну заяву ОСОБА_3 для подання до належного суду, суд першої інстанції не врахував цієї обставини, змісту заявлених вимог, всупереч ст. 110 ЦПК України, дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про те, що даний позов не підлягає розгляду Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала судді постановлена з порушенням норм цивільного процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 лютого 2017 року скасувати, а справу направити до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню, в силу ст. 324 ЦПК України, не підлягає.

Головуюча Т.С. Довжук

Судді: О.В. Локтіонова

ОСОБА_7