справа № 179/720/15-ц
провадження № 2-з/179/21/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року суддя Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області Ковальчук Т.А. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Заявник зазначає, що у власності відповідача знаходяться транспортні засоби:

- Легковий седан В, марки PEOGEOT-205, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1991 року випуску;

- Мікроавтобус D, марки PEOGEOT-291, реєстраційний номер НОМЕР_2, 1994 року випуску;

- Легковий Комбі-В, марки OPEL CORSA, реєстраційний номер НОМЕР_3. 2003 року випуску;

- Пасажирський В, марки MERCEDES-BENZ VITO, реєстраційний номер НОМЕР_4, 1998 року випуску.

Позивач вважає, що необхідно накласти арешт на транспортні засоби та інше майно в сумі, що не перевищує ціни позову 204 032 грн. 51 коп., яке належить відповідачеві, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України - суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У відповідності до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В силу ч. 3 ст. 151 ЦПК України - забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.ст.151-153 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.1 та 4 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову",- суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач позовним вимогам.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України - види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи із змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявником не обґрунтовано необхідність застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на транспортні засоби, оскільки до суду не надано докази належності спірного майна саме боржнику, у звязку із чим суду неможливо вирішити питання щодо співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами.

Виходячи з наведеного, вважаю, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову подана в порушення вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України, яка не відповідає вимогам закону, заявником не надано додаткові матеріали та інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Згідно ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Вивчивши заяву та матеріали додані до заяви, суд вважає за необхідне повернути її заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали.

Суддя Т.А.Ковальчук