Провадження № 2/522/5328/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси,

у складі судді Тарасова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся позивач із вищезазначеним позовом, зазначаючи, що наприкінці січня 2008 року, позивачем було позичено у відповідача ОСОБА_2 безвідсотковий борг в розмірі 90000 гривень, через кілька днів ще 10000 гривень, загальною сумою 100 000 гривень. З лютого 2008 року по 26.05.2008 року, позивач повернула частину боргу в розмірі 44875 гривень.

26.05.2008 року позивач склав розписку на грошову суму в розмірі 55125 гривень

У період з 26.05.2008 року по 09.08.08 року позивач повернув ОСОБА_2 ще 5125 гривень і 09.08.08. року склала нову розписку на залишок безвідсоткового боргу в розмірі 50000 гривень щомісячно з оплатою 5% від суми боргу. Попередню розписку від 26.05.2008 року на суму 55125 гривень ОСОБА_2 позивачу не повернув.

26.10.2008 року ОСОБА_2 прийшов до позивача з оригіналами обох розписок і розрахунками, виконаними ним власноручно і вимагав скласти нову розписку, згідно якої борг становив грошову суму 25210 доларів США.

Позивач зазначає, що на момент складення розписки перебувала у скрутному матеріальному становищі, страдала від астматичних нападів. Під погрозами і шантажем ОСОБА_2 вимагав написати вказану розписку. Позивач зазначає, що на зворотному боці розписки є розрахунки, виконані власноруч ОСОБА_2 чорною кульковою ручкою, з розрахунками боргу, де відсотки нараховані на відсотки. Разом з тим, позивач визнає гривневий борг та виплачує вказаний борг частинами.

Враховуючи викладене, позивач, посилаючись на те, що розписку було складено під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, просив визнати вказану розписку недійсною.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав поданий позов.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 була складена розписка, згідно якої, позивач отримала в борг грошову суму в розмірі 25210 доларів США у строк до 01.01.2009 року.

Позивач, посилаючись на ту обставину, що розписку було складено під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, просила визнати їїнедійсною.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд насамперед зазначає, що позивачем не вірно обрано засіб захисту порушеного права.

Так, відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із засобів захисту порушеного права є визнання правочину недійсним.

Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, належним засобом захисту порушеного права є визнання договору позики недійсним, а не документу, що підтверджує факт його укладення.

Крім того, суд вважає, що правові підстави заявленого позову, не відповідають фактичним підставам, на які посилається позивач.

Так, позивач зазначає, що склав розписку під впливом погроз та примусу, разом з тим, просить визнати недійсним договір із підстав, передбачених ст. 233 ЦК України.

Відповідно до ст. 231 ЦК України, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Оскільки погрози з боку сторони правочину є елементом психічного тиску, то для визнання правочину недійсним з тих підстав, застосуванню підлягає ст.231 ЦК України.

Разом з тим, позивачем не надано жодного доказу вчинення психічного тиску з боку відповідача. Відмовляючи в задоволенні клопотання в частині виклику в якості свідка чоловіка позивача ОСОБА_5, суд виходив насамперед з того, що пояснення вказаного свідка не будуть обєктивним з огляду на родинний зв'язок з позивачем. Крім того, застосування тиску з боку відповідача не підтверджується жодним іншим доказом по справі.

Перебування у скрутному матеріальному та психологічному становищі, також не доведено жодним належним та допустимим доказом, а відтак підстави для застосування ст. 233 ЦК України, також відсутні.

Вказані обставини у своєї сукупності є підставою для відмови в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212 214 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 233 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Тарасов

03 квітня 2017 року