Справа № 739/1987/16-ц
Номер провадження 2/739/32/17
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2017 року Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Наполова М.І.,
секретаря Шкурат О.Г.,
за участю:
представника позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - ОСОБА_2 ,,
представника відповідача - ОСОБА_3 ,
представника третьої особи Стояна Володимира Анатолійовича,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новгород-Сіверського районного суду в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернігів, (треті особи у справі: Новгород-Сіверський об`єднаний міський військовий комісаріат, Новгород-Сіверський МБТІ) про визнання неправомірним та скасування п. 2 рішення № 12 від 25.02.2010 року Новгород - Сіверської міської ради Чернігівської області щодо надання дозволу на оформлення права власності з видачею свідоцтва за державою в особі Міністерства оборони України ( у подальшому тексті Рішення) та скасування виданого виконавчим комітетом Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області свідоцтва, серія НОМЕР_1 , від 19.03.2010 року на право власності (далі Свідоцтво),
Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання неправомірними та скасування Рішення та Свідоцтва. Мотивуючи та обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що у 1983 році позивач на законних підставах вселилася у житлове приміщення Новгород-Сіверського райвійськкомату Чернігівської області і була постійно прописана по паспорту та домовій книзі військкомату за адресою АДРЕСА_1 . З 12.11.1985 року, після розлучення з військовослужбовцем військкомату, позивач втратила зв`язок зі Збройними силами України і згідно ст. 110 ЖК України підлягала виселенню з приміщення, де проживає, - із наданням іншого благоустроєного житлового приміщення. Також позивач вказує на неможливість її виселення з житлового приміщення без надання їй іншого благоустроєного житлового приміщення, оскільки вона є пенсіонером по старості.
Крім цього, позивач вказує на те, що прийняттям Рішення та видачею Свідоцтва Новгород-Сіверською міською радою Чернігівської області, на переконання позивача, порушено її право, оскільки правовстановлюючий документ видано на все приміщення, як на нежитлове, а вона, проживши більше 30 років, набула право власності на житлове приміщення, в якому проживає на час звернення до суду.
Також позивач констатує вчинення дій ( видачі Свідоцтва), які, на переконання позивача, не входили до компетенції Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області.
В судовому засіданні:
представник позивача ОСОБА_1 заявлені позивачем позовні вимоги підтримав у повному обсязі та, фактично посилаючись на викладені у позовній заяві доводи, просив позов задовольнити.
Представник відповідача, Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 висловився про безпідставність заявленого позову, вказуючи на те, що прийняттям Рішення та видачею Свідоцтва взагалі не було порушено прав та інтересів позивача.
Представник квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернігів - Антоненко Наталія Володимирівна позов не визнала та висловилася про недоведеність та безпідставність заявлених позивачем вимог.
Представник третьої особи, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 повністю погодився з правовою позицією представників відповідачів.
Представник Новгород-Сіверського МБТІ в судове засідання не з`явився, але начальник вказаного БТІ звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи без участі представника Новгород-Сіверського МБТІ.
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши докази по справі у їх сукупності суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав:
згідно припису ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання ( відповідно до вимог ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу).
Відповідно до вимог ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести, а відповідно до вимог ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести - ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
В порушення приписів вказаних норм матеріального та процесуального закону позивачем у вказаних у позовній заяві доводах, а представником позивача в судовому засіданні не доведено порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача прийняттям Рішення та видачею Свідоцтва. Також не доведено як законність підстав вселення позивача, як вважає позивач, в житлове приміщення, так і наявність в натурі житла у спорудах комплексу, на підтвердження права власності на який за державою видано Свідоцтво.
Посилання представника позивача, як на підтвердження законності вселення позивача, на те, що будівля, до якої вселилася позивач у справі на момент вселення нікому не належала, а її лише протиправно «користувався військкомат» - суд вважає неспроможними з правової точки зору. Безпідставними, за встановлених судом фактичних обставин, суд вважає і пояснення представника позивача стосовно набуття позивачем права власності за набувальною давністю.
Представниками ж відповідачів, на виконання вказаних норм процесуального закону, доведено факти та події, на які представники посилалися як на підставу своїх заперечень. Зокрема, представником квартирно-експлуатаційного відділу ( м.Чернігів) доведено, що порядок надання службових жилих приміщень і користування ними визначається главою 3 Житлового кодексу України та, стосовно військовослужбовців, затвердженим Постановою №1081 від 03 серпня 2006 року Кабінету Міністрів України та Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень «Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» , у подальшому тексті - Порядок.
Згідно з пунктами 2,7,19 Порядку (діяв на час виникнення спірних правовідносин), військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. З цією метою у кожній військовій частині формується фонд службового житла. Згідно з пунктом 12 Постанови № 1081 службові жилі приміщення надаються військовослужбовцям згідно з рішенням командира військової частини, яке погоджується з квартирно-експлуатаційним органом, за місцем проходження ними військової служби.
На підставі рішення про надання службового житлового приміщення виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради видає спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення ( а будь-яких документів на підтвердження законності підстав перебування гр. ОСОБА_4 у спірному приміщенні суду не надано).
У відповідності до Закону України «Про правовий режим майна у збройних силах України» на балансі та обслуговуванні КЕВ м. Чернігів на праві оперативного управління по КЕВ м. Чернігів як суб`єкта Міністерства оборони України на підставі свідоцтва про право власності від 19.03.2010 обліковується державне майно - комплекс (цілий, частка 1/1) загальною площею 662,2 кв.м., який складається з нежитлової будівлі А1, площею 531,2 кв.м. При цьому за вказаною адресою по КЕВ м. Чернігів житлових приміщень, в тому числі і службових, не обліковується. Рішення про включення квартири по АДРЕСА_1 до числа службової Міністром оборони України та органом місцевого самоврядування не приймалося.
Представником Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області доведено, що прийняття Рішення та видача Свідоцтва відбулися у повній відповідності з наявними повноваженнями Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області та у визначений чинним законодавством спосіб. Також доведено безпідставність посилання позивача на ст. 110 Житлового Кодексу Української PCP, оскільки п 3. вказаної норми закону регламентує порядок виселення із займаних жилих приміщень у військових містечках, яким не є м. Новгород-Сіверський Чернігівської області.
За вказаних встановлених фактичних обставин суд вважає, що за результатами судового розгляду не встановлено порушень прав та інтересів позивача, які б підлягали судовому захисту шляхом ухвалення рішення про задоволення позову.
На підставі викладеного та керуючись ст. 1 Закону України «Про збройні сили України», Закону України «Про правовий режим майна у збройних силах України», ст. 30 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" в редакції від 11. 06. 2009 року, ст.110 ЖК УРСР, ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст. 215, 218 ЦПК України суд
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_4 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернігів, (треті особи у справі: Новгород-Сіверський об`єднаний міський військовий комісаріат, Новгород-Сіверський МБТІ) про визнання неправомірним та скасування п. 2 рішення № 12 від 25.02.2010 року Новгород - Сіверської міської ради Чернігівської області щодо надання дозволу на оформлення права власності з видачею свідоцтва за державою, в особі Міністерства оборони України, та скасування виданого виконавчим комітетом Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області свідоцтва, серія ЯЯЯ 923443, від 19.03.2010 року на право власності ВІДМОВИТИ.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Головуючий суддя: Наполов М.І.