Справа № 450/3006/17 Провадження № 2/450/1815/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньобілківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

Позивач 02.11.2017 року звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за нею право власності на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані на території Верхньобілківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.08.2015 року померла її мати ОСОБА_4, до складу спадкової маси після смерті якої увійшли житловий будинок № 35 по вул. Т. Шевченка, в с. Верхня Білка Пустомитівського району Львівської області та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,9394 га, які належали спадкодавцю на праві власності.

За свого життя померла ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїй дочці - позивачу по справі ОСОБА_1, яка постійно проживала разом із своєю матірю, і не відмовлялась від спадщини, тому вважає себе такою, яка фактично прийняла спадщину на вказане спадкове майно. Проте позивач не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно - державний акт на право приватної власності на земельну ділянку та свідоцтво про право власності на житловий будинок були втрачені. З цих підстав просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Представник відповідача Верхньобілківської сільської ради та треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності та зазначили, що не заперечують проти задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі даних і доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.08.2015 року померла мати позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІСГ № 400384.

26.06.1997 року ОСОБА_5 склала заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла дочці ОСОБА_1. Заповіт посвідчений секретарем Верхньобілківської сільської ради Пустомитівського району та зареєстрований в реєстрі за № 42.

Спадкоємці, які відповідно вимог ст. 1241 ЦК України, на момент смерті ОСОБА_4 мали б право на обовязкову частку у спадщині такої, відсутні.

З довідки № 1356 від 10.10.2017 року, яка видана Верхньобілківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області слідує, що за спадкодавцем ОСОБА_4 рахується на праві особистої власності житловий будинок в с. Верхня Білка, Пустомитівського району Львівської області та зареєстрований по погосподарських книгах сільської ради під № 35 (колишній буд.187). В даному будинку разом з ОСОБА_4 на час її смерті була зареєстрована та проживала без реєстрації її дочка ОСОБА_1.

Як стверджується свідоцтвом про народження серії V-УР №0690437, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 15.09.2015 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-СГ № 010753, слідує що позивач ОСОБА_1, народилася 08.05.1964 року, її матірю значиться ОСОБА_4, та яка у звязку з реєстрацією шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище «Шемечко» на прізвище чоловіка «Ткаченко».

Згідно наявної в матеріалах справи копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 065179 від року від 31.12.2004 року та свідоцтва про право власності на житловий будинок від 08.07.1998 року серії КММ № 001777 слідує, що ОСОБА_4 являлася власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею, 0,9394 га та житлового будинку № 35 по вул. Т. Шевченка (колишній буд.187) в с. Верхня Білка, Пустомитівського району Львівської області.

Таким чином судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 та являлася власником вказаних вище житлового будинку а також земельної ділянки, оригінали правовстановлюючих документів на які були втрачені, що підтверджується оголошенням про їх втрату, яке опубліковане у газеті «Львівська пошта» 09.11.2017 року.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Статтями 328, ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем за заповітом майна померлої ОСОБА_4, яка прийняла в порядку спадкування належний померлій житловий будинок та земельну ділянку, тобто набула права власності на дане майно, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за відсутності правовстановлюючих документів на таке.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З врахуванням наведеного вище суд вважає, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1233, 1268 ЦК України, ст.ст.3,8,10, 57, 60, 174, 197, 209, 212- 215, 218, 223, 292,294 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, яка померла 16.08.2015 року, право власності на житловий будинок № 35 по вул. Т. Шевченка, в с. Верхня Білка, Пустомитівського району Львівської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, яка померла 16.08.2015 року, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,9394 га що розташована на території Верхньобілківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, яка належала ОСОБА_6, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 065179 від року від 31.12.2004 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Кіпчарський М.О.