Справа № 297/2413/17
14 грудня 2017 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області при секретарі Кузьма Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, укладеного 12 березня 2005 року у виконкомі Великобийганської сільської ради Берегівського району Закарпатської області за актовим записом № 4, та стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Позовні вимоги мотивовано тим, що за короткий час після укладення шлюбу сторони зрозуміли, що таке було поспішним рішенням. Відповідач не турбувався про сім'ю, проявляв невиправдану агресію до дружини, що призвело до припинення шлюбних відносин і подружжя більше 10 років не проживають разом. Крім того, відповідач не приймає участі у вихованні дитини та матеріально не підтримує. У зв'язку з наведеним, позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Також позивач просить стягнути з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1500 гривень та судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 640 гривень.
Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позов просить задовольнити, не заперечує проти заочного рішення суду та просить залишити їй шлюбне прізвище «ОСОБА_3» (а. с. 25).
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи за місцем реєстрації (а. с. 18, 23)
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, сторони зареєстрували шлюб 12 березня 2005 року у виконкомі Великобийганської сільської ради Берегівського району Закарпатської області за актовим записом № 4, що підтверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_2 від 12.03.2005 року (а. с. 4).
Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
В судовому засіданні встановлено, що спільне життя між сторонами не склалося. Вже більше 10 років подружні відносини сторони не підтримують, вони не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 існує формально. Подальше спільне життя для них є неможливим та суперечить інтересам позивача та інтересам дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Крім того, згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
За таких обставин, враховуючи, що відповідно до ст. 113 СК України, позивач має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем, суд вважає залишити позивачу ОСОБА_3 її шлюбне прізвище «ОСОБА_3».
Крім того, згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Так, сторони мають малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 05.10.2005 року (а. с. 6).
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Враховуючи те, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що обов'язок їх утримувати є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька дитини, суд вважає за необхідне стягувати з ОСОБА_1 аліменти в користь ОСОБА_3 на утримання їх малолітнього сина в твердій грошовій сумі.
Частина 1 ст. 60 ЦПК України зобов'язує сторони та інших осіб, що беруть участь у справі, підтверджувати обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, жодних заперечень проти позову від нього не надійшло, суд вважає, задоволити позовні вимоги щодо стягнення аліментів повністю та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1200 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До останніх, згідно з ч. 3 цієї статті належать витрати на правову допомогу.
Так, суд вважає відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача в користь позивача 640 гривень судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні до суду (а. с. 1).
При цьому, суд вважає частково стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правову допомогу, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (далі - Постанова) граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».
Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Пунктом 48 Постанови передбачено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Так, відповідно до довідки № 27 від 25.10.2017 року, виданої адвокатом Поповичем О.О., останній отримав він позивача ОСОБА_3 гонорар за надання правової допомоги в розмірі 1500 гривень (а. с. 10).
При цьому, витрати за, наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій та інше, та їх вартість за годину участі особи, яка надає правову допомогу, документально не підтверджені.
Враховуючи наведене та розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» на 1 січня календарного року, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу частково в розмірі 640 гривень.
Крім того, приймаючи до уваги, що позивач при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень за вимогу про стягнення аліментів.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, суд вважає допустити негайне виконання рішення суду.
Керуючись ст. ст. 24, ч. 3 ст. 105, 112, 113, 180, 181, 184 СК України, ст. ст. 57-60, 88, 208, 224-226, 292, 294, 367 ЦПК України,
Позов задоволити частково.
Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 12 березня 2005 року у виконкомі Великобийганської сільської ради Берегівського району Закарпатської області за актовим записом № 4 - розірвати.
Залишити ОСОБА_3 шлюбне прізвище - «ОСОБА_3».
Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісяця, починаючи з 25 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, витрати на правову допомогу в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень, що був сплачений позивачем при зверненні до суду.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.
Рішення про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Фейір О. О.