Справа № 310/6809/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

30 березня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого: судді - Черткової Н.І.,

при секретарі судового засідання - Димовій Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» про захист прав споживача шляхом розірвання договору та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» про захист прав споживача шляхом розірвання договору та стягнення коштів, посилаючись на наступні обставини. Позивач вказав, що 19.01.2016 року з відповідачем був укладений договір фінансового лізингу № 002537, відповідно до якого позивач мав би отримати трактор МТЗ 320.5 за ціною 73000 грн. Позивач вказав, що представником ТОВ «ЛК «Ваш авто» йому було повідомлено, що трактор цього типу залишився у єдиному екземплярі та, якщо він встигне оформити та внести плату його цього ж дня, то тримає товар найближчим часом. Позивач зазначив, що вже під час підписання договору та після перерахування відповідачу 73000 грн., йому стало відомо, що вказаний трактор був відсутній на торговельному складі, але його запевнили, що трактор обов»язково знайдеться на інших складах. Позивач вказав, що після підписання вищевказаного договору він отримав примірник з додатками № 1 та № 2 і того ж дня вирушив додому, після чого, перечитавши договір, зрозумів, що це не той договір купівлі-продажу, з примірником якого він був ознайомлений у місті Полтава, а договір фінансового лізингу, та що в договорі зазначено несправедливі умови для лізингоодержувача, а предметом лізингу зазначений інший трактор моделі Беларус-892 вартістю 500000 грн. Позивач, зрозумівши, що його обманули, та той факт, що умови договору є несправедливими та вкрай невигідними для нього, він 14.03.2016 року надіслав лист директору ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» з вимогою розірвати договір та повернути кошти у розмірі 73000 грн. Відповіді на лист позивач не отримав та вважає, що його права порушенні, що договір має бути визнаний недійсним, а сплачені кошти повернути в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з»явився за невідомих для суду обставин. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав судові заперечення на позовну заяву, в котрих позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Встановлено, що 19.01.2016 року між сторонами був укладений договір фінансового лізингу № 002537, відповідно до якого відповідач придбає у свою власність транспортний засіб і надає його позивачу за плату у тимчасове володіння та користування на умовах договору.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про фінансовий лізинг" договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізигну (строк лізингу), розмір лізингових платежів, інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Ч. 1 ст.215 ЦК України передбачені підстави, за наявності яких правочин може бути визнаний недійсним, а саме: недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою (зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, п'ятою (правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним) та шостою ( правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей) статті 203 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Аналогічне визначення договору лізингу міститься і у статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг". Відносини, що виникають у зв'язку з договором лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку та Законом України "Про фінансовий лізинг" (частина 2 статті 806 ЦК України та частина 1 статті 2 Закону України "Про фінансовий лізинг"). За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність. Згідно зі статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Підставою недійсності правочину відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом частини п'ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону).

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Аналізуючи норму статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті З, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону). Відповідно до вищевказаного договору, виключені та обмежені права лізингоодержувача. як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства. а відповідно ст 3. договору, де прописані права та обов'язки сторін, ст. 4, де зазначено умови поставки та прийому-передачі предмету лізингу, п.5.3., 5.6., 5.7. ст. 5 Договору, пункти ст. 10 10.14., 10.15., ст.12 договору, яка регулює порядок розірвання угоди, повернення коштів, відповідальність сторін і порядок повернення предмету лізингу.

Згідно з п. 12.1 Договору фінансового лізингу передбачено, що лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж та повністю або частково сплатив авансовий платіж та не отримав транспортний засіб має право розірвати даний договір, однак в цьому випадку лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання в розмірі 40% від сплаченої суми авансового платежу. В такому випадку адміністративний платіж за договором лізингоодержувачу не повертається.

Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється.

Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно, зокрема, основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару;

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Частиною 6 даної статті передбачено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Згідно ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов*язків на шкоду споживача.

Тобто, з правового змісту вказаної вище норми випливає висновок про те, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідно встановити наявність однієї з таких ознак: 1) умови договору порушують принцип добросовісності, 2) умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов*язків сторін, 3) умови договору завдають шкоди споживачеві.

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Частиною першою статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов"язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, надані послузі, -відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Верховного суду України від 16.12.2015р. справа №6-2766 цс15, а також такої думки дотримується Вищий спеціалізований суд з цивільних та кримінальних справ в справах № 2608/2079/15-ц від 18 травня 2016 року та № 6-4086ск14 від 7 березня2014 року.

За таких обставин договір фінансового лізингу № 002537 від 19.01.2016 року має бути визнаний судом недійсним з моменту вчинення та з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені кошти в розмірі 73000 грн, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 730 грн. на користь позивача.

На підставі 3, 15, 16, 203,215 ,227, 806 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215 ,224 суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» про захист прав споживача шляхом розірвання договору та стягнення коштів , задовольнити. Визнати недійсним Договір фінансового лізингу №002537 з додатками №№1,2 від 19 січня 2016 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" та ОСОБА_1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) кошти в розмірі 73000 (сімдесят три тисячі гривень), 00 копійок. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 730 (сімсот тридцять гривень), 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: