Справа № 760/7359/16-ц С
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3751/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Українець В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_3

представника позивача - ОСОБА_4

представника відповідача - Дубровської М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 1 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ЗАТ «Українська будівельна компанія», в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову просив зобов'язати ЗАТ «Українська будівельна компанія» передати оформлені належним чином документи, що підтверджують майнові права на отримання у власність: машиномісця у підземному паркінгу, розташованому у будинку за адресою: АДРЕСА_1, згідно з договором купівлі-продажу майнових прав на машиномісце від 16 вересня 2008 року № ПР/3-2-28, та машиномісця згідно з договором купівлі-продажу майнових прав від 16 вересня 2008 року № ПР/3-2- 29, а саме: акти прийому-передачі майнових прав, акти прийому-передачі машино-місць у паркінгу, довідки про розрахунки і технічні паспорти на машино-місця у паркінгу.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 16 вересня 2008 року між ним та ЗАТ «Українська будівельна компанія» було укладено два договори купівлі-продажу майнових прав на машино-місця № ПР/3-2-28 та № ПР/3-2-29, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався передати йому майнові права на отримання у власність машино-місця НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у підземному паркінгу нижнього рівня (відмітка - 10,35) новозбудованого будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 і позначений на схемі генерального плану за№ 3. Він, в свою чергу, зобов'язався сплатити ціни продажу згідно з п.п. 3.1. договорів № ПР/3-2-28/, № ПР/3-2-29 та прийняти майнові права на умовах цих договорів.

Відповідно до п.п. 3.1. договорів ціна продажу кожного з майнових прав складає 253650 гривень, включаючи ПДВ у розмірі 42275 гривень.

Після сплати повної ціни майнових прав, введення підземного паркінгу в будинку, зазначеного в п.п. 1.1. договорів № ПР/3-2-28, № ПР/3-2-29, в експлуатацію та проведення відповідної технічної інвентаризації, відповідач зобов'язаний передати за актами прийому-передачі належним чином оформлені в установленому порядку документи, які підтверджують майнові права.

Згідно з п.п. 2.2. договорів ЗАТ «Українська будівельна компанія» зобов'язується передати документи, зазначені у п.п. 1.4. цих договорів, протягом тримісячного терміну з моменту введення паркінгу в експлуатацію.

19 вересня 2008 року на виконання умов договорів він сплатив на користь ЗАТ «Українська будівельна компанія» 507300 гривень.

13 лютого 2010 року на підставі акту готовності об'єкта до експлуатації від 18 січня 2010 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві видано сертифікат відповідності, яким засвідчена відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, та підтверджує його готовність до експлуатації.

05 жовтня 2012 року наказом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва сертифікат відповідності було скасовано.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року, зазначений наказ Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 05 жовтня 2012 року № 25 «д» «Про скасування сертифіката відповідності» визнано протиправним та скасовано.

На день звернення до суду з цим позовом, він не отримав від ЗАТ «Українська будівельна компанія» за актами прийому-передачі належним чином оформлені в установленому порядку документи, які підтверджують майнові права щодо машиномісць НОМЕР_1, НОМЕР_2 у паркінгу. На його звернення відповідач відповіді не надав.

Крім того, зі змісту договорів вбачається, що будинок є позначеним на схемі генерального плану за № 3 серед будівництва чотирьох житлових будинків з вбудованими та прибудованими нежитловими приміщеннями та паркінгами по АДРЕСА_2.

Згідно з листом Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 19 лютого 2016 року № 108-2621 «житлові будинки № 3 ... за генпланом на АДРЕСА_3 (будівельна адреса) введено в експлуатацію згідно з актом готовності об'єкта до експлуатації та сертифікатом відповідності КВ 000021 від 13 лютого 2010 року. Відповідно до розпорядження Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації від 15 березня 2010 року № 215 зазначеним житловим будинкам присвоєна поштова адреса: житловий будинок № 3 - АДРЕСА_1...».

28 липня 2016 року позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову в частині назви проспекту, яку було змінено рішенням Київської міської ради від 17 грудня 2015 року № 30/30 «Про повернення історичних назв, уточнення назв, перейменування вулиць, проспекту, площ та провулків у місті Києві» з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року позов задоволено.

Зобов'язано Закрите акціонерне товариство «Українська будівельна компанія» передати ОСОБА_3 оформлені належним чином документи, які підтверджують майнове право на отримання у власність машино-місця у підземному паркінгу, розташованому в будинку за адресою: АДРЕСА_1, згідно з договором купівлі-продажу майнових прав на машино-місце від 16 вересня 2008 року № ПР/3-2-28, а саме: акт прийому-передачі майнового права, акт прийому-передачі машино-місця у паркінгу, довідку про розрахунки, технічний паспорт на машино-місце у паркінгу.

Зобов'язано Закрите акціонерне товариство «Українська будівельна компанія» передати ОСОБА_3 оформлені належним чином документи, які підтверджують майнове право на отримання у власність машино-місця у підземному паркінгу, розташованому в будинку за адресою: АДРЕСА_1, згідно з договором купівлі-продажу майнових прав на машино-місце від 16 вересня 2008 року № ПР/3-2-29, а саме: акт прийому-передачі майнового права, акт прийому-передачі машино-місця у паркінгу, довідку про розрахунки, технічний паспорт на машино-місце у паркінгу.

Стягнуто з Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» на користь ОСОБА_3 1102 гривні 40 копійок судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник ЗАТ «Українська будівельна компанія» - Трегубова О.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказувала, що судом першої інстанції не враховано заяву представника відповідача про застосування строків позовної давності. Починаючи з 30 листопада 2012 року позивач достеменно знав, що житловий будинок, в якому знаходиться квартира (і паркінги також), вже був прийнятий в експлуатацію. Тому саме з 30 листопада 2012 року розпочався відлік строку позовної давності для звернення позивача з позовом до суду. Позивач звернувся до суду лише 12 квітня 2016 року, тобто у строк, що перевищує 3 роки з дати виникнення у позивача права на звернення до суду.

В судовому засіданні представник ЗАТ «Українська будівельна компанія» - Дубровська М.В. апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що 16 вересня 2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «Українська будівельна компанія» укладені два договори купівлі-продажу майнових прав на машиномісце № ПР/3-2-28 та № ПР/3-2-29.

За умовами договорів відповідач зобов'язався передати ОСОБА_3 майнові права на отримання у власність машино-місця НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у підземному паркінгу нижнього рівня (відмітка - 10,35) новозбудованого будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 і позначений на схемі генерального плану за № 3. Позивач, в свою чергу, зобов'язався сплатити ціну продажу згідно з п.п. 3.1. договорів № ПР/3-2-28/, № ПР/3-2-29 та прийняти майнові права на умовах цих договорів (пункт 1.1.).

Пунктом 1.4. договорів сторони погодили, що після сплати повної ціни майнового права, введення підземного паркінгу в будинку, зазначеного в п.1.1. цього договору, в експлуатацію та проведення його технічної інвентаризації, відповідач зобов'язаний передати позивачу за актом прийому-передачі належним чином оформлені в установленому порядку документи, які підтверджують майнове право, а саме: акт прийому-передачі майнового права; акт прийому-передачі машиномісця у паркінгу; довідку про розрахунки; технічний паспорт на машиномісце у паркінгу.

Пунктом 3.1. договорів сторони погодили вартість одного машиномісця у розмірі 253650 гривень, включаючи ПДВ у розмірі 42275 гривень, яка повинна бути сплачена 23 вересня 2008 року (а.с. 5-16).

Платіжним дорученням № 2465 від 19 вересня 2008 року підтверджено перерахування на рахунок відповідача 507300 гривень на виконання цих договорів (а.с. 17).

13 лютого 2010 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві був виданий сертифікат відповідності КВ 000021, яким засвідчено відповідність закінченого будівництва першої черги будівництва, що складається з чотирьох житлових будинків з вбудованими приміщеннями та підземними паркінгами по АДРЕСА_2, у тому числі житловий будинок № 3 та житловий будинок № 4 із підземними паркінгами (а.с. 22).

Наказом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві № 25 «д» від 05 жовтня 2012 року вказаний сертифікат відповідності був скасований.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року, наказ Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві № 25 «д» від 05 жовтня 2012 року «Про скасування сертифікату відповідності» визнаний протиправним та скасований (а.с. 23-27).

Позивач звертався до відповідача з листами про надання йому необхідних документів для оформлення права власності на машиномісця, проте, відповідь на звернення надано не було (а.с. 28- 37).

Розпорядженням Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації № 215 від 15 березня 2010 року збудованим житловим будинкам № 3 та № 4 (за генпланом) по АДРЕСА_3 присвоєна поштова адреса АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 відповідно.

Рішенням Київської міської ради № 30/830 від 17 грудня 2015 року АДРЕСА_1 перейменовано у АДРЕСА_1 (а.с. 85-88).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, на день розгляду справи судом, умови договорів стороною відповідача не виконані, що позбавляє позивача можливості оформити своє право власності на придбані машиномісця, тому суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Крім того, суд першої інстанції вважав, що позивачем не пропущено встановлений законом трирічний строк позовної давності, оскільки для позивача відлік строку позовної давності розпочав свій перебіг з дати набрання законної сили рішенням суду ( 22 грудня 2015 року), яким відновлено чинність сертифікату відповідності, що підтверджує прийняття будинку в експлуатацію.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам та нормам матеріального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За нормами статей 526, 527, 530-532 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом установлено, що ОСОБА_3 свої зобов»язання за договорами № ПР/3-2-28 та № ПР/3-2-29 від 16 вересня 2008 року виконав, грошові кошти на розрахунковий рахунок ЗАТ «Українська будівельна компанія» сплатив.

В свою чергу відповідач ЗАТ «Українська будівельна компанія» свої обов»язки не виконав, документи, зазначені в п.1.4 договорів, протягом тримісячного терміну з моменту введення паркінгу в експлуатацію ОСОБА_3 не передав( п.2.2 договорів

Невиконання відповідачем своїх обов»язків по передачі документів та машиномісць, порушує права позивача а оформлення свого права власності на придбані машиномісця.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до ст..256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто протягом строку позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права або інтересу судом.

Частинами 1, 2 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов»язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Суд першої інстанції врахував, що Сертифікат відповідності був скасований наказом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві від 5 жовтня 2012 року, який визнаний протиправним та скасований рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили 22 грудня 2015 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позивачем не пропущений строк позовної давності.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач міг дізнатися про те, що будинок був зданий в експлуатацію 13 лютого 2010 року, а відтак повинен був отримати документи на машиномісця до 13 травня 2010 року, належними документами не підтверджені, а відповідачем не надано доказів повідомлення позивача про прийняття будинку в експлуатацію.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що позивач був обізнаний про здачу будинку в експлуатацію, оскільки 18 жовтня 2012 року ним був підписаний акт прийому-передачі квартири, яка розташована у цьому ж будинку, а у подальшому він отримав свідоцтво про право власності на квартиру, тому строк позовної давності необхідно відраховувати з 30 листопада 2012 року , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що Сертифікат відповідності, який підтверджує прийняття будинку в експлуатацію був скасований і його чинність відновлена тільки судовим рішенням, яке набрало законної сили 22 грудня 2015 року, тому саме з вказаної дати почався відлік строку позовної давності.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

З огляду на викладене, передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції по даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 1 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: