АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/4541/16-ц Номер провадження 22-ц/786/766/17Головуючий у 1-й інстанції Кулешова Л. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

головуючого судді : Кузнєцової О.Ю.

суддів : Дорош А.І., Триголова В.М.

при секретарі Рибак О.О.

за участі позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 січня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що з 21 серпня 2009 року по 19 грудня 2011 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_4 19 листопад ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджує копія свідоцтва про народження серія 1-КЕ № 103141 (а.с.6).

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2011 року з відповідача стягнуті аліменти у розмірі 400 грн. щомісячно.

У звязку зі здорожчанням всіх витрат, які необхідні для утримання малолітньої дитини, витрат на харчування, одяг, розваги, додаткове навчання просила збільшити розмір аліментів та стягнути аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 січня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись із вказаним рішенням місцевого суду, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 21 серпня 2009 року по 19 грудня 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 19 грудня 2011 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджує копія рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2011 року (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає разом з матір'ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2011 року з відповідача стягнуті аліменти у розмірі 400 грн. щомісячно.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність обставин, визначених ст. 192 СК України, які можуть потягнути за собою збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Позивачем не доведено, про що вірно зазначено місцевим судом, наявність підстав, визначених ст. 192 ЦПК України для збільшення розміру аліментів. Збільшення прожиткового мінімуму не може бути віднесено до підстав, визначених законодавством такими, що тягнуть за собою збільшення розміру аліментів на дитину.

При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача про зростання цін, оскільки згідно ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Окрім того, при розгляді справи № 6-113цс13 від 06.11.2013 року, предметом якої був спір про збільшення розміру аліментів та стягнення суми індексації Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Згідно ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-XII від 03.07.1991 року (із змінами та доповненнями), індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

За змістом п. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ № 1078 від 17.07.2003 року, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Таким чином, збільшення розміру споживчих цін є підставою для індексації аліментів в порядку ч. 2 ст. 184 СК України, а не їх збільшення згідно ст.192 СК України.

Наявність заборгованості відповідача по сплаті аліментів, на що посилається апелянт, відповідно до ст. 192 СК України не є підставою для зміни їх розміру.

Посилання позивача на потребу її малолітньої дитини у додаткових витрат у звязку із навчанням не може бути підставою для збільшення розміру аліментів, а є підставою для стягнення додаткових витрат на дитину згідно зі ст. 185 СК України. Проте, відповідних вимог ОСОБА_2 у суді першої інстанції не заявляла.

Колегія суддів звертає увагу на право ОСОБА_2 на звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, у тому числі шляхом зміни способу їх присудження. Вказане право не було порушено місцевим судом, оскільки у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено не з підстав заперечення такого права, а з підстав недоведеності позивачем наявності підстав, визначених у ст. 192 СК України, для збільшення розміру стягуваних аліментів.

Апелянтом надано апеляційному суду відомості про розмір отриманого відповідачем доходу від передачі земельної ділянки в оренду, а також відомості про склад його рухомого та нерухомого майна.

Згідно зі ст. 303 ч.2 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Зазначені відомості не подавалися ОСОБА_2 до суду першої інстанції без поважних причин, а тому апеляційний суд не може взяти їх до уваги, як докази по справі та підстави для скасування оскаржуваного рішення місцевого суду.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість, ОСОБА_2 наведено не було.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1

Судді --//-- ОСОБА_5

--//-- ОСОБА_6

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1