Справа № 428/9059/17
Провадження №2/428/2317/2017
27 листопада 2017 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., при секретарі Андрусишин Н.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Науково-дослідницький інститут техніки безпеки хімічних виробництв» про стягнення невиплаченої грошової допомоги, -
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач працювала молодшим науковим співробітником, науковим співробітником та старшим науковим співробітником в лабораторії захисту від шкідливих виробничих факторів, займалася дослідженнями і розробкою в галузі технічних наук в ДП «НДІТБХВ» з 06.05.1985 року. Наказом № 15к від 12.12.2014 року позивач була звільнена на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. Ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» передбачена грошова допомога у розмірі шести місячних посадових окладів, яка підлягала виплаті позивачу. У звязку з тим, що зазначена грошова допомога позивачу виплачена не була, остання звернулася з даним позовом до суду.
У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не зявилися. Позивач просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач причини неявки суду не повідомив.
У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Зі змісту ч. 1 ст. 11 ЦПК України вбачається, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З матеріалів справи вбачається, що згідно копії трудової книжки, виданої 10.11.1975 року на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 06.05.1985 року на підставі наказу 34-к від 07.05.1985 року позивач обрана за конкурсом на посаду молодшого наукового співробітника лабораторії фізико-хімічних досліджень. 01.05.1991 року наказом №74к від 15.05.1991 року за результатами атестації призначена на посаду наукового співробітника лабораторії фізико-хімічних досліджень. 11.01.2008 року на підставі наказу 5к від 11.01.2008 року за результатами атестації призначена на посаду старшого наукового співробітника лабораторії фізико-хімічних досліджень. 12.12.2014 року наказом 15-к від 12.12.2014 року позивач звільнена згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію.
У відповідності до довідки про доходи за 2014 рік, виданої ДП «НДІТБХВ» 22.08.2017 року, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 за 2014 рік становить 3631,48 грн.
Позивачем 11.12.2014 року було надано відповідачу заяву з проханням виплати їй грошової допомоги, передбаченої ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 року № 1977-12.
На вказаній заяві стоять резолюція директора ДП «НДІТБХВ» від 12.12.2014 року з тексту якої вбачається, що адміністрація ДП «НДІТБХВ» зобовязується виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі шести місячних посадових окладів, передбачену ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 року № 1977-12, у першому кварталі 2015 року.
Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.
У відповідності до вимог ст. 24 Закону України Про наукову та науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 року № 1977-12 (у редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) при виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника відповідно до цього Закону науковому (науково-педагогічному) працівнику видається грошова допомога в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах, зазначених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затвердженому Кабінетом Міністрів України, не менше: для чоловіків - 12,5 року; для жінок - 10 років.
Постановою Кабінету Міністрів України № 257 від 04.03.2004 року затверджено Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", до якого зокрема входять посади старший науковий співробітник; науковий співробітник та молодший науковий співробітник.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, у звязку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 16, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Науково-дослідницький інститут техніки безпеки хімічних виробництв» про стягнення невиплаченої грошової допомоги - задовольнити.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. С. Журавель