Номер провадження: 22-ц/785/2991/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Станкевича В.А.

суддів Цюра Т.В.

ОСОБА_2

при секретарі Лопотан В.І.

Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 (діючого в інтересах ОСОБА_3) на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 січня 2017 року, -

встановила:

У вересні 2015року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Порто-Франко» (далі - ПАТ АБ «Порто-Франко») звернулося до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що 26 травня 2011р. між ПАТ АБ «Порто-Франко» та Споживчий кооператив «Черьомушки» (далі - СК «Черьомушки»), був укладений Договір овердрафту №2-2011, відповідно до умов якого, банк прийняв на себе зобовязання по видачі кредиту в сумі 340 000,00грн., а СК «Черьомушки» прийняв на себе зобовязання належним чином використовувати та повернути банку кредит, виплатити відсотки, за користування кредитом, комісії у відповідності до умов кредитного договору та тарифами банку, також виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені кредитним договором.

26 травня 2011року в забезпечення виконання зобовязань СК «Черьомушки» за договором овердрафту № 2-2011 від 26 травня 2011р., між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно умов якого, останній, як поручитель зобовязувався відповідати перед ПАТ АБ «Порто-Франко» в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань СК «Черьомушки» за кредитним договором.

Банк свої зобовязання за договором овердрафту № 2-2011 від 26 травня 2011р. виконав в повному обсязі, однак позичальник ухиляється від належного виконання зобовязань.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04 лютого 2015р., яке набрало законної сили 20 лютого 2015 року по справі № 916/5038/14 з СК «Черьомушки» на користь ПАТ АБ «Порто-Франко» була стягнута заборгованість за договором овердрафту № 2-2011 від 26 травня 2011р. в розмірі 317 406,10 грн.

Позивач стверджував, що станом на 31 серпня 2015р. рішення Господарського суду Одеської області від 04 лютого 2015р., не виконане.

30 січня 2015р. було розпочато процедуру ліквідації АБ «Порто-Франко» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку ОСОБА_5, строком на 1 рік з 30 січня 2015р. по 29 січня 2016р. включно.

Не сплачуючи заборгованість позичальник та поручитель порушують умови договору та вимоги діючого законодавства.

Посилаючись на вищевикладене, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ АБ «Порто-Франко» - ОСОБА_5 просив суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ АБ «Порто-Франко» заборгованість за кредитним договором № 2-2011 від 26 травня 2011р. у розмірі 455 360,00грн.

Представник ПАТ АБ «Порто-Франко», діючий на підставі довіреності від 01.02.2016року в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав заяву про слухання справи в його відсутність (а.с.44,49,82).

Представник відповідача, діючий на підставі договору від 18.07.2016року та ордеру від 21.07.2016року позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні (а.с.75-76).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 січня 2017 року позовна заява Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволена.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко» заборгованість за кредитним договором № 2-2011 від 26.05.2015 року, станом на 26 серпня 2015 року в сумі 455 360 (чотириста пятдесят пять тисяч триста шістдесят) гривень 00 копійок, яка складається з:

- загальної заборгованості за кредитом 245000,00грн.,

- загальної заборгованості за відсотками 121202,59грн.

- пені за виникнення простроченої заборгованості 89157,42грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовій збір в сумі 6 830 (шість тисяч вісімсот тридцять) гривень 40 копійок.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межax доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 26 травня 2011р. між ПАТ АБ «Порто-Франко» в особі заступника голови правління ОСОБА_6 та СК «Черьомушки», в особі голови СК «Черьомушки» ОСОБА_3, був укладений Договір овердрафту №2-2011 від 26 травня 2011р. та додаткові до нього угоди №1-19 від 26.08.2011р., 19.09.2011р.,19.01.2012р., 20.02.2012р., 16.03.2012р., 20.04.2012р., 21.05.2012р., 20.06.2012р., 20.06.2012р., 21.08.2012р., 18.09.2012р., 18.10.2012р., 19.11.2012р., 28.12.2012р., 27.03.2013р., 26.06.2013р., 26.09.2013р., 26.11.2013р., 26.05.2014р., відповідно до умов яких, банк прийняв на себе зобовязання по видачі кредиту в сумі 340000,00грн., а СК «Черьомушки» прийняв на себе зобовязання належним чином використовувати та повернути банку кредит, виплатити відсотки, за користування кредитом, комісії у відповідності до умов кредитного договору та тарифами банку, також виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені кредитним договором (а.с.9-11, 12-29).

26 травня 2011р. в забезпечення виконання зобовязань СК «Черьомушки» за кредитним договором № 2-2011 від 26.05.2011р. між банком та ОСОБА_3, який одночасно є головою та одним із засновників СК «Черьомушки» було укладено договір поруки №26-05-11/2, згідно умов якого, поручитель зобовязувався відповідати перед кредитором в повному обємі за своєчасне та повне виконання зобовязань позичальника за кредитним договором та додатковими угодами до нього (а.с.6-7).

Відповідно до п.1.1. договору поруки №26-05-11/02 від 26.05.2011р., укладеного між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ОСОБА_3 передбачено, що поручитель зобовязується перед банком відповідати в повному обсязі за своєчасне виконання зобовязань КП «Черьомушки» за договором овердрафта №2-2011 от 26.05.2011року та додатковим угодам до нього.

Пунктом 6.1 Договору поруки № 26-05-11/02 від 26.05.2011р. встановлено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань.

Згідно п.6.2 договору поруки №26-05-11/02 від 26.05.2011р. передбачено, що дія договору, а також поруки також припиняється, якщо банк у межах трьохрічного строку з дня настання строку виконання зобовязання позичальника за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя (п.4 ст.599 ЦК України).

19 вересня 2011року між банком та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода до договору поруки № 26-05-11/2, згідно якої сторони погодили зміни до п.1.1. Договору поруки, відповідно до яких поручитель зобовязувався відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне виконання зобовязань СК «Черьомушки» за кредитним договором №2-2011 від 26 травня 2011р. та додатковими угодами до нього (а.с.8).

Згідно Кредитному договору № 2-2011 від 26 травня 2011р. боржник повинен повернути Банку в строк по 18 вересня 2012 року суму кредиту в розмірі 400 000,00 грн., оплата процентів за користування кредитом в розмірі 28 % річних, комісійної винагороди, неустойки (штрафу, пені) в розмірі, строки і на умовах, визначених Кредитним договором, а також відшкодування Банку можливих збитків.

Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, однак позичальник та поручитель ухиляються від належного виконання зобовязань.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 30.01.2015р. № 67 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ АБ «Порто-Франко» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.01.2015р. №19 «Про початок процедури ліквідації АБ «Порто-Франко» та призначення Уповноваженої особи фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ АБ Порто-Франко» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АБ «Порто-Франко» ОСОБА_5 строком на 1 рік з 30.01.2015р. по 29.01.2016р. (а.с.4).

Через невиконання зобовязань за кредитним договором №2-2011 від 26.05.2011р. ПАТ АБ «Порто-Франко» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ АБ «Порто-Франко» звертався до суду з позовом до СК «Черьомушки» про стягнення заборгованості (справа №916/5038/14).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04 лютого 2015р. по справі №916/5038/14, яке набрало законної сили 20 лютого 2015 року станом на 24.11.2014р. з СК «Черьомушки» на користь ПАТ АБ «Порто-Франко» була стягнута заборгованість за договором №2-2011 від 26.05.2011р. в розмірі 317406,10грн.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 31 серпня 2015р. рішення Господарського суду Одеської області від 04 лютого 2015р. не виконане.

Через невиконання зобовязань за кредитним договором №2-2011 від 26 травня 2011р. станом на 26 серпня 2015р. склалася заборгованість перед ПАТ АБ «Порто-Франко» в сумі 455360,00грн. яка складається з:

- загальної заборгованості за кредитом 245000,00грн.,

- загальної заборгованості за відсотками 121202,59грн.

- пені за виникнення простроченої заборгованості 89157,42грн.

Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов Кредитного договору №2-2011 від 26 травня 2011р.(а.с.5).

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги послався на те, що Умовами п. 2.2 договору поруки № 26-05-11/02 від 26.05.2011р., укладеного між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ОСОБА_3 передбачено, що в разі невиконання позичальником зобовязань за кредитним договором, поручитель зобовязується виконати їх у повному обсязі повернувши банку кредит, сплативши відсотки, комісійну винагороду, неустойку (штраф, пеня), а також відшкодувати банку можливі збитки (а.с.6).

Судом встановлено, що позивач звертався до позичальника із вимогою про повернення кредиту, що підтверджується рішенням Господарського суду Одеської області, однак останній його не виконує.

Тому, позивач має право вимагати виконання зобовязання від поручителя.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі N 6-223цс16 від 04 вересня 2016 року при застосуванні частини четвертої статті 559 ЦК України слід ураховувати, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Отже, виходячи з положень частини четвертої статті 559 ЦК України, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії договору поруки, або протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Проте, якщо кредитор змінює на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Відповідно до п.1.1 Додаткової угоди № 19 до договору овердрафта № 2-2011 від 26 травня 2011 року банк на умовах даного договору надав СК «Черьомушки» кредит у вигляді овердрафта за поточним рахунком № 001 з лімітом у сумі:

-400000,00грн. на строк з 19 вересня 2011року по 18 жовтня 2011року;

-368000,00грн. на строк з 19 жовтня 2011року по 17 листопада 2011року;

-336000,00грн. на строк з 18 листопада 2011року по 19 грудня 2011року;

-304000,00грн. на строк з 20 грудня 2011року по 15 червня 2014року;

-200000,00грн. на строк з 16 червня 2014року по 06 липня 2014року;

-100000,00грн. на строк з 07 липня 2014року по 25 липня 2014року;

із сплатою 41% річних для оплати витрат, повязаних із поточною діяльністю позичальника. Позичальник зобовязується належним чином використовувати та повернути банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, комісії у відповідності до умов договору та тарифами банку, а також виконати всі інші зобовязання в порядку та у строки, визначені договором (а.с.30).

З змісту п. 6.1 Договору поруки №26-05-11/02 від 26.05.2011р. вбачається, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань.

Згідно п.6.2 договору поруки № 26-05-11/02 від 26.05.2011р. передбачено, що дія договору, а також поруки також припиняється, якщо банк у межах трьохрічного строку з дня настання строку виконання зобовязання позичальника за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя (п.4 ст.599 ЦК України).

У Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 лютого 2016 р. у справі № 6-18цс16 зазначено, що коли договором передбачено припинення поруки якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, то у такому випадку трирічний строк обчислюється з настання строку виконання основного зобовязання.

Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й зобовязаний предявити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (ч. 4 ст. 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 січня 2016 р. у справі № 6-990цс15).

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Суд вважає, що банк, скориставшись своїм правом на дострокове повернення кредиту, звернувшись до Господарського суду Одеської області із позовом до СК «Черьомушки» про стягнення заборгованості змінив строк виконання основного зобов'язання.

За таких обставин у банку виникло право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з моменту звернення до суду у січні 2015 року і протягом наступних трьох років відповідно до п.6.2 договору поруки.

Таким чином, позивач цілком правомірно звернувся до поручителя із позовною заявою 07 вересня 2015року, в межах трьохрічного строку, який був встановлений договором поруки.

Суд першої інстанції вважав, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту та поруки для досудового врегулювання спірних правовідносин.

Між тим суд першої інстанції залишив поза уваги твердження представника відповідача щодо припинення договору поруки з 20.07.2012 року, оскільки додатковими угодами до кредитного договору було збільшено відсоткову ставку за кредитним договором, без надання згоди поручителя на збільшення обсягу його відповідальності, зазначивши, що дане твердження не відповідає обставинам справи та діючому законодавству.

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто закон пов'язує припинення поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо (такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 23.12.2014 у справі № 916/101/14).

У постанові Верховного суду України від 05 червня 2013року, на яку посилався відповідач, згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності має бути очевидною і наданою в спосіб, передбачений договором поруки. Тобто випадкова поінформованість поручителя про внесення змін до основного зобовязання і навіть відсутність з його боку заперечень про збільшення обсягу його відповідальності не може розглядатись як надання ним згоди на такі зміни.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вказав, що укладаючи договір поруки поручитель надав згоду на забезпечення цією порукою всіх зобов'язань позичальника за договором овердрафта № 2-2011 от 26.05.2011року та додатковим угодам до нього (п. 1.1 договору поруки).

При цьому, відповідно до договору поруки визначено, що поручитель підтверджує, що він ознайомлений і погоджується з договором овердрафта № 2-2011 от 26.05.2011року та додатковими угодами до нього.

Таким чином суд першої інстанції вважав, що поручитель підтвердив, що всі зміни, які були внесені до договору овердрафту після дати укладання договору поруки, вносилися за його згодою.

Між тим відповідно до п. 8.5 договору поруки всі зміни та доповнення до Договору оформлюються додатковими угодами та є складовою частиною Договору.(а.с. 7)

Що фактично було і зроблено додатковою угодою № 1 до Договору поручительства № 26-05-11/2 від 19 вересня 2011 року де були визначені інші умови та збільшений розмір процентів за користування кредитом до 28%. (а.с. 8)

Однак з матеріалів справи вбачається, що додатковими угодами до договору овердрафта № 2-2011 от 26.05.2011року: № 9 від 20 липня 2012 року було збільшено відсоткову ставку до 29 %; № 11 від 18 вересня 2012 року до 31 %; № 12 від 18 жовтня 2012 року до 33 %; № 13 від 19 листопада 2012 року до 40 %; № 14 від 28 грудня 2012 року до 41 %. (а.с. 20-26)

Будь-яких додаткових угод до договору поруки відповідно до зазначених умов не укладались.

В матеріалах справи відсутні докази того, що поручитель надавав свою згоду на зміну умов договору поруки та збільшення обсягу відповідальності за додатковими угодами до договору овердрафта № 2-2011 от 26.05.2011року.

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Із роз'яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вбачається, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення поруки, повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Зазначена правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року де зазначено, що Верховний Суд України щодо цього питання сформулював правовий висновок у постановах від 21 травня 2012 року (№ 6-181цс11, № 6-69цс11) у яких зазначив, що за положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто порука має вважатися припиненою незалежно від реального настання чи ненастання збільшеного внаслідок змін кредитних договорів обсягу відповідальності поручителя. Обовязковою умовою припинення поруки за нормою ч. 1 ст. ст. 559 ЦК України має бути відсутність згоди поручителя на внесення змін до забезпеченого порукою зобовязання, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності. За своєю правовою природою надання поручителем згоди на внесення до основного зобовязання таких змін є одностороннім правочином, який за змістом і формою має відповідати вимогам ЦК України та відображати волевиявлення особи (уданому випадку поручителя), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Оскільки поручитель не надавав свою згоду на зміну умов договору поруки та збільшення обсягу відповідальності за додатковими угодами до договору овердрафта № 2-2011 от 26.05.2011року, то у суду першої інстанції не було законних підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, на підставі наведеного, судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача в цій частині, і вважає, що рішення року необхідно скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 (діючого в інтересах ОСОБА_3) - задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 січня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.А. Станкевич

Судді: І.П. Сидоренко

ОСОБА_7