Провадження № 2/761/2653/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування, --

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою про визнання за ними право власності по 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті їх матері - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що батькам позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.04.1996 року належала квартира за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачів ОСОБА_4, після смерті якого ОСОБА_3 успадкувала за законом ? частину вказаної квартири. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів, після смерті, якої відкрилась спадщина на спірну квартиру. Дотримуючись вимог законодавства, позивачі звернувся до Третьої київської державної нотаріальної контори з заявою про відкриття спадщини, яка залишилась після смерті матері, проте нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом лише на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, тобто по ? частини квартири кожній, оскільки померла ОСОБА_3 не здійснила державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 Враховуючи вище викладене, просили суд визнати за ними права власності на 1/2 частину спірної квартири АДРЕСА_1, тобто по ? її частини за кожною, в порядку спадкування за законом.

В судове засідання позивачі не з»явились, хоча про дату і час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, але надав суду письмові пояснення на позовну заяву, де просив суд вирішити справу на підставі наявних доказів у відповідності до вимог законодавства та за відсутності свого представника.

Суд, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України та за згоди представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення.

Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що батьками позивачів є ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

З матеріалів справи вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 45,1 кв.м., належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних долях на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 30 квітня 1996 року, виданого Радянською районною державною адміністрацією м. Києва згідно з розпорядженням (наказом) від 30 квітня 1996 року №13519, зареєстрованого в БТІ 28 травня 1996 року і записано у реєстрову книгу за № 3006 (а.с. 3).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори 06 травня 1998 року, мати позивачів ОСОБА_3 успадкували 1/2 частини спірної квартири, після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 7).

За життя спадкодавець ОСОБА_3 склала заповіт від 06 травня 1998 року на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1, в якому заповіла останнім все своє майно, у тому числі квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відповідно до ст. 66 Закону України "Про нотаріат" на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Як встановлено судом, державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори на підставі заяви позивачів було відкрито спадкову справу №8/2016 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

29 листопада 2016 року державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори були посвідчені Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно з яким ОСОБА_2 та ОСОБА_1 успадкували по ? частини спірної квартири, тобто лише 1/2 її частину, яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житло (а.с. 8-9).

Судом встановлено, що позивачі отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на іншу 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації на правовстановлюючому документі, а саме на Свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому Першою київською державної нотаріальною конторою 06.05.1998 року за реєстровим №17-741 (а.с. 10).

Між тим, факт того, що 1/2 частина зазначеної квартири дійсно фактично належала спадкодавцю ОСОБА_3, яка не здійснила державну реєстрацію набутого нею права власності на зазначену частину квартиру, підтверджується вищевказаними доказами.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1281 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

За умовами ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_3 за життя не реалізувала свої майнові права на належне їй нерухоме майно, не зареєструвала своє право власності на спірну 1/2 частину квартири, позивачі не можуть реалізувати свої права на успадкування цього майна.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі наведеного, ст.ст. 60, 63, 70 СК України, ст.ст. 328, 1216-1218, 1220, 1221, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 112-215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, тобто по ? частини за кожною, в порядку спадкування за законом після смерті їх матері - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: