Справа № 454/954/17 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/783/6008/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 14 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 14 червня 2017 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Розірвано шлюб, зареєстрований 14 серпня 2006 року у Поздимирській сільській раді Радехівського району Львівської області, актовий запис № 5 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_3 оскаржила ОСОБА_4. Вважає рішення суду незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд безпідставно відхилив зустрічний позов. В апеляційній скарзі просить рішення Сокальського районного суду Львівської області від 14 червня 2017 року змінити. Малолітніх дітей - сина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити проживати з матір"ю ОСОБА_4. У судовому порядку визначити дні, час, місце, межі відвідин та спілкування біологічного батька ОСОБА_5 з малолітніми дітьми - сином ОСОБА_6 та дочкою ОСОБА_7.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що 14 серпня 2006 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ №041928

Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, сім'я розпалася та існує формально.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з тих обставин, що спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Згідно з ч.1, 2, 3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведенням перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду даної справи є розірвання шлюбу. Питання визначення місця проживання дітей та встановлення порядку спілкування з ними не є предметом розгляду даної справи.

Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає рішення суду законним, обгрунтованим та таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для зміни рішення та задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4, які не були предметом розгляду у даній справі, в зв"язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 слід відхилити, а рішення Сокальського районного суду Львівської області від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 14 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк