Справа № 639/5844/17
Провадження № 2/639/2358/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гаврилюк С.М.,

при секретарі судового засідання - Макушенко Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивач Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради звернувся до суду з вказаним позовом про відібрання неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та від батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, без позбавлення їх батьківських прав, посилаючись на те, що відповідачі самоусунулись від виховання та навчання свої неповнолітньої дочки ОСОБА_2, не контролюють її поведінку та успішність, взаємовідносини між ними зіпсовані.

Внаслідок безвідповідального ставлення батьків до виконання своїх обов'язків та відсутності належного контролю за дитиною ОСОБА_2 почала самовільно залишати домівку, бродяжити, ухилятись від навчання.

Відповідно до подання Державного професійно-технічного закладу «Центр професійно-технічної освіти № 4 м. Харкова» неповнолітня ОСОБА_2 була зарахована до навчання з 01.09.2016 по професій: «Кухар. Кондитер». Але з листопада 2016 року фактично перестала відвідувати навчальний заклад, пропускала без поважних причин уроки теоретичного і виробничого навчання, на телефонні дзвінки не відповідала. Окрім того, ОСОБА_2 самовільно покинула гуртожиток, певний час проживала у знайомих або вдома з батьками.

Мати ОСОБА_3 була запрошена до навчального закладу, де продемонструвала свою розгубленість та неспроможність вирішити проблемні питання щодо дитини.

У травні 2017 року ОСОБА_2, не повідомив батьків, самовільно залишила домівку, але була знайдена сторонніми особами на території Холодногірського району та доставлена до відділу поліції.

Згідно до законодавства 12.05.2017 в присутності представників правоохоронних органів, медичного закладу та Служби у справах дітей було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, на підставі якого бригадою екстреної медичної допомоги неповнолітня ОСОБА_2 була доставлена до комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська дитяча клінічна лікарня № 19».

З метою вирішення подальшої долі дитини до Служби у справах дітей були запрошені батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Мати ОСОБА_3 22.05.2017 письмово повідомила Службу, що вона із чоловіком не мають ніякого впливу на доньку ОСОБА_2 та просила направити дитину до центру реабілітації для того, щоб із дівчиною провели відповідну роботу педагоги та психологи.

Зважаючи на дані обставини, за погодженням зі Службою у справах дітей Харківської обласної державної адміністрації 23.05.2017 неповнолітня ОСОБА_2 була влаштована на реабілітацію до комунального закладу «Великобурлуцький районний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія» (далі - Центр «Надія»), де перебуває по теперішній час.

Відповідно до листа Центру «Надія» за період перебування ОСОБА_2 в Центрі, батьки жодного разу не навідували її, не телефонували та не цікавились її життям. ОСОБА_2 важко переживає цю ситуацію і неодноразово намагалась налагодити стосунки з матір'ю, але мати відмовила у спілкуванні навіть адміністрації Центру.

Таким чином, адміністрація закладу вважає, що батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Центру «Надія» свідомо нехтують своїми обов'язками, що дає змогу оцінювати їх дії, як ухилення від виконання своїх батьківських прав та обов'язків.

З метою вжиття відповідних заходів впливу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були запрошені до Служби у справах дітей для надання відповідних пояснень. ОСОБА_3 у письмовій формі повідомила, що не відвідує доньку ОСОБА_2 в Центрі «Надія», тому що фізично не встигає, бо її молодша донька ОСОБА_5 знаходиться на тривалому стаціонарному лікуванні в лікарні, і мати кожного дня її навідує. Крім того, ОСОБА_3 повідомила, що не заперечує про відібрання у неї та її чоловіка ОСОБА_4 доньки ОСОБА_2, без позбавлення батьків батьківських прав.

За інформацією Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Новобаварського району м. Харкова, мати ОСОБА_3 особисто пояснила, що має складні стосунки з донькою ОСОБА_6 та не заперечує проти влаштування її до державного закладу.

Зважаючи на дані обставини, відповідно до «Порядку проведення органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008, питання щодо відібрання неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та від батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, без позбавлення їх батьківських прав було розглянуто та ухвалено на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради.

Враховуючи викладене вище, керуючись положеннями Сімейного кодексу України та рекомендацією Комісії, в інтересах дитини, Управління служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне відібрати неповнолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та від батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, без позбавлення їх батьківських прав.

У зв'язку з чим та діючи в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2, позивач просить суд відібрати неповнолітню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та від батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, без позбавлення їх батьківських прав та закріпити житло за неповнолітньою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7, яка діє на підставі довіреності, підтримала позов в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти відібрання від неї неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, в порушення ч. 2 ст. 77 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

Частиною 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позовної заяви з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Згідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких , суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків. Показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідачі одружилися 23.09.2000 (а.с. 8).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданого 18.06.2001 Старосалтівською селищною радою Вовчанського району Харківської області (а.с. 7).

Відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 разом зі своїми дітьми, зокрема з ОСОБА_2, що підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб, виданої ОСББ «Романтик 19» 15.05.2017 за № 53 (а.с. 21).

З акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, вбачається, що 12.05.2017 була виявлена дитина жіночої статі, знайдена 11.05.2017 близько 19 год. 30 хв. сторонньою особою, до якої звернулася неповнолітня дитина з повідомленням, що їй немає де жити. Працівникам поліції вдалось встановити особу дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зі слів якої, вона протягом тривалого часу не ночує за місцем мешкання у зв'язку з тим, що з батьками склались неприязні стосунки та батьки не пускають її за місцем мешкання, також неповнолітня ОСОБА_2 неодноразово бродяжничала вулицями міста та ночувала на південному вокзалі м. Харкова. Дитина доставлена до дитячої клінічної лікарні № 19 (а.с. 11).

Листом Адміністрації КЗОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня № 19» повідомлено начальника служби у справах дітей по Новобаварському району про наступне. 12.05.2017 до лікарні, згідно акту поліції Холодногірського району, доставлено дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9 р.н., яка мешкала з батьками за адресою: АДРЕСА_2. Дитина була знайдена 11.05.2017 сторонніми особами, до яких звернулася неповнолітня у зв'язку з тим, що не має де жити. Неповнолітня проходить медичне обстеження (а.с. 12).

Згідно подання директора Державного професійного технічного навчального закладу «Центр професійно-технічної освіти № 4 м. Харкова», адресованого начальнику служби у справах дітей Новобаварського району, складеного на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, місце проживання: АДРЕСА_5, яка зарахована на навчання з 01.09.2016 по професії «Кухар. Кондитер», вбачається, що учениця з листопада 2016 року фактично перестала відвідувати навчальний заклад: уроки теоретичного і практичного навчання пропустила без поважних причин, на телефонні дзвінки не відповідає. Як стало відомо, постійного місця проживання немає, зокрема: самовільно покинула гуртожиток, певний час проживала у знайомих, місце знаходження на сьогодні адміністрації закладу не відомо. 07.02.2017 для співбесіди була запрошена мати учениці - ОСОБА_3, за результатами якої встановлено: сім'я багатодітна, повна, виховує 6 дітей. ОСОБА_6 фактично відсутній контроль, на батьківські вимоги дитина не реагує, мати продемонструвала розгубленість, в її словах постійно звучали питання: «Куди її віддати, чи до інтернату, чи в якусь іншу інституцію?» В результаті співбесіди стало зрозуміло, що сім'я не може повернути доньку на навчання, а її доля може бути непередбаченою (а.с. 13-14).

Як вбачається з листа КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 2» від 23.05.2017 за № 752/01-13, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, з жовтня 2016 р. в районі обслуговування дитячої поліклініки не мешкає, зі слів батьків мешкає у знайомих за адресою: АДРЕСА_6, або в гуртожитку. Згідно з історією розвитку дитини, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-невролога дитячого. Догляд за дітьми здійснюють батьки, матеріальне становище в родині нижче середнього (а.с. 20).

Комісією у складі представників УССД ДПСП ХМР здійснено виїзд за місцем мешкання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, перевірні умови проживання дітей. Обстеженням встановлено, що родина займає двокімнатну ізольовану квартиру зі всіма зручностями. Однак, взаємовідносини між батьками та дочкою ОСОБА_9 зіпсовані, відсутнє порозуміння. За результатами перевірки поставлено питання щодо тимчасового влаштування ОСОБА_2 до центру реабілітації для дітей. Мати - ОСОБА_3 попереджена про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків щодо ОСОБА_2 (а.с. 22).

Центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Новобаварського району м. Харкова листом від 15.08.2017 за № 655 повідомив, що спеціалісти Центру неодноразово виходили за адресою проживання відповідачів для здійснення потреб дітей та сім'ї, проте двері ніхто не відчиняв, тому постійно залишалися запрошення до Центру, на які ОСОБА_3 реагувала лише в телефонному режимі. 10.08.2017 ОСОБА_3 на чергове запрошення відвідала Центр, повідомила, що має складні стосунки із дочкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, та не заперечує про поміщення її до інтернатного закладу (а.с. 15, 44).

Відповідно до листів адміністрації КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія» від 12.07.2017 за № 01-15/118 та від 02.11.2017 за № 01-15/174, 23 травня 2017 року до закладу було зараховано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, у зв'язку з тим, що батьки неповнолітньої дитини не виконують належним чином свої батьківські обов'язки і дитина потребує соціально-психологічної реабілітації, яка по цей час перебуває у закладі. За період перебування у Центрі батьки ОСОБА_2, тобто відповідачі по справі, жодного разу не відвідували її, не телефонували і не цікавились її життям. Дитина важко переживає цю ситуацію і неодноразово намагалася налагодити стосунки з матір'ю. Не відчувши з боку батьків жодного кроку назустріч, ОСОБА_2 звернулася за допомогою до фахівців закладу, які декілька разів пропонували матері співпрацю, але ОСОБА_3 відмовила у спілкуванні навіть фахівцям та адміністрації центру. Батьки ОСОБА_2 по цей час так і не контактують з дитиною, свідомо нехтуючи своїми обов'язкам, що дає змогу розцінювати їх дії, як ухилення від виконання батьківських обов'язків, і тому фахівці та адміністрація закладу вважають доцільним позбавлення ОСОБА_3 і ОСОБА_4 батьківських прав відносно їх неповнолітньої доньки ОСОБА_2 (а.с. 16, 45).

У своїх письмових поясненнях від 22.05.2017 відповідач ОСОБА_3 зазначила, що труднощі з її донькою ОСОБА_2 почались з 2012 року, коли вона потрапила у погану компанію та з 12 років почала ходити на дорослі дискотеки та брати учать в зборах п'яних на лавках. Як тільки відповідач з цим зіткнулась, то заборонила доньці гуляти вечорами, а замість цього запропонувала допомагати по дому. Проте дівчинка відмовила матері, а с 2014 року почала тікати з дому спочатку в м. Чугуїв до бабусі, а потім до сусідів. Дитина взагалі не піддається контролю з боку батьків, у зв'язку з чим ОСОБА_3 просить направити доньку до центру реабілітації (а.с. 17-18).

Відповідач ОСОБА_3 не відвідує свою доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, в реабілітаційному центрі, оскільки не має такої змоги, адже в неї на вихованні є ще й інші діти, про що відповідач зазначила у своїх письмових поясненнях від 04.08.2017. Крім того, ОСОБА_3 не заперечувала проти відібрання в неї та її чоловіка доньки ОСОБА_2 без позбавлення їх батьківських прав (а.с. 19).

Висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради за № 533 від 02.10.2017 визнано за доцільне відібрання неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без позбавлення їх батьківських прав (а.с. 24-25).

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства», а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 вищевказаного Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Виходячи з приписів ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані: приймати участь у вихованні дитини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст. 170 СК України встановлено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Згідно вимог п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного суду № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідачі неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно неповнолітньої доньки - ОСОБА_2, а саме: не контролюють поведінку дитини та її успішність, взаємовідносини між ними зіпсовані, життям та інтересами дитини не цікавляться, не спілкуються з нею, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для відібрання дітини у її батьків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без позбавлення їх батьківських прав.

Мати та батько, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов'язків, обумовлених походженням, а тому суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачам, що у разі якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини, суд за їх заявою може постановити рішення про повернення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 їхньої відібраної доньки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд, розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно, неупереджено, в межах заявлених вимог, дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати розподіляються згідно положенням ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 174 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 170 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Відібрати неповнолітню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, без позбавлення батьківських прав та передати дитину органу опіки та піклування в особі Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради для подальшого її влаштування.

Закріпити за неповнолітньою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави (отримувач коштів - ГУК у м. Києві, код за ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача - 820019, рахунок отримувача - 0001, код класифікації доходів бюджету - 22030106) судовий збір у сумі по 800 (вісімсот) грн з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М. Гаврилюк