Провадження № 2/127/6573/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.

при секретарі Гончаруку І.О. за участі: позивача ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2 відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог - Управління Держгеокадастру, про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог - Управління Держгеокадастру, про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя батько позивача та його сестра - відповідач по справі, були співвласниками будинку та земельної ділянки, що знаходиться АДРЕСА_1, користувалися однаковими за розмірами частками зазначеної земельної ділянки, їх частки були рівними, однак така домовленість не була закріплена документально. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.10.2017 року, позивач є спадкоємцем майна ОСОБА_4, яке складається з ? частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.10.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площею 0,0933 га у межах згідно з планом, кадастровий номер НОМЕР_3,цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, після померлого батька - ОСОБА_4 Підставою для відмови стало те, що в державному акті на право власності на земельну ділянку, виданого Вінницькою міською радою на підставі рішення Вінницької міської ради від 31.03.2004 р. № 634 на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у спільну сумісну власність, частка у спільній сумісній власності кожного не визначена. У зв'язку із неможливістю оформити спадкових прав позивач звернулась до суду та просила визначити розміром часток земельної ділянки площею 0,0933 г, кадастровий номер НОМЕР_3, яка належить на праві спільної сумісної власності відповідачу та батьку позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Відповідачі ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи Вербицька Н.І. в судове засідання не з'явилась, надіслала заяву про розгляд справи без участі представника Управління Держгеокадастру, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку, приходить до наступного висновку. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання позову відповідачами не порушує права та інтереси третіх осіб, виходячи з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_7, згідно свідоцтва про народження від 22.10.1976 р., серії НОМЕР_4 (а.с.7). Позивач ОСОБА_1 14.08.1996 року уклала шлюб із ОСОБА_8 та змінила дошлюбне прізвище - «ОСОБА_1» на прізвище чоловіка - «ОСОБА_1», згідно свідоцтва про шлюб від 05.02.2008 р, серії НОМЕР_5 (а. с. 10). Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4, згідно свідоцтва про смерть від 26.01.2017 р, серії НОМЕР_6 (а. с. 8). За життя ОСОБА_4 та його сестра ОСОБА_3 були співвласниками земельної ділянки, площею 0,0933 га, що знаходиться по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 від 12.01.2006 р та акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8 від 12.01.2006 р. (а. с. 16 -17). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.10.2017 року, виданого державними нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори Юкіш О.П., позивач є спадкоємцем майна свого батька ОСОБА_4, яке складається з ? частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (а.с.11). Судом встановлено, що державний нотаріус Другої Вінницької державної нотаріальної контори Юкіш О.П. після звернення позивача із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4, винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.10.2017 року, № 1643/02-31.Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площею 0,0933 га у межах згідно з планом, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, після померлого батька - ОСОБА_4, підставою для відмови стало те, що в державному акті на право власності на земельну ділянку, виданого Вінницькою міською радою на підставі рішення Вінницької міської ради від 31.03.2004 р. № 634 на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у спільну сумісну власність, частка у спільній сумісній власності кожного не визначена (а.с. 14). Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, визначені нормами спадкового права, а також нормами ЦК України щодо спільної власності. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Позивач, заявляючи вимогу про визначення часток співвласників ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, посилається на рівність часток співвласників. Визначаючись щодо цих позовних вимог, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, а також ту обставину, що частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а не визначення часток не дає можливості позивачу набути право власності на вказану вище частину земельної ділянки в порядку спадкування. Тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0933 га, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, підлягає задоволенню, та суд зазначає, що на день смерті ОСОБА_4 його частка становила1/2 ідеальну частку земельної ділянки, частка ОСОБА_3 становила 1/2 частку як на день смерті ОСОБА_4 рівно як і становить на день ухвалення рішення судом. При цьому, суд враховує, роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ч. 1ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 2ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно дост.1261 ЦК України,у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи викладені вище обставини, зокрема, що позивач є спадкоємцем першої черги, суд дійшов висновку, що позивач є належним позивачем, який не може юридично закріпити своє право на спадщину без попереднього визначення розміру часток спадкодавця в спадковому майні. Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток спадкодавця та інших співвласників (сторін по справі) у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку з метою реалізації права позивача на спадкування за законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд приходить до висновку, що із відповідача слід стягнути 640 грн. судового збору на користь держави. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 321, 328, 355, 357, 368, 372, 1222, 1223, 1261 ЦК України, ст. ст. 10,11,60,212-215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити. Визначити, що розмір частки ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці, у спільній сумісній власності на земельну ділянку, площею 0,0933 га, кадастровий номер НОМЕР_9, цільове призначення - для будівництва в обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в АДРЕСА_1, зареєстровану 12.01.2006 р. за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 17 та відповідно за № 16, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_10, виданого на ім'я ОСОБА_4, із зазначенням ОСОБА_3 як співвласника земельної ділянки та державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8, виданого на ім'я ОСОБА_3, із зазначенням ОСОБА_4 як співвласника земельної ділянки, на день його смерті становила1/2 частки земельної ділянки. Визначити, що розмір частки ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, у спільній сумісній власності на земельну ділянку, площею 0,0933 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в АДРЕСА_1, зареєстровану 12.01.2006 р. за ОСОБА_4 та за ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 17 та відповідно за № 16, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_10, виданого на ім'я ОСОБА_4, із зазначенням ОСОБА_3 як співвласника земельної ділянки та державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8, виданого на ім'я ОСОБА_3, із зазначенням ОСОБА_4 як співвласника земельної ділянки, становить по 1/2 частці земельної ділянки кожному. Стягнути із відповідача ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя: