Справа №: 615/1418/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 р. м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Товстолужського О.В.,

при секретареві Неділько І.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином,

в с т а н о в и в:

03 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином.

В позові зазначено, що 16.02.2014 року, близько 20:20 години, ОСОБА_2 знаходячись на ст. Мерчик ДП «Південна залізниця», розташованій на території Валківського району Харківської області, маючи злочинний намір, направлений на грубе порушення громадського порядку по мотивам явної неповаги до суспільства, ігноруючи правила поведінки прийняті у суспільстві, знаходячись у багатолюдному місці, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, що виразилась у спричиненні фізичного болю та спричиненні тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_3, а саме в область щелеп, тим самим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: щелепно-лицьової травми у вигляді закритого перелому фронтальної частини альвеолярного відростка верхньої щелепи в зоні 11,12,21 зубів; травматичний вивих 1-го зуба верхньої щелепи справа (1) з його подальшою хірургічною екстракцією, травматичний перелом коронкової частини 1-го зуба верхньої щелепи зліва (12), що перевищує 1/2 її висоти; забійно-рвану рану верхньої губи, які за ступенем тяжкості є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Крім того, в позові зазначено, що за даним фактом була порушена кримінальне провадження. Вина ОСОБА_2 в його скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України доведена вироком Валківського районного суду Харківської області від 19.11.2014 року та відповідач був звільнений від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру та переданий під нагляд його матері до досягненням ним повноліття. Під час розгляду кримінального провадження, цивільний позов не заявлявся.

Зі змісту позову витікає, що після вищезазначених подій, у зв'язку із отриманням чисельних травм, ОСОБА_3 проходив курс лікування в КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» у період з 16.02.2014 року по 24.02.2014 року. Після цього та по теперішній час, позивач продовжує лікуватись у стоматолога, де проходить медичні обстеження та приймає лікарські препарати. Матеріальна шкода, яку поніс ОСОБА_3 на лікарські засоби склала 1 323 грн. 65 коп. Крім того, витрати на відновлення зубів та лікування щелепи у стоматолога за весь час склали 14 220 грн., а всього матеріальна шкода завдана на 15 543 грн. 65 коп. Крім заподіяної матеріальної шкоди, ОСОБА_3 неправомірними діями ОСОБА_2 завдано моральну шкоду яка виразилась: в сильному хвилюванні позивача за своє життя та здоров'я, чим йому була заподіяна психологічна травма; тривалий розлад здоров'я позбавив його можливості вести звичний спосіб життя, спричинив позапланові витрати; через перебування на лікуванні у стоматолога, позивач поніс величезні витрати фізичних та душевних сил; відповідач не виконав зобов'язань щодо відшкодування матеріальних витрат, що негативно відобразилось на стані нервової системи позивача, а також спричинило зміну життєвих та трудових планів ОСОБА_3

ОСОБА_3 вимагає стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 15 543 грн. 65 коп., компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 75 000 грн. 00 коп., а також судовий збір в сумі 551 грн. 21 коп.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та обмежився змістом позову.

Відповідач в судовому засіданні категорично заперечив проти задоволення позову та пояснив, що під час розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням, стороною позивача не було надано будь-яких чеків, крім того, вирок суду не містить даних про сплату жодних коштів на користь ОСОБА_3 Як зазначив ОСОБА_2, він є студентом та не має змоги сплачувати такі гроші. Також ОСОБА_2 додав, що на момент скоєння злочину від був неповнолітнім.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що вироком Валківського районного суду Харківської області від 19.11.2014 року, відповідача ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та останнього звільнено від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру та передано під нагляд матері до досягнення ним повноліття.

Згідно змісту вироку, ОСОБА_2 скоїв хуліганство та спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_3 при обставинах, які зазначені в позові. Під час розгляду кримінального провадження, цивільний позов заявлений не був.(а.с.15)

Вирок набрав законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно змісту висновку судово-медичної експертизи №1236-Ая/14 від 25.04.2014 року, по кримінально провадженню за обвинуваченням ОСОБА_2 витікає, що останній спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді: щелепно-лицьової травми у вигляді закритого перелому фронтальної частини альвеолярного відростка верхньої щелепи в зоні 11,12,21 зубів; травматичний вивих 1-го зуба верхньої щелепи справа (1) з його подальшою хірургічною екстракцією, травматичний перелом коронкової частини 1-го зуба верхньої щелепи зліва (12), що перевищує 1/2 її висоти; забійно-рвану рану верхньої губи, які за ступенем тяжкості є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Крім того, у зв'язку із даною травмою, ОСОБА_3 була проведена хірургічна операція - резекції 12 зубу.(а.с.13-14)

Таким чином, судом вважає, що обставини, щодо спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень ОСОБА_3, які зазначені у вищезазначеному висновку, а також, що те, що останній проходив лікування у зв'язку із неправомірними діями відповідача - встановленими.

Згідно змісту виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» від 24.02.2014 року, ОСОБА_3 проходив курс стаціонарного лікування в період з 16.02.2014 року по 24.02.2014 року, та останньому було проведений комплекс лікувальних заходів, що зазначений у вищезазначеному висновку судово-медичної експертизи від 25.04.2014 року. Крім того, останньому, після виписку було рекомендовано подальше лікування, а саме: амбулаторне лікування і спостереження стоматолога-хірурга, гігієнічний догляд за ротовою порожниною.(а.с.12)

Стороною позивача представлені чеки, в яких мається інформація про витрати на придбання ліків та лікування на загальну суму 15 543 грн. 65 коп.

Крім того, витрати, що зазначені на деяких чеках (а.с. 8, 34) на загальну суму 397 грн. 41 коп., не відносяться до засобів, які можуть бути призначені для лікування позивачу, а саме: вода, пакети, рукавички, нитки, зубна щітка, полотенце, тощо.

Витрати, що понесені ОСОБА_3 на придбання ліків та інших засобів, на загальну суму 15 146 грн. 24 коп. є обґрунтованими, що також підтверджується листом КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» та листом лікаря стоматолога від 14.03.2016 року, в яких зазначено, що дані в чеках відповідають призначеному лікуванню позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред'явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно змісту ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями ст. 1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Таким чином, враховуючи, що питання відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_3 не було вирішене під час розгляду судом кримінального провадження, витрати на лікування позивача в розмірі 15 146 грн. 24 коп. підлягають стягненню із відповідача.

ОСОБА_3 також вимагає стягнути із ОСОБА_2 компенсацію за спричинену моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 75 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування даної суми, позивач зазначає, що через неправомірні дії відповідача, йому було завдано сильних душевних страждань, він повинен був якось відновлювати звичний спосіб життя, крім того, будь-яких дій, щодо відшкодування понесених матеріальних витрат останнім не було зроблено, через що він відчував нервовий стрес, та інші негативні наслідки, які він і до сих пір відчуває.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частина 2 ст. 23 ЦК України вказує, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

Також, як витікає з положень ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

При визначенні розміру компенсації за спричинену моральну шкоду, суд виходить з того, що позивач проходив стаціонарне лікування протягом 9 днів, а повне лікування завершив лише наприкінці липня 2016 року, що витікає з чеків на придбання ліків, тобто загалом лікувався та відчував тривогу більш ніж 2 роки, через, що останній відчував душевні страждання. Отже, суд вважає, що достатнім та адекватним розміром моральної шкоди є сума 20 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до квитанції №27 від 27.10.2016 року, позивачем при пред'явленні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 551 грн. 21 коп.

Згідно з положеннями п.п.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подачу позовної заяви майнового характеру, що діяв на момент подачі позову, сплачується судовий збір на суму 551 грн. 20 коп.

За таких підстав, саме сума 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, матеріальну шкоду спричинену злочином в розмірі 15 146 (п'ятнадцять тисяч сто сорок шість) гривень 24 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, суму сплаченого судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Товстолужський О.В.