АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

07 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача: ПрокопчукН.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_3

на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 24 грудня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Кредитної спілки "Центр фінансових послуг", треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору поруки та поруки припиненими ,-

ВСТАНОВИЛА :

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача. Зазначав, що між сторонами 02.11.2007 року укладено договір поруки на забезпечення виконання ОСОБА_4 кредитних зобов'язань за укладеним з останнім в цей же день Кредитним договором № В-1/0250/07/33/10. Рішенням третейського суду з нього та боржника солідарно стягнуто заборгованість за вказаним кредитом, не дивлячись на те, що його порука була припиненою, оскільки Кредитна спілка "Центр фінансових послуг" змінила строк виконання основного зобв'язання, визначивши термін виконання до 11.09.2010 року і в установлений законом 6-місячний строк не звернулася до нього з відповідним позовом. Посилаючись на вказані обставини просив визнати договір поруки та поруку припиненою.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 24.12.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача - ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, вважає, що суд повинен був застосувати ч.4 ст.559 ЦК України, порушення норм процессуального права - неправильне вирішення питання щодо витребування доказів, небажання досліджувати доказ та врахувати інформацію, що у ньому міститься, неправильне встановлення та викладення обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 03.03.2 року апеляцйну скаргу відхилено рішення суду першої інстанції залишено без змін.Ухвалою ВССУ від 30.08.2017 року ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 03.03.2016 року скасовано з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представник позивача та третьої особи ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник Кредитної спілки "Центр фінансових послуг" Мельник Н.П. просила апеляційну скаргу відхилити.

Треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судове засіданні не прибули.

Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд справи за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову,суд виходив з того, що відповідач пред'явив вимогу про повернення кредиту в межах встановленого ч.4 ст.559 ЦК України строку, а відтак відсутні підстави вважати поруку припиненою.

Колегія суддів з таким висновком суду у повній мірі погодится не може, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального і процесуального права, без належного з'ясування обставин, що мають значення для справи, при неправільній оцінці доказів, що відповідно до положень ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 02 листопада 2007 року між Кредитною спілкою "Центр фінансових послуг" та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № В-1/0250/0733/10, за умовами якого Кредитна спілка надала позичальнику кредитні кошти в сумі 50 000 грн. 00 коп., які він зобов'язався повернути згідно Графіку до 25 листопада 2012 року зі сплатою відсотків згідно умов договору.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором того самого дня - 02 листопада 2007 року між Кредитною спілкою "Центр фінансових послуг" та позивачем укладено договір поруки № В-1/0250/0733/10, за умовами якого він як поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед Кредитною спілкою за повне та своєчасне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

01 вересня 2010 року КС «Центр фінансових послуг» звернулося до ОСОБА_3 з вимогою про погашення простроченої заборгованості позичальника в термін до 11 вересня 2010 року .

Зі змісту цього листа-вимоги убачається, що Кредитна спілка "Центр фінансових послуг" звернулася до ОСОБА_3 з вимогою про погашення саме простроченої заборгованості позичальника в термін до 11 вересня 2010 року та попередженням про те, що в разі непогашення простроченої заборгованості Кредитна спілка звернеться до суду із вимогою про розірвання кредитного договору та дострокове повернення кредиту та супутніх платежів, отже вимог про дострокове погашення кредиту не заявлено, а відтак доводи позивача про те, що відповідач змінив строк виконання зобов'язання, не відповідає дійсності.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 13 травня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та поручителів : ОСОБА_8,ОСОБА_5,ОСОБА_3 суму нарахованих процентів станом на 15.03.2011 року у розмірі 39 480.25 грн.,пеню за прострочення виконання зобов'язання у період з 23.03.2010р. по 22.03.2011 р. в розмірі 22 408.24 грн.,штраф у розмірі 25 000 грн.,третейський збір - 375 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 7 200 грн.,а усього 94 463.49 грн.

Під час апеляційного провадження сторони засвідчили, що вказане рішення третейського суду не скасоване й ними не оскаржувалося.

З огляду на таке, колегія суддів вважає, що з часу набрання цим рішенням законної сили,статус позивача щодо стягнутої суми змінився на боржника. Разом із тим він залишився поручителем за кредитним договором оскільки пунктом 3.3 договору поруки встановлено, що він діє протягом усього терміну дії Кредитного договору, тобто до 25 листопада 2012 року.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя .

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. З настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, що визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

З часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов'язань за кредитом.

Тобто Кредитна спілка "Центр фінансових послуг" протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором) мала пред'явити вимоги до поручителя.

Саме така правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі №6-1265цс16, яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись судами при застосуванні аналогічних норм.

Пунктом 3.3 договору поруки встановлено ,що він діє протягом усього терміну дії Кредитного договору.

У даному випадку сторони визначили як строк дії Кредитного договору ‒ до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за кредитом, так і кінцевий строк повернення кредиту до 25.11.2012 року.

За таких обставин у кредитної спілки право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного боржником зобов'язання щодо повернення кредиту існувало протягом наступних шести місяців 6-місяців з остаточної дати виконання основного зобов'язання, тобто починаючи з 25 листопада 2012 року й по 25.05 2013 року, що не було ураховано судом.

З огляду на те, що протягом цього часу відповідач не звернувся з вимогами до поручителя, порука є припиненою.

З наведених підстав рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про частково задоволення апеляційної скарги та позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 24 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту: Позов задовольнити частково. Визнати припиненою з 25.06.2013 року поруку ОСОБА_3 за договором поруки № В-1/0250/0733/10укладеним між ним та Кредитною спілкою "Центр фінансових послуг" 02 листопада 2007 року.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Суддя-доповідач :

Судді :

Справа № 753/11612/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 11680 /2017

Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.