Головуючий суду 1 інстанції - Третяк О.Г.
Доповідач - Лозко Ю.П.
Справа № 409/653/17
Провадження № 22ц/782/803/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі :

головуючого Лозко Ю.П.

суддів: Єрмакова Ю.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря: Єгорової О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 21 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації до ОСОБА_3 про стягнення суми сплаченої щомісячної адресної допомоги,

В С Т А Н О В И Л А:

27 березня 2017 року позивач Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області (надалі - УСЗН) звернувся до суду з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з 25 грудня 2014 року відповідач ОСОБА_3 перебуває на обліку в УСЗН як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. З 06 серпня 2015 року ОСОБА_3 неодноразово зверталась до позивача з заявами про призначення їй щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до поданих ОСОБА_3 заяв, позивачем нараховувалась вказана допомога у період з 06.08.2015 року по 05.02.2016 року у розмірі 949,00 грн. щомісяця, у період з 08.02.2016 року по 09.06.2016 року у розмірі 1074,00 грн., рішенням від 26.07.2016 року зроблено перерахунок допомоги в період з 08.02.2016 року по 30.04.2016 року розмір допомоги визначено у розмірі 1074,00 грн., а з 01.05.2016 року по 07.08.2016 року - у розмірі 1130,00 грн.

25.08.2016 року відповідач звернулась з заявою про призначення їй щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, однак Розпорядженням Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області від 21.09.2016 року ОСОБА_3 відмовлено у призначенні допомоги, у зв'язку з виявленням у ході проведення верифікації даних про одержувачів виплати адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої територіїУкраїни або району проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у володінні ОСОБА_3 нерухомості, розташованої в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України або районах проведення антитерористичної операції, яку відповідач приховала.

Вважаючи, що адресну допомогу було призначено відповідачу без достатніх на те правових підстав, а саме - подання останньою недостовірної інформації, сума надміру виплачених коштів складає 12959,03 грн., які позивач з посиланням на норми ст. 1166 ЦК України, Постанову Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 р. №505, Постанову Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №136 просить стягнути з відповідача на рахунок Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 21 вересня 2017 року в задоволенні позовних вимог Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач УСЗН звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 21 вересня 2017 рокускасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;6) як розподілити між сторонами судові витрати;7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_3 з 25 грудня 2014 рок має статус особи, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а саме: з АДРЕСА_1

На підставі поданих ОСОБА_3 заяв від 06.08.2015 року, 08.02.2016 року та 25.08.2016 року до Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області про призначення їй грошової допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг, позивачем УПСЗН приймались рішення від 10.08.2015 року, від 15.02.2016 року, від 26.07.2016 року про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на періоди: з 06.08.2015 року по 05.02.2016 року, з 08.02.2015 року по 09.06.2016 року, з 08.02.2016 року по 30.04.2016 року, з 01.05.2016 року по 07.08.2016 року.

Звертаючись до УСЗН із заявами про призначення допомоги, відповідач вказувала, що у будь-кого з членів її сім'ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, немає.

Відповідно до Реєстру надміру виплачених коштів переміщеним особам ОСОБА_3 у період з 01.08.2015 року по 12.08.2016 року сплачено 12959,03 грн.( а.с.12)

В ході проведення верифікації даних про одержувачів виплати адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, відповідач ОСОБА_3 має у власності житло за адресою: АДРЕСА_2

Згідно з розпорядженням начальника Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області від 21.09.2016 р. №651186 ОСОБА_3 відмовлено в призначенні щомісячної допомоги, підстава - наявність нерухомості.

До спірних правовідносин застосуванню підлягає Наказ Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 7 жовтня 2014 року №33/6/а, Розпорядження Кабінету міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р, вищезазначений Порядок і з урахуванням цих норм, колегія суддів виходить з того, що відповідач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття її на облік, тому має право на отримання грошової допомоги відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 (далі Порядок №505) з дня звернення із такою заявою за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно.

Пунктом 6 вказаного Порядку визначений вичерпний перелік підстав для відмови у призначення допомоги, зокрема, володіння будь-яким з членів родини житловим приміщенням, розташованим в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Оскільки відповідач має у своєму володінні житло, розташоване на території проведення антитерористичної операції, це не є підставою для припинення виплат, а отже і для задоволення позову про стягнення отриманих позивачем коштів, з огляду на наступне.

Частина 2 ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлює, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

При цьому, частина 1 цієї статті передбачає, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

14 квітня 2014 року відповідно до указу в.о. Президента України, Голови Верховної Ради України від 14 квітня 2014 року N 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" на території України розпочато проведення антитерористичної операції.

Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року №33/6/а, Донецька і Луганська області визначені районами проведення антитерористичної операції з 07 квітня 2014 року.

Відповідно до п. 5 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Кабінету Міністрів України доручено затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

30 жовтня 2014 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого, с. Курячівка Білокуракинського району Луганської області включено до вказаного переліку.

02 грудня 2015 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р знову затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого с. Курячівка Білокуракинського району Луганської області також включено до вказаного переліку.

Відповідно до пункту 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №505 (далі Порядок №505), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Пунктом 6 Порядку №505, редакція якого змінювалася за період виникнення спірних правовідносин - з 06.08.2015 року до 21.09.2016 року - визначалися випадки, коли грошова допомога не призначається, зокрема у разі: коли будь-хто з членів сім'ї має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції (редакція від 23.10.2014 р.);

у разі коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення (редакція від 23.04.2015 р.);

будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення (редакція від 15.05.2015 р.).

Нову редакцію пункту 6 Порядку №505, відповідно до якого грошова дорога не призначається, якщо будь-хто із членів сім'ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану, було викладено тільки після внесення змін відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2017 р. №370.

Допомога відповідачу виплачувалася до 21.09.2016 р., тобто до внесення змін у вказану постанову в частині щодо обмежень виплат у разі розташування належного житла на території населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, що відповідач не мала права на грошову допомогу, оскільки приховала факт наявності у неї нерухомості, розташованої в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районах проведення анти терористичної операції, неспроможні.

Відповідно до п. 12 Порядку №505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Оскільки райони проведення антитерористичної операції чітко визначені діючими на час виникнення спірних правовідносин розпорядженнями КМУ від 30 жовтня 2014 року №1053-р та від 02 грудня 2015 року №1275-р, і відповідач ОСОБА_3 зазначила в своїх заявах про відсутність у будь-якого з членів її сім'ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районах проведення антитерористичної операції, то наведене не свідчить про приховування нею будь-якої інформації, яку належало повідомити позивачу і яка могла вплинути на призначення грошової допомоги.

Крім того, звертаючись до суду позивач посилався на ст.1166 ЦК України, положення якої передбачають, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем шкоди позивачу не завдано. Необхідні відомості для призначення допомоги відповідачем надані достовірні.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави для задоволення позовних вимог УСЗН Білокуракинської районної державної адміністрації відсутні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації відхилити.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 21 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: