Справа № 464/6872/17
пр.№ 2/464/1789/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12.12.2017 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» про стягнення заборгованості із заробітної плати,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» (далі ОСОБА_3 «Львівські автобусні заводи») на її користь невиплачену заробітну плату за період із січня 2009 року по квітень 2012 року в сумі 38 520 грн. 85 коп.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.04.2007 р. прийнята на посаду провідного інженера-технолога в цех арматурного виробництва ОСОБА_3 «Львівські автобусні заводи». 01.04.2011 р. була переведена у відокремлений структурний підрозділ ОСОБА_3 «Львівські автобусні заводи» на посаду провідного інженера-технолога, керівника групи в арматурно-механообробний цех. 17.04.2013 р. була звільнена згідно із п. 1 ст. 37 КЗпП України за згодою сторін, однак, при звільненні відповідач не в повній мірі провів з нею розрахунок. Таким чином, невиплачена заробітна плата за період із січня 2009 року по квітень 2012 року становить 38 520 грн. 85 коп. На її неодноразові звернення з проханням виплатити заборгованість по заробітній платі відповідач не реагує. У звязку з цим, змушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить такий задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, причин своєї неявки не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно із ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому, провадиться в день звільнення, або якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з відповідачем ОСОБА_3 «Львівські автобусні заводи», з 01.04.2007 р. працювала на посаді провідного інженера-технолога в цех арматурного виробництва ОСОБА_3 «Львівські автобусні заводи», 01.04.2011 р. була переведена у відокремлений структурний підрозділ ОСОБА_3 «Львівські автобусні заводи» на посаду провідного інженера-технолога, керівника групи в арматурно-механообробний цех, а 17.04.2013 р. звільнена згідно із п.1 ст. 37 КЗпП України за згодою сторін, що стверджується копією трудової книжки позивача.

Також встановлено, що при звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі і не провів з нею повного розрахунку.

Оскільки відповідачем, попри неодноразові звернення позивача, не видано відповідної довідки щодо невиплаченої заробітної плати, останньою проведено такий розрахунок згідно із наданими управлінням Пенсійного Фонду України у Галицькому районі м. Львова індивідуальними відомостями про застраховану особу (облікова картка: НОМЕР_1).

Так, згідно із наданим позивачем розрахунком, заборгованість по заробітній платі за період із січня 2009 року по квітень 2012 року становить 38 520 грн. 85 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості із виплати заробітної плати чи відомості про відсутність такої, суд, ухвалюючи заочне рішення у справі, приймає вказаний розрахунок як належний та допустимий доказ.

У відповідності до вимог ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести за допомогою належних та допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням положень ст.ст. 57 59 Цивільного процесуального кодексу України.

Зважаючи на вищевикладені обставини, а також те, що відповідач не навів будь-яких даних щодо спростування заявлених позивачем вимог, не представив суду жодних доказів та не довів відсутності своєї вини у затримці виплаті заробітної плати та розрахунку при звільненні позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, а відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню невиплачена заробітна плата за період із січня 2009 року по квітень 2012 року в сумі 38 520 грн. 85 коп.

Разом з цим, п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

У відповідності до положень п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Відповідно ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при подачі позову до суду, з відповідача в дохід держави слід стягнути 640 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» про стягнення заборгованості із заробітної плати задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за період із січня 2009 року по квітень 2012 року в сумі 38 520 грн. (тридцять вісім тисяч пятсот двадцять) грн. 85 коп., без врахування утримання податків та інших обовязкових платежів.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» в дохід держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Ю. Теслюк