№ 207/2854/17
№ 2/207/1649/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Білецькій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В :

13 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно - 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 ( колишня назва - Фрунзе) у м. Кам'янське Дніпропетровської області, яка належить на праві власності йому, ОСОБА_1, накладеного за постановою Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське ГТУЮ Дніпропетровської області № ВП № 17461493 від 24.03.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що власниками квартири АДРЕСА_2 (Фрунзе) в м. Кам`янське Дніпропетровської області є ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, кожному належить по 1/5 частині квартири на підставі свідоцтва про право власності. 11 червня 2009 року померла бабуся позивача ОСОБА_6, після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з частки вищевказаної квартири. Спадщину прийняла мати позивача ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 08 вересня 2017 року. На підставі виконавчого листа, виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська від 25.06.2008 року № 1-302/08 позивач повинен був сплатити матеріальну шкоду в розмірі 1600 грн. на користь ОСОБА_2. В межах виконавчого провадження № 17461493 від 24.03.2010 року старшим державним виконавцем Донець В.В., у зв`язку з тим, що рішення суду не виконано в строк, встановлений для добровільного виконання, було накладено арешт на належну позивачу 1/5 частину квартири АДРЕСА_2 (Фрунзе) в м. Кам`янське Дніпропетровської області. Про існування обтяження позивач дізнався лише тоді, коли він з батьками мали намір розпорядитися належною їм власністю. Рішення суду про стягнення матеріальної шкоди виконано позивачем в повному обсязі, про що свідчить розписка ОСОБА_2 від 22.09.2017 року про отримання коштів в розмірі 1600 грн. Позивач звернувся до Південного ВДВС м. Кам`янське з проханням зняти арешт з належного йому майна, але отримав відповідь, в якій зазначено, що виконавче провадження закінчено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження (письмова відмова стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника), виконавче провадження було знищено відповідно до вимог п.п. 9.9 Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.12.2009 року, тому неможливо зняти арешт з належного позивачу майна.

В суді представник позивача за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_3 підтримав позов та просив його задовольнити, у наданій суду письмовій заяві розглянути справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 у суді визнала заявлений позов повністю, в наданій суду письмовій заяві зазначила, що з позовними вимогами згодна, завдану шкоду їй відшкеодовано згідно виконавчого документу, просить розглянути справу без її участі.

Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_2 (Фрунзе) в м. Кам`янське Дніпропетровської області є ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, кожному належить по 1/5 частині квартири на підставі свідоцтва про право власності від 09.09.1997 року виданого органом приватизації ДМК (л.с.15). 11 червня 2009 року померла бабуся позивача ОСОБА_6, після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з частки вищевказаної квартири. Спадщину прийняла мати позивача ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 08 вересня 2017 року (л.с. 16). На підставі виконавчого листа, виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська від 25.06.2008 року № 1-302/08 позивач повинен був сплатити матеріальну шкоду в розмірі 1600 грн. на користь ОСОБА_2. В межах виконавчого провадження № 17461493 від 24.03.2010 року старшим державним виконавцем Донець В.В., у зв`язку з тим, що рішення суду не виконано в строк, встановлений для добровільного виконання, було накладено арешт на належну позивачу 1/5 частину квартири АДРЕСА_2 (Фрунзе) в м. Кам`янське Дніпропетровської області. Про існування обтяження позивач дізнався лише тоді, коли він з батьками мали намір розпорядитися належною їм власністю. Рішення суду про стягнення матеріальної шкоди виконано позивачем в повному обсязі, про що свідчить розписка ОСОБА_2 від 22.09.2017 року (л.с. 17) про отримання коштів в розмірі 1600 грн. Позивач звернувся до Південного ВДВС м. Кам`янське з проханням зняти арешт з належного йому майна, але отримав витяг (л.с. 19), з якого вбачається, що виконавче провадження закінчено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження (письмова відмова стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника), виконавче провадження було знищено відповідно до вимог п.п. 9.9 Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.12.2009 року, тому неможливо зняти арешт з належного позивачу майна.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 57 Закону України Про виконавче провадження арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Згідно п. 8 ч.2 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження закінчення виконавчого провадження відбувається в тому числі у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ч. 3 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 50 Закону України Про виконавче провадження у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Ст. 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав або інтересів; виходячи з обставин справи, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту його порушених державним виконавцем прав та законних інтересів не суперечить вказаній статті закону.

Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Тому право на звернення за судовим захистом у випадку завдання шкоди внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) відповідача, що потягло порушення права власності позивача, належить виключно позивачеві.

Таким чином суд приходить до висновку про необхідність звільнення з-під арешту нерухомого майна - 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 (Фрунзе) у м. Кам'янське Дніпропетровської області, яка належить на праві власності ОСОБА_1, накладеного за постановою Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське ГТУЮ Дніпропетровської області № ВП № 17461493 від 24.03.2010 року.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 27, 31, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовільнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про зняття арешту з майна.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно - 1/5 частину квартири АДРЕСА_2 ( колишня назва - Фрунзе) у м. Кам'янське Дніпропетровської області, яка належить на праві власності ОСОБА_1, накладеного за постановою Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське ГТУЮ Дніпропетровської області № ВП № 17461493 від 24.03.2010 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий у справі ОСОБА_7