"09" березня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Яровенко Н. О.
при секретарі Івашко О. Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фінансова ініціатива» про стягнення коштів,
Позивач в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року у цивільній справі №755/5381/15-ц було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, вирішено стягнути з ПАТ «КБ«Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 частину не повернутого вкладу за договором банківського вкладу №58-в-17/328920 від 10.07.2014 року в сумі 14 125,80 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 3 332,50 грн., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 160,81 грн., пеню за невчасне виконання грошового зобов'язання в сумі 2 530,87 грн. та завдану моральну шкоду у розмірі 1 500,50 грн., а всього 21 649 грн. 98 коп. (а.с.3)
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року зазначене рішення залишено без змін. (а.с.5)
18 вересня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист на стягнення з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь позивача - ОСОБА_1 частини неповернутого вкладу за договором банківського вкладу №58-в-17/328920 від 10.07.2014 року.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Комерційний банк «Фінансові Ініціативи» про захист прав споживачів, стягнення пені, суми інфляційних витрат та трьох відсотків річних задоволено частково та стягнуто з ПАТ «Комерційний банк «Фінансові Ініціативи» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3 636 грн.70 коп. (а.с.7)

Позивач зазначає, що відповідачем, на виконання рішення суду, йому було повернуто 14 117 грн. 06 коп. основної суми заборгованості.

Станом на день звернення до суду, відповідач має заборгованість у сумі 11169 грн. 62 коп., яка складається з невиплаченої суми за рішенням суду від 12 травня 2015 року (7532 грн. 92 коп.) та невиплаченої суми за рішенням суду від 29 лютого 2016 року (3636 грн. 70 коп.).

На примусове виконання вказаних рішень, позивач звернувся до виконавчої служби, що підтверджується копіями постанов про відкриття виконавчого провадження. (а.с.8)

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства.

Як зазначено в абз. 1, 2 п. 17. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Згідно з п. 22 ст. 1 цього Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець прострочує виконання надання послуги згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги.

Правову позицію з цього приводу викладено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 р. № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», де у п. 20 зазначено, що пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочки, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні.

У зазначеній постанові Пленуму також вказується, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також

три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В той же час, слід зазначити, що сума боргу для нарахування процентів, пені та інфляційних втрат позивачем визначена невірно. Оскільки, у відповідності до положень ст. 625 ЦК України, позивач має право на отримання пені, інфляційних втрат та 3 % річних виходячи з основної суми боргу, що складає 7532 грн. 92 коп.

У зв'язку з вищенаведеною нормою, якою передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню визначений законом індекс інфляції за прострочення виплати боргу за договором вкладу у розмірі 7532 грн. 92 коп. за період заявлених вимог з 09 березня 2016 року по 09 березня 2017 року, а також три відсотки річних простроченої суми.

В період з 09 березня 2016 року по 09 березня 2017 року нараховується 366 днів. Враховуючи це, 3% річних в межах заявлених вимог становлять суму 226 грн. 60 коп. (7532,92 х (3:365:100) х 366 днів = 226 грн. 60 коп.).

Індекс інфляції, щомісячний розмір якого наведений на офіційному сайті газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур'єр», враховуючи суму боргу 7532 грн. 92 коп., за період з 09 березня 2016 року по 09 березня 2017 року складає 1067 грн. 03 коп.

Також з відповідача підлягає стягненню сума пені за період з 09.03.2016 року по 09.03.2017 року складає 2456,48 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач в судове засідання не надав жодного доказу того, що в нього відсутня заборгованість за укладеним договором, тому суд позбавлений врахувати інші докази ніж ті, які є в матеріалах справи.

Оскільки, відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання передбачені договором вкладу, в добровільному порядку відмовляється сплатити заборгованість, тому суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 3750 грн. 11 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 625, 1050 ЦК України, ст.ст. 10,11, 58, 60, 88, 208, 212-215, 218, 226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фінансова ініціатива» про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 3750 грн. 11 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Фінансова ініціатива» судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його оголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.О. Яровенко