Справа № 761/4256/17
Провадження № 2/761/3673/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Припутневич В.І., Карапетян А.С.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

08 лютого 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява.

В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 141 306,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.09.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко О.В. за реєстраційним номером №1777. За вказаним договором ОСОБА_3 надав ОСОБА_2 в позику грошові кошти у розмірі 64 150,00 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату укладення Договору еквівалентно сумі 5 000,00 доларів США строком до 08.09.2015 року.

Як зазначає позивач, він виконав належним чином свої зобов'язання та передав кошти відповідачу, проте відповідач не виконав належним чином умов договору, кошти не повернув, а тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості яка станом на 31.01.2017 року становить 5 000,00 доларів США, що в еквіваленті становить 135 600,00 грн. та 5 706,34 грн. - 3% річних.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Надала додаткові пояснення, в яких просить стягнути 3 % річних за період з 09.09.2015 року по 31.01.2017 року у розмірі 5 294,53 грн.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що він дійсно не повернув борг.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши думку представника позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.09.2014 року між ОСОБА_3 (далі - Позикодавець) та ОСОБА_2 (далі - Позичальник) було укладено договір позики, за яким Позикодавець надав Позичальнику грошові кошти в сумі 64 150,00 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору (за 1 долар США = 12, 83 грн.) еквівалентно сумі 5 000,00 доларів США. Позика є безпроцентною.

Зазначену вище суму грошей Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві готівкою в терміни до 08.09.2015 року (п.2 Договору).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 5 Договору, в разі, коли позичальник не поверне позичені гроші (частину грошей) у встановлений строк, що вказаний в п.2, позикодавець вправі стягнути заборгованість в примусовому порядку згідно з чинним законодавством України.

В судовому засіданні представник позивача пояснила, що відповідачем кошти за договором позики не повернуті, що не заперечувалося і відповідачем.

Таким чином, встановлено, що позивачем виконані умови договору в повному обсязі та кошти надані в користування, однак відповідач свої зобов'язання по договору належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості по позиці в загальній сумі 5 000,00 доларів США, що за офіційним курсом на момент звернення до суду з позовом становить 135 600,00 грн., що є доведеною та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Крім того, так як відповідач не виконав зобов'язання у строки, визначені договором суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача три відсотки річних в сумі 5 294,53 грн. (за період з 09.09.2015 року по 31.01.2017 року).

У відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.525,526,549 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 159, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 08.09.2014 року в сумі 135 600 (сто тридцять п'ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, три проценти річних в сумі 5 294 (п'ять тисяч двісті дев'яносто чотири) гривни 53 копійки та 1 408 (одна тисяча чотириста вісім) гривень 95 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Г.Притула