Провадження № 2/225/478/2017
Справа № 225/7207/16-ц

04 квітня 2017 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мигалевича В.В.,
секретаря - Голубової О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, -
В грудні 2016 року до суду звернувся позивач з позовом до ОСОБА_1 , в якому ставить питання про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 120 811,00 грн.
В той же день, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір застави автотранспортного засобу № PCL-100/2696/2008, відповідно до якого останній надав в заставу належний йому на праві власності автомобіль марки Tayota Auris, реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску 2008, колір сірий, кузов № НОМЕР_2, тип легковий, (правовстановлюючий документ свідоцтво про реєстрацію ТЗ: АНС 173910, виданий ВРЕВ № 3 м.Донецька УДАІ ГУМВСУ в Дон. обл. 26.04.2008 року, заставна вартість якого, згідно Договору застави, складає 136898,00 грн.
12 жовтня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги, відповідно до якого останній набув права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № CL-100/2696/2008 від 06.05.2008 року.
Відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за кредитом у сумі 120811,00 грн.
Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує.
Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у її відсутності суду не надавала, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до положень статей 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.
У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу.
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до умов зазначеного вище договору, сума кредиту та процентів щомісяця погашається рівними частинами на протязі всього строку дії кредитного договору. Щомісячне погашення кредиту відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту (п. 4 кредитного договору).
Забезпеченням виконання грошового зобовязання за кредитним договором є застава транспортного засобу.
06.05.2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір застави автотранспортного засобу № PCL-100/2696/2008, відповідно до якого останній надав в заставу належний йому на праві власності автомобіль марки Tayota Auris, реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску 2008, колір сірий, кузов № НОМЕР_2, тип легковий, (правовстановлюючий документ свідоцтво про реєстрацію ТЗ: АНС 173910, виданий ВРЕВ № 3 м.Донецька УДАІ ГУМВСУ в Дон. обл. 26.04.2008 року (а.с. 9-10).
Застава за цим договором забезпечує вимоги заставодержателя щодо сплати заставодавцем кожного і всіх його платіжних зобовязань у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі, зі всіма змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені сторонами в майбутньому. Зокрема, застава за цим договором забезпечує виконання таких вимог заставодержателя: повернення кредиту; сплата процентів за користування кредитом; сплата пені за прострочення повернення кредиту та процентів, а також сплата штрафу за нецільове використання кредиту; відшкодування збитків та витрат, викликаних порушенням кредитного договору (ст. 2 договору застави автотранспортного засобу).
Згідно ст. 3 п. 3.3 договору застави автотранспортного засобу заставна вартість предмету застави визначена сторонами в 136898,00 (сто тридцять шість тисяч вісімсот девяносто вісім) грн.
Пунктом 6.4 ст. 6 договору застави автотранспортного засобу визначений порядок звернення стягнення на предмет застави.
Однак, в порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом.
При цьому, суд звертає увагу, що 12 жовтня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги, відповідно до якого останній набув права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № CL-100/2696/2008 від 06.05.2008 року (а.с. 11;12-13).
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором № CL-100/2696/2008 від 06.05.2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», в подальшому у звязку з перейменуванням ПАТ «ОТП Банк», яке на підставі вказаного договору купівлі - продажу відступило позивачу по справі право вимоги повернення кредиту, та ОСОБА_1 встановив, що заборгованість за вказаним кредитним договором на момент звернення позивача до суду складає 120811,00 грн.
З огляду на це, суд зазначає наступне.
Застава є способом забезпечення зобовязань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України).
Згідно ст. 6 п. 6.4 договору застави автотранспортного засобу (а.с. 21; зворот) згідно з положеннями цього договору заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави:
-передача предмету застави у власність заставодержателя в рахунок виконання боржником фактичних вимог заставодержателя;
-продаж заставодержателем предмету застави шляхом укладення договору купівлі продажу з іншою особою покупцем або на публічних торгах.
Заставодержатель має право використовувати для звернення стягнення на предмет застави будь який інший порядок і будь які інші права і процедури, дозволені чинним законодавством, але не передбачені в цьому договорі.
Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» в рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заставу»).
Згідно ст. 572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.
Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.
Звернення стягнення на рухоме майно, що є предметом застави, регулюється нормами Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
Згідно із ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 зазначеного вище закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави, як передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобовязання в порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до вимог ст. 22 цього Закону, обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. Обтяжувач та боржник повинні досягти згоди про максимальний розмір вимоги, яка забезпечується обтяженням.
За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: відшкодування витрат, повязаних з предявленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; сплату процентів і неустойки; сплату основної суми боргу; відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобовязання або умов обтяження; відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.
Якщо боржник та обтяжувач досягли згоди про збільшення максимального розміру забезпеченої обтяженням вимоги, таке збільшення підпорядковується пріоритету іншого обтяження, зареєстрованого раніше моменту реєстрації відомостей про зміну розміру забезпеченого обтяженням зобовязання.
Отже, сторони по справі при укладенні цього договору досягли згоди між собою про збільшення максимального розміру забезпечення обтяженням вимог за кредитним договором.
Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість, на погашення якої позивач просить звернути стягнення на заставлене майно складає 120811,00.
З урахуванням того, що відповідач взятих на себе зобов'язань за кредитно-заставним договором не виконав, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, яка добровільно виконана ним не була, а нормами чинного законодавства, а саме: ст.572 ЦК України, ст.1, ч.ч. 1,2 ст.20 Закону України «Про заставу», ст.ст.589, 590 ЦК України передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а тому є наявними правові підстави для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави.
Отже, суд приходить до висновку, що вимоги в цій частині є повністю доведеними, тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 224 ЦПК України, суд, -
В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CL-100/2696/2008 від 26.05.2008 року ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_3) перед ТОВ «Українська факторингова компанія» у розмірі 120 811 (сто двадцять тисяч вісімсот одинадцять) гривень 00 коп., звернути стягнення на предмет застави: Tayota Auris, реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску 2008, колір сірий, кузов № НОМЕР_2, тип легковий, (правовстановлюючий документ свідоцтво про реєстрацію ТЗ: АНС 173910, виданий ВРЕВ № 3 м.Донецька УДАІ ГУМВСУ в Дон. обл., 26/04/2008 р. шляхом визнання права власності за ТОВ «Українська факторингова компанія».
Стягнути з ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» понесені витрати на сплату судового збору в сумі 2053 (дві тисячі пятдесят три) грн. 47 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Дзержинським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції або Дзержинським міським судом за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: