Справа № 583/3781/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Р.В.,

при секретарі Зубатовій І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Охтирської міської ради Сумської області, Головного управління Держгеокадастру у Сумській області в особі відділу в Охтирському районі про визнання права власності на частину земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2016 року, змінивши предмет позову заявою від 28.02.2017 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовомвизнання права власності на частину земельної ділянки. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 є її рідним батьком. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.12.2013 року по справі №1813/5839/2012 за ОСОБА_3 визнано право власності у спільному майні подружжя на ? частину та визнано право власності на ? частину спадкового майна, а саме домоволодіння по вул. Петровського, 136, м. Охтирка. Також даним рішенням встановлено факт прийняття позивачем спадщини, яка відкрилася після смерті її матері - ОСОБА_5, та визнано за позивачем право власності на ? частину даного домоволодіння. На підставі рішення суду проведена державна реєстрація за ОСОБА_3 права власності на ? частини та за ОСОБА_1 на ? частину будинковолодіння по вул. Петровського, 136, м. Охтирка. Позивач разом зі своєю сімєю постійно та безперервно проживає за вказаною адресою. Відповідач навпаки за вказаною адресою тривалий час не проживає, так як мешкає разом зі своєю співмешканкою за місцем її проживання. Позивачем було зясовано, що за ОСОБА_3 на підставі рішення Охтирської міської ради від 30.07.2013 року за №861-МР «Про затвердження технічної документації із землеустрою та приватизацію земельних ділянок», проведена державна реєстрація права власності на земельну ділянку площею 0,0577 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Позивач, як співвласник ? частини будинковолодіння участі у приватизації земельної ділянки не приймала, про процес приватизації земельної ділянки не повідомлялася. Зазначає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. В звязку з чим, просить визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки по вул. Петропавлівська (Петровська), 136, м. Охтирка, загальною площею 0,0577 га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), залишивши за ОСОБА_3 право власності на ? частини зазначеної земельної ділянки.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечували проти визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частину земельної ділянки по вул. Петропавлівська, 136, м. Охтирка.

Представники Охтирської міської ради Сумської області, Головного управління Держгеокадастру у Сумській області в особі відділу в Охтирському районі в судове засідання не зявилися, в письмових заявах просять справу розглядати без участі представників.

Суд проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_3, що не заперечували сторони в судовому засіданні.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.12.2013 року по справі №1813/5839/2012, яке 17.12.2013 року набрало законної сили, за ОСОБА_3 визнано право власності у спільному майні подружжя, у розмірі 1/2 частини домоволодіння по вул. Петровського, 136, м. Охтирка, Сумської області, що складається з житлового будинку А-1ж, прибудови а, погребу пг, літньої кухні В, прибудови в, сараю Б, огорожі №1, воріт №2, колодязя №3. Встановлено факт прийняття ОСОБА_6 спадщини, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_5, у будинковолодінню по вул. Петровського, 136, м. Охтирка, Сумської області, що складається з житлового будинку А-1ж, прибудови а, погребу пг, літньої кухні В, прибудови в, сараю Б, огорожі №1, воріт №2, колодязя №3. Визнати за ОСОБА_6 право власності в спадковому майні, а саме: на 1/4 частину будинковолодіння по вул. Петровського,136, м. Охтирка, Сумської області що складається з житлового будинку А-1ж , прибудови а, погребу пг, літньої кухні В, прибудови в, сараю Б, огорожі №1, воріт №2, колодязя №3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 28.05.1996 року. Визнано за ОСОБА_3 право власності в спадковому майні, а саме: на 1/4 частину будинковолодіння по вул. Петровського,136, м. Охтирка, Сумської області, що складається з житлового будинку А-1ж, прибудови а, погребу пг, літньої кухні В, прибудови в, сараю Б, огорожі №1, воріт №2, колодязя №3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 28.05.1996 року (а.с.10-12).

27 серпня 2014 року ОСОБА_6 уклала шлюб із ОСОБА_7 та змінила прізвище на «Мельник», що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.13).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.07.2016 року вбачається, що на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.12.2013 року по справі №1813/5839/2012, 22.07.2016 року за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної спільної часткової власності на ? частину житлового будинку по вул. Петровського, 136, м. Охтирка Сумської області, та 11.08.2015 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на ? частини даного житлового будинку (а.с. 15-16).

Рішенням Охтирської міської ради №861-МР від 30.07.2013 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та приватизацію земельних ділянок» ОСОБА_3 було затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у приватну власність земельну ділянку за адресою: вул. Петровського, 136, м. Охтирка Сумської області, площею 0,057 га, кадастровий номер :05:010:0021, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 65-70, 80).

На підставі вказаного рішення Охтирської міської ради 12.08.2013 року проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,057 га по вул. Петровського, 136, м. Охтирка Сумської області за ОСОБА_3, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с. 92, 93).

Відповідно до ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Статтею 86 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням часток кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток спільної власності (спільна сумісна власність).

В силу статей 391, 392 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом ст. 120 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

За висновками Верховного Суду України, які викладені у постанові № 6-2цс15 від 11 лютого 2015 року, при відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на обєкт нерухомості необхідно враховувати, що аналіз змісту норм ст. 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч. 4 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм права, також враховуючи, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.12.2013 року за ОСОБА_3 визнано право власності на ? частини будинковолодіння по вул. Петропавлівська (Петровського), 136, м. Охтирка, а за ОСОБА_1 ? частину даного володіння, а тому у такій самій частці виникає й право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку.

Крім того, з огляду на те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе позов задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1) право власності на ? частину земельної ділянки, розташованої за адресою: вул. Петропавлівська, 136, м. Охтирка, Сумська область, загальною площею 0,0577 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :05:010:0021.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк із дня проголошення рішення, у разі відсутності осіб у судовому засіданні під час проголошення рішення з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після спливу строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_8