Єдиний унікальний номер 229/1979/17 Номер провадження 22-ц/775/2082/2017
Головуючий в 1 інстанції - Гонтар А.Л. Єдиний унікальний номер 229/1979/17 Доповідач - Жданова В.С. Номер провадження 22-ц/775/2082/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Жданової В.С.,

суддів: Космачевської Т.В., Санікової О.С.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 26 липня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 26 липня 2017 року ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення його позовних вимог. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позовні вимоги банку не підлягають задоволенню у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Звертає увагу, що судом не враховано дії відповідача, який 26.05.2014 року здійснив поповнення карткового рахунку на 50 грн., що свідчить про переривання строку позовної давності. Вважає, що відповідач міг здійснити часткове погашення боргу у будь-якому відділенні банку, а не лише у відділенні м. Дружківка, яке на той час тимчасово зупинило свою роботу. Вважає, що відповідно до ст. 264 ЦК України обчислення строків починається спочатку , тобто з 26.05.2014 року, тому звернення з позовом до суду 22.05.2017 року перебуває в межах позовної давності. Вказує, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобов'язання сплатити відсотки за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно, тим самим, позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Представник позивача в судове засідання апеляційного суду не з»явився, просить розглянути справу без його участі.( а.с. 109, вх. ЕП-7954-17р.)

Відповідач ОСОБА_1 надав заперечення на апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, справу розглянути без його участі ( а.с.97, вх..ЕП7780/17)

Відповідно до статті 305 ЦПК України неявка в судове засідання сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи і, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що воно ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_1 від 28 березня 2006 року між ним та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір SAMDN6712, шляхом написання заяви, яка разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами становить договір про надання банківських послуг, укладений між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 (а.с.8).

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2400 грн. на платіжну картку зі сплатою 4 відсотків за користування кредитом на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 8 ).

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонгується на такий саме термін. (а.с.11 зворотний бік).

Відповідач, укладаючи договір, погодився з зазначеними в ньому умовами, оскільки заява (анкета) на оформлення кредитної картки, заява про відкриття рахунку і надання послуг з кредитування підписані ним, в тому числі і в графі щодо погодження з умовами і правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, про що виразив свою згоду.

Судом також встановлено, що згідно Умов та правил надання банківських послуг, наданих позивачем, для надання послуг Банк видає Клієнту картку, її вид вказано у заяві. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, вказана у розділі Заяви «Відмітки Банку».

Відповідно до заяви ОСОБА_1 дата відкриття рахунку є 28 березня 2006 року.

Пунктом 2 розд. І Умов та правил надання банківських послуг установлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір кош¬тів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення) (а.с.9 зворотний бік).

Відповідно до пп.3.1.1, 5.4 розд. ІІ документа строк дії картки вказано на лицевій стороні (місяць і рік), і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH).

Відповідачем надано ксерокопію картки, на якій вказано строк дії картки до листопада 2008 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки руху коштів по картці відповідача за період з 01 січня 2000 року по 17 липня 2017 року, останній платіж було зроблено 26 травня 2014 року у сумі 50 грн., проте з даної виписки не вбачається що саме ОСОБА_1 ( або уповноваженою ним особою) було зроблено дане поповнення, у якому відділенні Банку та у який спосіб.

Враховуючи, що строк дії картки відповідно до заяви позивача сплинув в листопаді 2008 року, матеріали справи не містять доказів про те, що строк дії картки інший, що відповідачу продовжувався строк дії картки, суд дійшов висновку, що у позивача виникло право вимагати повернення кредиту/ щомісячного платежу/ згідно умов договору з листопаду 2008 року, проте позивач звернувся до суду із позовом про захист свого порушеного права лише 26 березня 2017 року.

В судовому засіданні відповідачем подано заяву про застосування позовної давності, що відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи і перебуває у відповідності до вимог діючого цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно положень статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст.612 ЦК України, боржник є таким, який прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його у строк, обумовлений договором, у зв'язку із чим наступають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до частини 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором. Проте, позивачем - ПАТ КБ «Приватбанк» пропущений строк для пред'явлення позову. Тому підстав для стягнення будь якої суми не має.

Вказаний висновок суду першої інстанції є правильним.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК, суд зобов'язаний застосувати позовну давність лише за заявою сторони у спорі, причому така заява має бути подана до винесення судового рішення.

Встановлено, що на аркуші справи 42 є заява від відповідача ОСОБА_1, в якій він ставить питання про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання, згідно ч.3 ст.254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Статтею 256 ЦК України визначено що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільним законодавством передбачено два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За кредитним договором, яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до умов договору, укладеного між ПАТ «КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору (Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14 цс 14).

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові 17 вересня 2014 року у справі № 6-95цс14, за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 Цивільного кодексу України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 Цивільного кодексу України).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у позивача виникло право вимагати повернення кредиту/щомісячного платежу/ згідно умов договору з листопада 2008 року, проте позивач звернувся до суду із позовом про захист свого порушеного права лише 26 березня 2017 року, крім того позивач не надав суду докази на підтвердження того, що дане поповнення було зроблене саме ОСОБА_1

З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що отримавши кредит 28.03.2006 року, відповідач частково здійсняв його погашення, останній платіж 05.07.2007 року. З пояснень відповідача вбачається, що це був останній платіж і більше заборгованість він не погашав. Враховуючи строк дії картки по 28.11.2008 року, дату останнього погашення 05.07.2007 року позовна давність визначається по 28.11.2011 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку видно, що відповідач за період з липня 2007 року по березень 2017 року (майже 10 років) здійснив ще один платіж на суму 50 гр. 26.05.2014 року.

Указом Президента України введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

У зв»язку з проведенням антитерористичної операції розпорядженням ПАТ АК «Приватбанк» від 05.05.2014 року було зупинено роботу відділень банку на території Донецької та Луганської областей. Місцем проживання реєстрації та проживання відповідача є м. Дружківка, на території якого робота банку була зупинена.

Позивачем не доведено, що саме відповідач 26.05.2014 року через 7 років після останнього платежу знову здійснив погашення заборгованості у розмірі 50 грн. Відсутні відомості про те ким проведено погашення та у який спосіб.

Крім того, строк дії картки по 28.11. 2008 року, останній платіж здійснено 05.07.2007 року. Таким чином, з урахуванням с троку дії картки та дати останнього платежу позовна давність визначається по 28.11.2011 року.

Доводи скарги про те, що суд мав стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» проценти за користування кредитом в межах строку позовної давності не ґрунтуються на законі. Право на отримання будь-якої суми за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» втратив у зв'язку з пропуском строку на звернення в суд із вказаним позовом.

Усі доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і правильно визнані необґрунтованими. Вони не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Тому рішення суду є законним і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 26 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді :