Провадження № 2/761/7302/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-Страхування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно якого просив: стягнути з Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-Страхування» на його користь 82 738,29 грн., з яких: 79 858,29 грн. - відшкодування вартості автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, реєстраційний номер НОМЕР_2; 2100,00 грн. - вартість експертного дослідження; 870,00 грн. - витрати на транспортування автомобіля.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.01.2017 року близько 13 год. 20 хв. на автодорозі між населеними пунктами с.Крюківщина та с. Тарасівка - 900 метрів до дорожнього знаку населений пункт «Крюківщина» Києво-Святошинського району Київської області, сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки PEUGEOT, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки VOLKSWAGEN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3.

Разом з тим, згідно постанови Києво-Святошинського районного суду від 07.04.2017 року винним у зазначеній ДТП визнано ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого на час скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ «ПРОСТО-Страхування».

Згідно Звіту №1052 про визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля VOLKSWAGEN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_4, від 30.06.2017 року становить 211 925,75 грн.

Водночас, вартість пошкодженого автомобіля згідно договору купівлі-продажу від 28.04.2016 року становить 3000,00 Євро, що за курсом НБУ на час подання позову становить 93600,00 грн.

Тобто, на думку позивача, оскільки проводити відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля недоцільно, відповідач мав відшкодувати вартість автомобіля, яка не перевищує розміру максимальної страхової виплати (ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну), а саме 100 000,00 грн.

Однак, згідно листа-відповіді від відповідача останній визначив різницю між вартістю автомобіля до ДТП та після, яка склала 13 741,71 грн. та яку відповідач виплатив.

За вказаних обставин, позивач вважає, що така відмова ПрАТ «ПРОСТО-Страхування» є незаконною, у зв'язку з чим просив стягнути з останнього на його користь недоотримане страхове відшкодування у розмірі 79 858,29 грн., вартість експертного дослідження у розмірі 2100,00 грн.; витрати на транспортування автомобіля у розмірі 870,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позов підтримали та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Синюк С.Л. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та пояснили, що згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку № 118340 від 20.03.2017 року та керуючись положеннями п. 30 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ремонт пошкодженого автомобіля позивача є економічно необґрунтованим, оскільки витрати на ремонт транспортного засобу перевищували вартість транспортного засобу до ДТП, тобто, згідно п. 30.1 ст. 30 зазначеного Закону, автомобіль позивача вважається фізично знищеним. У зв'язку з зазначеним, відповідач, керуючись п.30.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», замовило проведення авто товарознавчого дослідження для визначення вартості ліквідних залишків автомобіля та, враховуючи те, що відповідно до Звіту від 20.03.2017 року утилізаційна вартість автомобіля становить 40 842,65 грн., виплатило позивачу 13 741,17 грн., виходячи з наступного розрахунку: 54 583,82 грн. - 40 842,65 грн. = 13 751,17 грн.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 11.01.2017 року близько 13 год. 30 хв., на автодорозі с.Крюківщина - с.Тарасівка, 900 м. до дорожнього знаку «населений пункт Крюківщина», Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «PEUGEOT», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_5, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, внаслідок чого не впорався з керуванням та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_3, що рухався в зустрічному напрямку. Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.04.2017 року, залишеною без змін Постановою Апеляційного суду Київської області від 03.05.2017 року, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП (а.с. 6).

Згідно з п.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_4, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить MP «FLP CTP Hydraulics», та обставини даного ДТП, не потребують доведення.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 118340 від 20.03.2017 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_4,визначений за витратним підходом, складає 176 789,76 грн. Ринкова вартість автомобіля марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_4, визначена за порівняльним підходом може складати - 54 583,82 грн. На підставі виконання досліджень та рекомендацій, зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_4,складає 54 583,82 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як встановлено в судовому засіданні, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у АТ «Просто-Страхування»,яка 23.08.2017 року здійснила страхову виплату позивачу сумі 13 741,17 грн.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивач, серед іншого, зазначає, що оскільки вартість пошкодженого автомобіля згідно договору купівлі-продажу від 28.04.2016 року становить 3000 Євро, що в гривневому еквіваленті становить 93600,00 грн., а проводити відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля недоцільно, страховик має сплатити йому недоотримане страхове відшкодування у розмірі 79 858Ю29 грн.

Так, згідно з вимогами п.п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 вказаного Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, враховуючи п.п. 2.2, 7.17 та 7.19 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, із внесеними змінами, утилізаційна вартість КТЗ визначається як грошова сума, яку передбачається одержати від продажу не придатного для експлуатації за прямим функціональним КТЗ для альтернативного використання його справних і придатних до експлуатації складників. Якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У разі наявності даних щодо продажу аналогічного КТЗ у такому самому технічному стані за вартість утилізації КТЗ, що оцінюється, може прийматися ціна продажу зазначеного аналогічного КТЗ.

Також, відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції що діяла на час настання страхового випадку, якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Так, відповідно до Звіту № 11840 від 20.03.2017 року та акту огляду від 24.01.2017 року утилізаційна вартість (вартість залишків) автомобіля марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_4, після ДТП становить 40 842,65 грн.

При цьому, як зазначалось вище, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_4, складає 54 583,82 грн.

Таким чином, відповідач, виплачуючи позивачу страхове відшкодування у розмірі 13 741,17 грн. (54 583,82-40 842,65=13 741,17), діяло згідно чинного законодавства України, а тому суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача недоотриманого страхового відшкодування у розмірі є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Крім того, оскільки судом встановлено правомірність дій відповідача по виплаті страхового відшкодування позивачу у відповідності до Звіту № 11840 від 20.03.2017 року, правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат за проведення експертних досліджень 2100,00 грн. та витрат на транспортування у розмірі 870,00, суд не вбачає, а тому приходить до висновку про відмову у стягненні з відповідача вказаних коштів.

Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: