Провадження № 4-с/161/219/17
У Х В А Л А

18 грудня 2017 року місто ОСОБА_1

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Маковецькій Т.М.

з участю представника заявника ОСОБА_2

субєкта оскарження ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 скаргу мотивує тим, що 11.09.2017року старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 на виконання рішення Луцького міськрайонного суду у справі № 2-7821/2011 за виконавчим листом від 07 лютого 2013 року було відкрито виконавче провадження №54662916. З матеріалів виконавчого провадження, з якими він ознайомився 15 листопада 2017 року вбачається, що стягувач ПАТ АБ «Укргазбанк» просить стягнути заборгованість по кредиту в сумі 178168,18 доларів США та пені 146351,34 грн., в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на житловий будинок та земельну ділянку (за адресою: вул. Щорса, 39 м. Луцьк), що належить на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4, як було зазначено в рішенні Луцького міськрайонного суду у справі № 2-7821/2011. 21.09.2017 року старшим державним виконавцем Мельник В.М. було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника згідно положеннь Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, старший державний виконавець Мельник В.М. 8 листопада 2017 року винесла постанову про накладення арешту на грошові кошти боржника, що містяться на рахунках ОСОБА_4 Вважає такі дії державного виконавця протиправними, оскільки з резолютивної частини рішення Луцького міськрайонного суду у справі №2-7821/2011 зрозуміло, що заборгованість перед ПАТ АКБ «Укргазбанк» виникла, у звязку з невиконанням умов кредитного договору, що був забезпечений договором іпотеки, предметом якої був житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку. Вказує на те, що ці обєкти нерухомості і можуть бути предметом стягнення. Про погашення заборгованості будь-якими коштами божника в рішенні суду не йдеться, а тому накладення арешту на його кошти, що містяться на рахунках у банках, вважає незаконним. Крім того, зазначає, що документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Жодних документів з виконавчої служби на свою адресу він не отримував. З матеріалами виконавчого провадження ознайомився 15 листопада 2017 року.

Стверджує, що дії державного виконавця щодо накладення арешту на рахунки, під час виконання вищевказаного рішення суду, порушили його права на мирне володіння своїм майном.

Посилаючись на наведене, заявник просить суд визнати протиправними дії старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про накладення арешту на кошти боржника від 08.11.2017року в рамках виконавчого провадження №54662916. Зобовязати старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 скасувати постанову про арешт коштів боржника від 08.11.2017 року в рамках виконавчого провадження №54662916.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги скарги підтримала.

Старший державний виконавець в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення скарги, та пояснила, що діяла у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, під час виконання рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Як слідує із статті 1 цього Закону, виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

Державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом (стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

З матеріалів справи вбачається, що 03 січня 2013 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист по справі за позовом публічного акціонерного товариства АБ Укргазбанкдо ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення грошових коштів, виселення та звернення стягнення на заставне майно, згідно з яким суд вирішив: Стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку Укргазбанкзаборгованість за кредитним договором № 76/08-1/02 від 08.04.2008 року в розмірі 178 168,18 (сто сімдесят вісім тисяч сто шістдесят вісім) доларів США 18 центів основного боргу та 18 321 (вісімнадцять тисяч триста двадцять одну) гривню 63 копійки пені. В рахунок погашення заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку Укргазбанкза кредитним договором № 76/08-1/02 від 08.04.2008 року в розмірі 178 168,18 дол. США основного боргу та 250 081,87 грн. пені - звернути стягнення на предмети іпотеки згідно Договору іпотеки №47-08/02 від 08.04.2008 року, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами № 39 (тридцять дев'ять) по вул. Щорса в м. Луцьку Волинської області, житловою площею 51,5 м.кв., загальною площею 94,0 м.кв., який належить ОСОБА_5, ОСОБА_4 та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд № 39 (тридцять дев'ять) по вул. Щорса в м. Луцьку Волинської області площею 0,100 га, кадастровий номер :11:120:0025 і належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯД №296469, виданого Луцькою міською радою 05.11.2007 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №52.

06.09.2017 року на адресу позивача надійшла заява від стягувача про відкриття виконавчого провадження, в якій стягувач просить прийняти до виконання виконавчий лист.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.09.2017р. старшим державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, згідно з якою постановлено відкрити виконавче провадження з виконання виконгавчого листа №2-7821/2011, виданного 07.02.2013р.

Постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 від 21.09.2017р. накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_4, у межах суми звернення стягнення,з урахуванням виконавчого збору /основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 146915,94грн. (а.с. 7)

З матеріалів справи вбачається, що копії постанови державного виконавця направлено на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна та проводять його перереєстрацію на іншого власника, та сторонам виконавчого провадження, в тому числі, боржнику ОСОБА_4

Крім того, як встановлено судом, постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 від 08.11.2017р. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника ОСОБА_4, у межах суми звернення стягнення, з урахуванням виконавчого збору /основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 161757,53грн. (а.с.8)

З оглянутого в судовому засіданні виконавчого провадження вбачається, що копії оскаржуваної постанови державного виконавця направлено на виконання до банківських, інших фінансових установ, та сторонам виконавчого провадження, в тому числі, боржнику ОСОБА_4

Як пояснила в судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 , останній не отримував копії даної постанови, у звязку з чим, суд вважає, що строк звернення ОСОБА_4 до суду з даною скаргою не пропущено.

Як слідує із змісту ч.ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» , звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі, на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, повязаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» , у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Як слідує із змісту чинного Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону , не може бути примусово стягнуте (відчужене), без згоди власника, нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Як пояснила в судовому засіданні старший державний виконавець, реалізація належного на праві власності заявнику нерухомого майна заборонена вищевказаним Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому було вирішено, з метою виконання рішення суду, накласти арешт на кошти боржника.

Враховуючи наведене, суд вважає, що державний виконавець правомірно наклав арешт на грошові кошти, які містяться на рахунках боржника ОСОБА_4

За таких обставин, суд прийшов до висновку про відсутність в діях субєкта оскарження порушень законодавства.

Керуючись ст.ст.383-387 ЦПК України, ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення, а для осіб, які були відсутні в судовому засіданні, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта