УХВАЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соболєва І.П., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої протиправними діями суддів Дніпровського районного суду м. Києва та Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя,

ВСТАНОВИВ:

5 грудня 2017 р. до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої протиправними діями суддів Дніпровського районного суду м. Києва та Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 грудня 2017 р. дану справу передано на розгляд судді ОСОБА_2

Після ознайомлення з позовною заявою встановлено наявність підстав для заявлення самовідводу головуючого судді.

Так, за змістом позовної заяви ОСОБА_1 просить відшкодувати їй за рахунок коштів Державного бюджету України шкоду, заподіяну протиправними, на її думку, діями суддів Дніпровського районного суду м. Києва та Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, в тому числі діями, пов'язаними із професійною діяльністю ОСОБА_2, як судді.

Зокрема, у позовній заяві ОСОБА_1 посилається на такі обставини.

«…Рішенням суду від 25 березня 2016 р. суддя ОСОБА_2 відмовила їй в захисті від незаконного звільнення та захисті порушеного конституційного права на працю. Суддя ОСОБА_2 не виконала вимоги закону та при розгляді справи № 335/13388/15-ц, не застосувала норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Такі дії судді ОСОБА_2 є протиправними. Суддя ОСОБА_2 постановила рішення від 25 березня 2016 р. Іменем України, висновки якого необґрунтовані, невмотивовані, неконкретизовані. Мотивувальна частина рішення суду не відповідає резолютивній частині рішення, що є доказом постановления суддею ОСОБА_2 завідомо неправосудного рішення. Суддя ОСОБА_2, використовуючи службове становище, свідомо внесла в рішення суду неправдиву інформацію щодо підстав позовних вимог. Протиправними діями судді ОСОБА_2 були порушені законні права, які захищені Конституцією України, Законами України та міжнародними договорами та ін…».

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Частиною першою статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно зі статтею 7 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Статтями 126, 129 Конституції України гарантується, що судді, при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (далі - «ЄСПЛ») є обов'язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб'єктивними та об'єктивними критеріями.

Бангалорські принципи поведінки суддів від 19.05.2006 визначають та встановлюють стандарти етичної поведінки суддів. Так, у статті 2 визначено, що суддя підлягає відводу у випадку, зокрема, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Крім цього, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому.

Однією з процесуальних форм забезпечення об'єктивності та неупередженості судового розгляду є гарантоване законом право відводу (самовідводу) у визначених законом випадках.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає про неправомірні, на її думку, дій з мого боку, що своєю чергою унеможливлює розгляд її позову під моїм головуванням. Під час розгляду даної справи мені довелося б аналізувати власні дії, пов'язані із професійною діяльністю, як судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, що є неприпустимим з точки зору етики судді, процесуального законодавства та Конвенції.

Відтак, з метою уникнення сумнівів у сторін щодо об'єктивності і неупередженості судді при вирішення даної справи, заявляю собі самовідвід у справі № 335/15085/17.

Керуючись ст.ст. 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід судді ОСОБА_2 у справі № 335/15085/17 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої протиправними діями суддів Дніпровського районного суду м. Києва та Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Матеріали справи передати до канцелярії суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.П. Соболєва