РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Брагіної І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1,2008 р.н.,ОСОБА_2,2010 р.н.,ОСОБА_3,2012 р.н.,ОСОБА_4,2013 р.н.,ОСОБА_5,2015 р.н.до ОСОБА_6,ОСОБА_7,третя особа Комунальний заклад «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко»,про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району звернувся до суду з позовом в порядку ст.11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей,позбавлених батьківського піклування».

В позові зазначає,що ОСОБА_6,1989 р.н.,є матір*ю малолітніх дітей ОСОБА_1,2008 р.н.,ОСОБА_2,2010 р.н.,ОСОБА_3,2012 р.н.,ОСОБА_4,2013 р.н.,ОСОБА_5,2015 р.н.

Батьком малолітніх дітей ОСОБА_3,2012 р.н.,ОСОБА_4,2013 р.н.,ОСОБА_5,2015 р.н.,є відповідач ОСОБА_3,1987 р.н.,який зі слів матері ОСОБА_6,є біологічним батьком малолітніх дітей ОСОБА_1,2008 р.н.,ОСОБА_2,2010 р.н.

З 19.12.2012 р.ОСОБА_6та ОСОБА_3перебувають у зареєстрованому шлюбі,мешкають за адресою АДРЕСА_1.

Як зазначає позивач,ОСОБА_6та ОСОБА_3злісно ухиляються від виконання батьківських обов*язків щодо виховання,утримання та розвитку малолітніх дітей,які перебувають на обліку у службі у справах дітей Запорізької міської ради як такі,що опинилися у складних життєвих обставинах у зв*язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов*язків.

З ОСОБА_6та ОСОБА_3 проводились профілактичні та роз*яснювальні бесіди щодо належного ставлення до виконання баьківських обов*язків та створення гідних умов для проживання дітей.Родину неодноразово відвідували за адресою проживання та контролювали житлово-побутові умови,які є незадовільними.

22.12.2015 р.згідно направлення відділу по Шевченківському району служби у справах дітей малолітніх дітей ОСОБА_2,2010 р.н.,ОСОБА_3,2012 р.н.,ОСОБА_4,2013 р.н.,ОСОБА_5,2015 р.н.,було влаштовано бригадою швидкої допомоги у супроводі матері ОСОБА_6до дитячої лікарні № 1 Запорізької міської ради.

З 29.12.2015 р.малолітні діти ОСОБА_2,2010 р.н.,ОСОБА_3,2012 р.н.,ОСОБА_4,2013 р.н.,ОСОБА_5,2015 р.н.,за заявою матері перебувають на повному державному забезпеченні у КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко».

Малолітня ОСОБА_1,2008 р.н.,мешкає у сім*ї з батьками,навчається у 2-му класі ЗНВК № 19.

З 17.12.2015 р.родина ОСОБА_6та ОСОБА_3перебуває під соціальним супроводом Запорізького міського ценрту соціальних служб для сім*ї,дітей та молоді,протягом якого ОСОБА_6не завжди виконувала рекомендації соціальних працівників,батько дітей ОСОБА_3жодного разу зустрічі із спеціалістами не відвідав.

Протягом 2016 р. спеціалістами відділу по Шевченківському району служби у справах дітей та Запорізького міського ценрту соціальних служб для сім*ї,дітей та молоді проводились бесіди з ОСОБА_6щодо необхідності скорішого вирішення питання повернення дітей у родину за адресою проживання,консультації з приводу підготовки необхідних документів,ОСОБА_6рекомендувалося офіційно працевлаштуватись.

За час перебування дітей у КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» мати відвідала дітей п*ять разів,батько не відвідав жодного разу,заяви про повернення дітей у родину відповідачі не подавали.

Згідно листа КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 8» від 29.11.2016 р.,повернення малолітніх дітей ОСОБА_2,2010 р.н.,ОСОБА_3,2012 р.н.,ОСОБА_4,2013 р.н.,ОСОБА_5,2015 р.н.,у родину батьків є недоцільним.

Посилаючись на те,що ОСОБА_6та ОСОБА_7.ухиляються від спілкування з дітьми в обсязі,необхідному для їх нормального самоусвідомлення,самоусунулися від піклування про фізичний і духовний розвиток дітей,їх навчання,підготовку до самостійного життя,тобто свідомо нехтують своїми батьківськими обов*язками,на підставі ч.4 ст.155 СК України,п.2 ч.1 ст.164 СК України,позивач просить суд позбавити ОСОБА_6,1989 р.н.,батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_1,2008 р.н.,ОСОБА_2,2010 р.н.,ОСОБА_3,2012 р.н.,ОСОБА_4,2013 р.н.,ОСОБА_5,2015 р.н.,позбавити ОСОБА_7,1987 р.н., батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3,2012 р.н.,ОСОБА_4,2013 р.н.,ОСОБА_5,2015 р.н.,передати малолітніх дітей органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району для вирішення їх подальшої долі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8позов підтримала у повному обсязі з наведених вище підстав.Пояснила,що родина відповідачів у 2014 р.була поставлена на облік,їм надавався строк для наведення порядку у будинку по АДРЕСА_1,де вони мешкали з дітьми у незадовільних умовах.У грудні 2015 р.дітей ОСОБА_2,2010 р.н.,ОСОБА_3,2012 р.н.,ОСОБА_3,2013 р.н.,ОСОБА_4,2015 р.н.,ушпиталили з матір*ю у лікарню № 1,після лікарні за заявою матері влаштували на повне державне забезпечення у КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко»,де мати провідувала дітей кілька разів,батько до дітей не з*явився жодного разу,повернення дітей у сім*ю батьки не ініціювали.У грудні 2016 р.родина переїхлала в с.Новогупалівку Вільнянського району,де мешкає у домоволодінні батьків відповідача ОСОБА_3Органами опіки вичерпані всі можливі заходи впливу на батьків,які самоусунулися від виховання дітей,не забезпечують їхнього харчування,необхідних ліків,ухиляються від спілкування,не створили гідні побутові умови,тому,на думку представника позивача,малолітнім дітям відповідачів буде краще під опікою держави у спеціалізованих закладах.З підстав,передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України,просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6.в судовому засіданні проти позову заперечувала у повному обсязі.Пояснила,що вона є матір*ю ОСОБА_1,2008 р.н.,ОСОБА_2,2010 р.н.,ОСОБА_3,2012 р.н.,ОСОБА_4,2013 р.н.,ОСОБА_5,2015 р.н.,у січні 2017 р.народила ще одну дитину,батьком усіх дітей є ОСОБА_3Вона не працює через догляд за дітьми,годувальником сім*ї є чоловік ОСОБА_3,який отримує мінімальну зарплату,через що сім*я малозабезпечена.Стосовно будинку по АДРЕСА_1 в м.Запоріжж,який належав її померлій бабусі,триває конфлікт між нею,її матір*ю та сестрою,які також проживають у цьому будинку,тому відносини з родичами неброзичливі.Саме це вважає дійсною причиною звернення її сестери до органів опіки з повідомленням про неналежне виконання нею батьківських обов*язків щодо дітей.Під час проживання родини з дітьми по АДРЕСА_1 вони з відповідачем намагалися у межах своїх фінансових можливостей створити належні побутові умови проживання,розпочали ремонт кухні,коли будинок відвідувала комісія органу опіки,були враховані позитивні зміни.У грудні 2015 р.її діти ОСОБА_2,2010 р.н.,ОСОБА_3,2012 р.н.,ОСОБА_3,2013 р.н.,ОСОБА_3,2015 р.н.,захворіли,разом з нею були шпиталезовані у лікарню № 1,звідти за її заявою тимчасово переведні у «КЗ «Сонечко» на період,поки у будинку будуть створені належні умови.В цей період вона як сама,так і з чоловіком,провідувала дітей,хоче їх забрати додому,проте за роз*ясненнями,які їй надали,до вирішення питання про позбавлення батьківських прав дітей у родину не повернуть,тому заяв з цього питання вона не подавала.ОСОБА_7.постійно працює,тому рідше навідував дітей,однак вони разом проживають із старшою донькою ОСОБА_1,2008 р.н.,та новонародженою дитиною,виховують їх у повній сім*ї,з 27.12.2016 р.переїхали до с.Новогупалівка,де батьки ОСОБА_3виділили їх родині для проживання окрему времянку з усіма зручностями,де дітям створені нормальні умови.Всі діти розвинені по віку,хронічних хвороб не мають,дошкільних закладів не відвідували,вона у межах своїх можливостей займалась їх освітою,здоров*ям,ніколи не залишала на сторонніх людей або без нагляду.Посилається на те,що між нею та дітьми існують емоційний зв*язок,почуття любові,вона хоче виховувати всіх дітей у родині,де наразі створені нормальні умови,просить відмовити у позові у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_7.в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив,що він є біологічним батьком усіх дітей ОСОБА_6,яких хоче якомога скоріше повернути у родину,дати їм усе найкраще.Не заперечував,що по АДРЕСА_1,де їхня родина мешкала до 27.12.2016 р.,не було створено нормальних умов проживання,тому вони переїхали до його батьків у с.Новогупалівка,де мають окреме житло,ведуть хазяйство,родина годується з його заробітку,тому він змушений майже без вихідних працювати та не міг частише відвідувати дітей у КЗ «Сонечко»,куди кілька разів у вихідні приїздив з дружиною.Чому дітей забрали з родини органи опіки,йому не зрозуміло,на засіданні комісії,де вирішувалось питання про позбавлення батьківських прав була присутня ОСОБА_6,від якої він дізнався,що справу передали у суд.Старша дитина ОСОБА_1весь цей час живе з ними,виховується у родині у нормальних умовах,має успіхи у навчанні.Посилається на те,що вони з дружиною добре ставляться до усіх дітей,ніколи їх не ображали,створили належні умови проживання,є благополучною родиною,просить відмовити у позові у повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_9підтримав заперечення своїх довірителів проти позову у повному обсязі.Пояснив,що багатодітна родина ОСОБА_6та ОСОБА_3проживала з дітьми до грудня 2015 р.у АДРЕСА_1,де також мешкають родичі ОСОБА_6,з якими триває конфлікт про спадкування цього будинку,тому ці особи вживали всіх можливих заходів,в тому числі звертаючись до органів опіки,щоб вижити родину ОСОБА_6 з будинку разом з дітьми.У грудні 2015 р.діти захворіли на сезонну вірусну хворобу,яку передавали один одному,тому ОСОБА_2,2010 р.н.,ОСОБА_3,2012 р.н.,ОСОБА_4,2013 р.н.,ОСОБА_5,2015 р.н., разом з матір*ю були шпиталезовані у лікарню № 1,а звідти тимчасово переведі у КЗ »Сонечко»,до цього часу у родину не повернуті.Вважає,що ті обставини ухилення відповідачів від виконання батьківських обов*язків,на яких грутнується позов,є надуманими,належними допустимим доказами не підтверджені,позов не спрямований на покращення умов проживання дітей,яких батьки бажають виховувати у родині,а штучно породжуватиме сирітство там,де його можливо уникнути.З цих підстав просив у позові відмовити у повному обсязі.

Представник Комунального закладу «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» в судове засідання не з*явився,надав письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши сторони та їх представників,допитавши свідка,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до ст.51 Конституції України,ст.3,5 СК України родина є основним осередком суспільства,держава охороняє сім*ю,дитинство,батьківство ,створює умови для укріплення сім*ї та забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.),дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Стаття 150 СК України визначає обов*язки батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших осіб,любові до своєї сім*ї,батьківщини,піклуватися про його здоров*я,фізичний,духовний розвиток,забезпечити отримання ним освіти.

Батьки відповідно до ч.1 ст.151 СК України мають переважне право перед іншими особами на виховання дитини,що дозволяє батькам систематично та цілеспрямовано позитивно впливати на дитину задля досягнення цілей виховання.що практично неможливо без особистого спілкування дитини з батьками.

Водночас,відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.76?80 ЦПК України.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Представник позивача в судовому засіданні зазначала, що відповідачі мешкають разом із батьками відповідача,де права користування цим житлом ніхто з них на законних підставах не отримав,у будинку по АДРЕСА_1,де родина мешкала раніше,належні умови проживання дітям не створені.Відповідачі ухиляються від виховання своїх дітей,які влаштовані на повне державне забезпечення у КЗ «Сонечко», не виявляють до них інтересу,навідують зрідка,не надають матеріальної допомоги на їх утримання,взагалі дітьми не опікуються.

Ці аргументи були наведені як щодо дітей,які з грудня 2015 р.мешкають окремо від батьків у державному закладі,так і щодо дитини ОСОБА_1,2008 р.н.,яка весь цей час мешкала у родині з батьками,перебувала на повному їх забезпеченні та вихованні,що позбавлено здорового глузду.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Подружжя ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі,діти ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4.,ОСОБА_5.до грудня 2015 р.проживали у повній родині,де перевага батьків надається дитині, а шкідливим звичкам, що мають ознаки залежності,тобто сім*я є благополучною.Матір дітей ОСОБА_6не працює через декретну відпустку,батько офіційно працевлаштований,є годувальником сім*ї,отримує заробітну плату 3200 гр,що очевидно не достатньо для належного забезпечення потреб багатодітної родини,проте малозабезпеченість та нужденність сім*ї у теперішніх умовах економічного стану країни не може ставитись батькам за провину як свідоме нехтування батьківськими обов*язками та не створення дітям належних умов проживання.

Складні життєві умови,у яких опинилася багатодітна родина,мали б бути підставою для приділення їй більшої уваги органами опіки з наданням реальної практичної допомоги у подоланні побутових труднощів.

Натомість,як видно з актів про обстеження житлово-побутових умов проживання родини ОСОБА_6 по АДРЕСА_1,складених комісією з 2-х працівників районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району,комісія,констатуючи дуже скрутне матеріальне становище сім*ї,лише формально фіксувала відсутність належних побутових умов для проживання сім*ї з дітьми(акти від 29.07.2014 р.,03.03.2015 р.,24.09.2015 р.,18.11.2015 р.),проводила профілактичну бесіду з ОСОБА_6щодо належного ставлення до виконання батьківських обов*язків,створення відповідних умов для проживання та утримання дітей,проте ходних заходів практичної допомоги цій сім*ї з боку державних органів не вживалося,навіть в оформленні статусу багатодітної роддини.

В жодному з цих актів не фіксувалося фактів залишення дітей батьками без нагляду,у сторонніх осіб,за обставин,що становили небезпеку для їх здоров*я та життя,жорстокого поводження батьків з дітьми,експлуатація їх робочої сили,неповаги до гідності дітей тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, а саме ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984р. «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов'язків щодо виховання дітей»,проте жодного разу відповідачі ОСОБА_6та ОСОБА_7.до такого виду відповідальності не притягувались.

На час розгляду справи житлово-побутові умови проживання родини ОСОБА_7 змінилися,вони були обстежені 26.02.2017 р.та 20.06.2017 р.комісією за місцем проживання родини у с.Новогупалівка Вільнянького району,згідно складених комісією актів у житловому будинку підтримується санітарний стан,створені належні умови для виховання неповнолітніх дітей.Сім*я забезпеченя твердим паливом,продуктами харчування,матеріально забезпечується заробітками чоловіка ОСОБА_7

Згідно характеристики ОСОБА_1,2008 р.н.,яка навчається у 3-му класі Новогупалівського НВК,батьки приділяють належну увагу вихованню та навчанню доньки,постійно підтримують зв*язок з класник керівником,контролюють навчальний процес,піклуються про харчування дитини,слідкують за зовнішнім виглядомЮ,за що відзначеня грамотою класного керівника.

Відповідач ОСОБА_6сільською радою за місцем фактичного проживання характеризується нейтрально.

Висновки органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_6та ОСОБА_7.батьківських прав за змістом є аналогічним змісту позовної заяви про ухилення від виконання батьківських обов*язків внаслідок самоусунення відповідачів від спілкування,піклування про розвиток дітей,їх навчання,підготовку до самостійного життя.

Водночас,ці обставини констатуються після поміщення дітей у КЗ «Сонечко»,де батьки очевидно не мали змоги у достаньому обсязі спілкуватись з дітьми,виконувати інші обов*язки як через віддаленість проживання,роботу,так і опікування двома дітьми,які проживають у родині.

Вирішуючи спір,суд не встановив безсумнівних доказів,які свідчать про ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків щодо виховання дітей,а позивач не довів, у чому конкретно полягає винна поведінка відповідачів,свідоме нехтування ними своїми обов'язками,чи вживалися до них заходи реагування,а також не врахував позитивну зміну соціально-побутових умов життя та матеріального становища відповідачів,що має істотне значення для вирішення справи.

Представник позивача суду не довів,що особисті та прямі контакти з обома батьками суперечить інтересам дітей,не надав доказів того,що діти не мають з батьками емоційного зв*язку,втратили до них почуття любові,а збереження батьківства зашкодить інтересам дітей.

Лист КЗ «ЦПМСД № 8» від 29.11.2016 р.про недоцільність повернення дітей у родину батьків до уваги судом не приймається,оскільки це питання не є предметом спору у даній справі,а відомості зазначеного листа про спосіб життя родини ОСОБА_7 протирічить іншим доказам по справі протилежного змісту,не містить посилань на ті джерела,де лікарняних заклад викладену у листі інформацію отримав.

Крім того,ця ж установа листом від 30.11.2015 р.повідомила орган опіки про те,що діти родини ОСОБА_7 пришеплені згідно календаря щеплень,хворіють рідко,на обліку не перебувають,мати дітей виконує поради лікаря педіатра,вчасно з*являється на профілактичні огляди.

Свідок ОСОБА_12.в судовому засіданні показала,що є сусідкою родини ОСОБА_3,мешкає у с.Новогупалівка Вільнянського району,де щодня спостерігає за способом життя цих людей,їх ставленням до виховання дітей,які товаришують з її дітьми.Умоваи проживання у родині ОСОБА_3 добрі,вони вирощують городину,живуть з господарства.Їй відомо,що у грудні 2015 р.,ще коли сім*я мешкала у Запоріжжі,чотирьох дітей з родини ОСОБА_3 забрали у лікарню,до цього часу у родину не повернули,ОСОБА_1проживає весь цей час з батьками.

Відповідно до положень ч.2 ст.171 СК України судом не була заслухана думка дітей ОСОБА_1,ОСОБА_2,ОСОБА_3при розгляді даної справи,оскільки в силу віку та обставин їх проживання з грудня 2015 р.вони очевидно не можуть сформулювати та висловити власну думку із спірного питання.

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування,якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою.

Висновок від 09.12.2016 р., який міститься у матеріалах справи про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів(кожного окремо) підписано заступником голови адміністрації ОСОБА_11,проте не скріплений печаткою,тому не можуть бути прийняті судом як допустимі докази,оскільки за формою не відповідають вимогам закону.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з іншого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини.

Під час розгляду даної справи відповідачі проявили наполегливе бажання виховувати дітей у повній родині,належних умовах,із забезпеченням їх усім необхідним,для чого зробили конкретні кроки,а саме змінили побутові умови проживання сім*ї,забезпечили сім*ю стабільним доходом за рахунок заробітку відповідача ОСОБА_3 та ведення домашнього господарювання у сільській місцевості.

За місцем мешкання родини діти мають можливість відвідувати навчальні заклади,спілкуватись з іншими родичами та членами сім*ї,що є корисним для їх загального розвитку та адаптації у суспільстві.

Аналізуючи все наведене,суд дійшов до висновку,що позов заявлений та підтримувався органом опіки протягом розгляду справи у переважній більшості з посиланням на жахливі побутові умови, в яких проживала сім'я відповідачів до 27.12.2016 р.,вкрай низьке матеріальне забезпечення,водночас,відповідачі стверджували, що їхня неспроможність на той час забезпечити

дітям кращі умови пояснюється лише тим,що у сім*ї годувальником є один батько,а його заробіток мінімальний.

З*ясувавши ці обставини,органи опіки,крім профілактичних бесід, повинні були надати цій сім'ї необхідну допомогу ,приймати дієві заходи по допомозі сім'ї

відповідачів,чого по справі не встановлено.

Як встановлено ст.111,112,114 СК України,кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з

батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості

дитини.Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї.

Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі,за

винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах

дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку

необхідно зростати в сімейному оточенні.

Згідно зі статтею 9 Конвенції,Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур,що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку,коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

У "Прикінцевих висновках" Комітету ООН з прав дитини від

9 жовтня 2002 року стосовно Другої періодичної доповіді України

Комітет зазначив таке:"...Комітет і далі занепокоєний низьким рівнем загального забезпечення ресурсами сфери соціальних послуг, охорони здоров'я та освіти,що негативно позначається на якості і доступності послуг і особливо ускладнює ситуацію сімей з дітьми,які живуть у злиднях;...Комітет занепокоєний тим,що принципи... забезпечення права [дитини]на першочергове врахування її інтересів...не знайшли повного відображення в законодавстві,заходах і програмах на національному та місцевих рівнях Договірної держави....Комітет висловлює серйозне занепокоєння з приводу високого

зростання кількості дітей,залишених без батьківського піклування,

а також жаль з того приводу,що його попередні рекомендації

Договірній стороні щодо розроблення комплексної стратегії допомоги

уразливим сім'ям не виконано".

У додатку до Рекомендації Rec(2005)5 Комітету міністрів,

прийнятої 16 березня 2005 року, перелічено основні принципи

забезпечення прав дітей, які виховуються в інтернатських закладах.

Зокрема, ці принципи передбачають таке:"...Сім'я є природним середовищем для розвитку і забезпечення

добробуту дитини, і головну відповідальність за виховання та

розвиток дитини покладено на батьків;наскільки це можливо,мають вживатися профілактичні заходи з підтримки дітей і сімей з урахуванням їхніх особливих потреб;встановлення опіки над дитиною має залишатися винятком,і

головною метою такого заходу є захист інтересів дитини.

Згідно з Рекомендацією Rec(2006)19 "Про політику на

підтримку позитивного виховання дітей батьками", прийнятою

13 грудня 2006 року, у програмах і заходах з підтримки виховання

дітей батьками має враховуватися важливість забезпечення певних

стандартів матеріально-побутових умов, достатніх для реалізації

завдань позитивного виховання дітей. Урядам належить подбати і про

те, щоб діти та батьки мали доступ до належного обсягу

різноманітних ресурсів (матеріальних, психологічних, соціальних і

культурних). Виходячи з інтересів дитини, необхідно також

приділяти першорядну увагу забезпеченню таких прав батьків, як

право на відповідну підтримку з боку державних органів у виконанні

своїх батьківських обов'язків. Особливу увагу слід приділяти

сім'ям, які опинилися в складних соціально-економічних умовах і

потребують більш конкретної підтримки. Необхідно також, щоб

загальні програми доповнювалися адресними цільовими заходами.

На саме такому підході до вирішення питання про втручання Держави у приватне та сімейне життя особи,право на повагу до якого передбачено ст.8 Конвенціїї про захист прав людини і основоположних свобод,наголосив Європейський Суд з прав людини у рішенні «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року.

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи судом не встановлено таких обставин,які виправдовують та вимагають застосування до відповідачів крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав,оскільки можливість виховання дітей подружжя ОСОБА_3 у повній сім*ї батьками не втрачена та не виключена остаточно,це допоможе уникнути сирітства,оскільки у цій сім*ї можливо зберегти батьківство.

Прийняття такого рішення суду не позбавляє позивача повторно звернутися до суду з аналогічним позовом у разі не виконання батьківських обов'язків відповідачами під контролем органу опіки та піклування та погіршення умов проживання та виховання дітей з батьками,водночас,органам опіки необхідно не тільки контролювати умови прожвання дітей у цій сім*ї,а й сприяти батькам багатодітної родини виконувати свої батьківські обов*язки з урахуванням матеріального рівня забезпеченості цієї сім*ї.

На підставі ст.3,5,19 СК України,ст. ст.12,13,76,81,141,258,259,265,353,355 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної части рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде виготовлений 26.12.2017 р.

Суддя Ю.А.Галущенко