АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Назаренка Р.О.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання поруки припиненою, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», відповідно до якого просив визнати припиненим з 16 лютого 2016 року договір поруки № 1062-12 від 09 листопада 2012 року, укладений між позивачем та відповідачем.

Справа №761/39646/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/3857/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 21 червня 2011 року між ТОВ «Фірма «Вена» та відповідачем укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 686-11, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався надати ТОВ «Фірма «Вена» кредит шляхом відкриття кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 72 500 000 гривень на умовах, встановлених Кредитним договором, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти. В подальшому, 09 листопада 2012 року між ТОВ «Фірма «Вена», ТОВ «Севен Систем» та відповідачем укладено Договір №1056-12 про переведення боргу за кредитним договором, відповідно до якого ТОВ «Севен Систем» набуло статусу нового боржника за Кредитним договором.

Крім того, між ТОВ «Севен Систем» та відповідачем 09 листопада 2012 року підписано Договір № 8/686-1 1/1057 про внесення змін до Кредитного договору, згідно якого було внесено зміни до кредитного договору в частині заміни сторони позичальника. В подальшому, ТОВ «Севен Систем» змінило назву на ТОВ «МПТ». Також з метою забезпечення виконання умов Кредитного договору, між позивачем, ТОВ «Севен Систем» та відповідачем укладено 09 листопада 2012 року Договір поруки № 1060-12), за умовами якого позивач поручився перед відповідачем за належне виконання Кредитного договору ТОВ «Севен Систем».

Разом з тим, 16 лютого 2016 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис за № 501 1980 про припинення позичальника - ТОВ «МПТ» шляхом ліквідації за рішенням власника. Позивач вважає, що оскільки ТОВ «МПТ» як юридична особа припинилась, основне зобов'язання також припинилось, у зв'язку з чим слід визнати припиненим договір поруки № 1060-12 від 09 листопада 2012 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання поруки припиненою за договором поруки від 09.11.2012 року за №1060-12, що укладений між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду представником позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, подано апеляційний скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, підтримав доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник відповідача НазаренкоР.О., який діє на підставі довіреності в інтересах ПАТ «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк», проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21 червня 2011 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Вена» було укладено Кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 686-11, відповідно до умов якого позивач надав ТОВ «Фірма «Вена» грошові кошти у розмірі 72 500 000 гривень на умовах забезпеченості, цільового використання, строковості, повернення та платності.

Відповідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

09 листопада 2012 року між відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Вена» (первісний боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю «Севен Систем» (новий боржник), було укладено договір про переведення боргу № 1056-12, згідно якого позичальник прийняв на себе зобов'язання по Кредитному договору.

Цього ж дня, з метою забезпечення виконання умов Кредитного договору між відповідачем, ТОВ «Севен Систем» (яке в подальшому змінило назву на ТОВ «ТЛЛ», а пізніше на ТОВ «МПТ») та позивачем було укладено Договір поруки № 1060-12 (зі змінами, внесеними Договором від 30.07.2013 року за № 1/1060-12/154).

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 2.1, 2.2 Договору поруки, поручитель у випадку невиконання або прострочення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором зобов'язується виконати зобов'язання по погашенню заборгованості за Кредитним договором і відповідає перед Кредитором як солідарний боржник, в тому ж обсязі, що й позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

В матеріалах справи наявне рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 28 листопада 2016 року по справі за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості.

Зокрема, вказаним рішенням встановлено, що боржник - ТОВ «Севен Систем» (в подальшому ТОВ «ЛПТ», ТОВ «МПТ») порушив умови Кредитного договору, у зв'язку з чим Банк звернувся до нього з вимогою про сплату заборгованості за кредитним договором вимогою від 28 жовтня 2013 року та від 21 листопада 2013 року. Цими ж датами відповідач звернувся з аналогічними вимогами і до позивача як поручителя.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач в березні 2014 року звернувся до суду з позовом до позивача як до поручителя, відповідно до якого просив стягнути заборгованість за Кредитним договором.

Позивач зазначає, що порука припинена на тій підставі, що боржник - ТОВ «МПТ» ліквідувався. У зв'язку з ліквідацією припинилось основне зобов'язання, тобто Кредитний договір, а отже і Договір поруки теж припинив свою дію.

Відповідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ).

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями ст. 559, 609 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чогозбільшується обсяг його відповідальності.

Зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншим нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Відповідно до ч. 5 ст. 111 ЦК України юридична особа є ліквідованою з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань 16 лютого 2016 року проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи ТОВ «МПТ» за рішенням засновників, про що мається запис за №5011980.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 28 листопада 2016 року встановлено, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року скасовано запис від 16 лютого 2016 року № 5011980 державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, друкованих засобів масової інформації, легалізації громадських формувань Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області про припинення ТОВ «МПТ».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року скасовано, у задоволенні позовних вимог ПАТ «Промінвестбанк» до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про скасування запису державного реєстратора відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 липня 2016 року відкрито касаційне адміністративне провадження за касаційною скаргою відповідача на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року, виконання якої зупинено до закінчення касаційного провадження у справі.

Отже, з наведеного вбачається, що наданий момент запис від 16 лютого 2016 року про припинення ТОВ «МПТ» є чинним.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняються на підставах встановлених договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи, зобов'язання, яке виникло на підставі Кредитного договору, не виконане ані позичальником, ані поручителем.

В той же час, відповідач ПАТ «Промінвестбанк» відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши Вимогу про погашення заборгованості, змінивши таким чином строк виконання основного зобов'язання.

З моменту звернення Банку до позивача з вимогою про погашення заборгованості та в подальшому подання відповідного позову до суду, позивач як поручитель набув статусу солідарного боржника - у відповідності до умов Кредитного договору та Договору поруки.

З аналізу норм ст. 553-554 ЦК України вбачається, що поручитель, який набув статусу солідарного боржника, має виконати зобов'язання по погашенню заборгованості за Кредитним договором.

Отже, саме по собі внесення запису про припинення ТОВ «МПТ» не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та відповідно не припиняє договір поруки, оскільки позивач реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи-боржника, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах №6-172цс15 від 25.11.2015 та №6-18940св09 від 15 грудня 2010 року.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги та не погодився з висновками суду апеляційної інстанції, які викладені в рішенні від 28 листопада 2016 року щодо тієї обставини, що договір поруки №1060-12 від 09 листопада 2012 року згідно з приписами ч.1 ст.599 ЦК України є припиненим у зв'язку з ліквідацією юридичної особи боржника ТОВ «МПТ» та припиненням основного зобов'язання відповідно до вимог ст.609 ЦК України.

Крім того, як убачається з вказаного рішення суду від 28 листопада 2016 року, предметом позову було стягнення заборгованості за кредитним договором, а не вирішення питання щодо припинення договору поруки.

Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивачем не надано доказів у відповідності до ст. 60 ЦПК України, що порука припинена на тій підставі, що боржник - ТОВ «МПТ» ліквідувався, що в свою чергу потягло за собою припинення основного зобов'язання, тобто Кредитного договору, а отже і припинення Договору поруки.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: