РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017 року Провадження №2/425/662/17

Справа №425/2719/17

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Вада Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що разом зі своєю дружиною ОСОБА_2, яка померла 04.02.2017 року, проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Рубіжанської міської Ради депутатів трудящих від 14.08.1975 року № 223/1 ОСОБА_2 надано земельну ділянку № 36 (яка у 1986 році стала № 64) по вул. Некрасова у м. Рубіжному, площею 600 кв.м., та 19.08.1975 року з нею укладено договір про надання у безстрокове користування зазначеної земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, який в подальшому було збудовано. Дружина позивача право власності на зазначений будинок не оформила, у звязку з чим після її смерті, державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

На підставі вищевикладеного, просить суд визнати за ним право власності на будинок № 64 по вул. Некрасова в м. Рубіжному Луганської області.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Зважаючи на те, що представник відповідача подала письмову заяву, якою визнала позовні вимоги, суд приймає визнання позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується паспортом (а.с. 5).

16.09.1971 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 16.09.1971 року, актовий запис № 450 (а.с. 8).

19.08.1975 року, на підставі рішенням Рубіжанської міської Ради депутатів трудящих 14.09.1975 року № 223/1, між виконкомом Рубіжанської міської Ради депутатів трудящих та ОСОБА_2 укладено договір про надання останній у безстрокове користування земельної ділянки № 36 під забудову індивідуального житлового будинку на праві особистої власності по вул. Некрасова у м. Рубіжному, площею 600 кв. м., у безстрокове користування, посвідчений Рубіжанською державною нотаріальною конторою 19.09.1975 року, реєстровий № 1845 (а.с. 9).

Жилий будинок № 64 по вул. Некрасова в м. Рубіжному Луганської області раніше мав № 36, а договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки під забудову індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідчений Рубіжанською державною нотаріальною конторою 19.09.1975 року, реєстровий № 1845, на імя ОСОБА_2 в КП «БТІ» Рубіжанської міської ради не зареєстрований, право власності на зазначений житловий будинок не оформлено, що підтверджується відповіддю Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради Луганської області від 30.08.2017 року № 547 (а.с. 20).

Рішенням Рубіжанської міської ради народних депутатів від 19.03.1985 року

№ 112 ОСОБА_2 надано дозвіл на забудову на присадибній ділянці по

вул. Некрасова № 64 в м. Рубіжному прибудов до літньої кухні під гараж та в подальшому дані забудови були збудовані на вказаній ділянці, що підтверджується поетажним планом, актом розбивки господарсько-побутових будівель в натурі від 19.03.1985 року, замовленням № 754 з оплати виконаних робіт від 01.02.1989 року та від 17.01.1989 року (а.с. 11-16).

Відповідно до технічного паспорту від 12.01.1989 року ОСОБА_2 належить будинок № 64 по вул. Некрасова в м. Рубіжному (а.с. 10).

Згідно рішень виконавчого комітету Рубіжанської міської ради народних депутатів від 25.01.1994 року № 48 ОСОБА_2 надано додаткову земельну ділянку по вул. Некрасова, 64 в м. Рубіжному з остаточною площею 661.0 кв. м. ( а.с. 17-18).

04.02.2017 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 07.02.2017 року Рубіжанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 115 (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_2, позивач 11.10.2017 року звернувся до Рубіжанської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та 13.10.2017 року отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 64, розташований за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Некрасова, через відсутність документів, які підтверджували право власності ОСОБА_2 на вказаний будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.10.2017 року за № 467/02-31 та матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2, яка померла 04.02.2017 року (а. с. 19, 36-45).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та його батьки. Згідно з ч.1

ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України).

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право не визнається іншою особою.

Згідно відповіді Рубіжанської державної нотаріальної контори від 20.11.2017 року № 515/01-16 після смерті ОСОБА_2 було заведено спадкову справу № 288/2017 року, свідоцтва про права на спадщину не видавалися, заповіти від імені ОСОБА_2 не посвідчувалися, інші особи, крім позивача, не зверталися (а.с.37).

Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на обєкт нерухомості, а саме на будинок № 64, який знаходиться за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Некрасова.

Керуючись ст. ст. 10-11, 57-60, 208-209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на нерухоме майно, а саме будинок № 64, який знаходиться за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Некрасова.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є.О. Романовський