Справа № 214/1861/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 лютого 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого - судді Щеняєвої І.Б.,

при секретарі Фастовець Ю.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Саксагаської районної в місті Ради, третя особа ОСОБА_2 про встановлення факту належності на праві особистої приватної власності нерухомого майна спадкодавцю та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, суд

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, який згодом було уточнено, згідно уточненого позову остання просить встановити факт володіння та належності померлій 02 квітня 2014 року ОСОБА_3 на праві власності 1/3 частини квартири № 14, загальною площею 45,37 кв.м., житловою площею 27,60 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул ОСОБА_4, 7 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири № 14, загальною площею 45,37 кв.м., житловою площею 27,60 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Тинка, 7 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 02 квітня 2014 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 02 квітня 2014 року померла її бабуся ОСОБА_3, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частки квартири № 14 загальною площею 45,37 кв.м., житловою площею 27,60 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Тинка, 7. Дана квартира належала померлій ОСОБА_3 та членам її сімї: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності . Згідно довідки № 13612 від 11.11.2014 року станом на 31.12.2012 року право власності на вказану квартиру було зареєстровано в КП ДОР «КБТІ» а реєстраційній книзі 135п-31-31, але 04.11.2003 року був виданий дублікат вищевказаного свідоцтва, який належним чином не був оформлений. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким свою частку квартири заповіла позивачеві. Після смерті ОСОБА_3 єдиним спадкоємцем за заповітом, що прийняла спадщину на підставі ст.ст. 1223, 1268 ЦК України є позивач рідна внучка померлої.

Позивач зазначає, що коли вона звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6А з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, приватним нотаріусом було відмовлено через те що правовстановлюючий документ на спадкове майно не оформлений належним чином, а саме відсутній підпис і печатка органу, яким був виданий дублікат, та дублікат не був зареєстрований в КП ДОР «КБТІ». Тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав, свобод.

Позивач до зали судового засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача, до зали судового засідання не зявився, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши доводи позивача та письмові докази, судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами ЦК України.

Так, згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ № 564392 ОСОБА_3 померла 02.04.2014 року про що Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 615 (а.с. 6).

Відповідно до дублікату № 140 від 23.10.2003 року Свідоцтва про право власності на житло від 13.05.1997 року квартира яка знаходиться за адресою: вул. Тинка, 7/14 належить на праві спільної сумісної власності уповноваженому власнику ОСОБА_3 та членам її сімї ОСОБА_2В та ОСОБА_5 (а.с.7)

Згідно довідки виданої КП Дніпропетровської обласної ради «КБТІ» право власності на частку квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Тинка, 7/14 станом на 31.12.2012 року зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстраційній книзі № 135 П-31-31 на імя ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло видане Управлінням житлового-комунального господарства виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням № С-2113 від 27.12.1996 року (а.с. 9)

Як вбачається з заповіту від 07 жовтня 2013 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла належну їй частину квартири яка знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Тинка,7/14 - ОСОБА_5. (а.с.10) Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі ОСОБА_3 07.10.2013 року склала заповіт, який зареєстровано у спадковому реєстрі за № 550088236 (а.с. 11)

Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_6 було відмовлено ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_3, померлої 02 квітня 2014 року, у звязку з тим, що правовстановлюючий документ не оформлений належним чином, а саме: відсутній підпис і печатка органу, яким був виданий дублікат, та дублікат правовстановлюючого документу не зареєстрований в КП ДОР «КБТІ» (а.с. 12)

ОСОБА_5 зверталась до Реєстраційної служби КМУЮ Дніпропетровської області про видачу дублікату свідоцтва про право власності на житло, яке належить ОСОБА_3, (а.с.15) проте їй було відмовлено оскільки повноваження з видачі свідоцтв на про право власності на нерухоме майно та, відповідно, видачі його дубліката державні реєстратори прав на нерухоме майно наділені починаючи з 01 січня 2013 року. (а.с.17)

18.11.2014 року позивач звернулась з заявою до КП ДОР «КБТІ» в якій просила належним чином оформити дублікат на право власності на спірне житло, а вразі не можливості до оформити дублікат просила видати новий свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_3 (а.с. 15), проте листом від 04.12.2014 року їй було відмовлено, оскільки до функцій КП ДОР «Криворізьке БТІ» реєстрація права власності обєктів нерухомого майна не відноситься. (а.с.16)

З відповіді КП ДОР «Криворізьке БТІ» на ухвалу суду від 23.08.2016 року, вбачається що станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Тинка, 7/14 зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» на праві спільної сумісної власності на імя: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету КМР, згідно з розпорядження № с-2113 від 27.12.1996 р. (а.с. 40)

05.09.2014 року з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 за заповітом звернулась ОСОБА_4 (а.с.49), 16.09.2014 року з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся ОСОБА_7 (а.с.47) та 29.09.2014 року ОСОБА_2 звернулась з заявою про відмову від належної її частини спадщини, що залишилась після смерті її матері на користь сина померлої - ОСОБА_7 (а.с.48)

ОСОБА_5 народились 26.07.1990 року, її батьками зазначені ОСОБА_8 та ОСОБА_2, згідно свідоцтва про народження серії VІ-КИ № 296350 (а.с.84)

Згідно свідоцтва про шлюб 02.09.2016 року ОСОБА_9 одружився з ОСОБА_5 про що Дзержинським районним у м. Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 353. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на ОСОБА_1 (а.с 54;76;75)

Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про задоволення позову за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно ст..1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

На підставі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі визнання права.

Згідно ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частка кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Ст. 392 ЦК України встановлює, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності у нього документа, що засвідчує його право власності.

Крім того, відповідно ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Отже, судом, на підставі наданих письмових доказів встановлено що за життя ОСОБА_3 на прав спільної сумісної власності належала частка квартири, що підтверджується довідкою з архівної справи, відповідно до якої станом на 31.12.2012 року, право власності на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі № 135П-31-31 на імя ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності відповідно до свідоцтва про право на власність на житло видане Управлінням житлового-комунального господарства виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням № С-2113 від 27.12.1996 року. Крім того, в технічному паспорті на квартиру власником спірної квартири зазначена ОСОБА_3А.(а.с.8). Враховуючи той факт, що під час видачі дублікату свідоцтва про право власності на житло від 13.05.1997 року виданого 04.11.2003 року його не було належним чином оформлений, а саме відсутній підпис і печатка органу, яким було видано дублікат та дублікат правовстановлюючого документу не був зареєстрований в КП ДОР «КБТІ», суд, з урахуванням положень ч.2 ст. 370 ЦК України, вважає за можливим позовні вимоги в частині встановлення факту та належності померлій 02 квітня 2014 року ОСОБА_3 на праві власності 1/3 частині квартири № 14, загальною площею 45,37 кв.м., житловою площею 27,60 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Генерала Радієвського (раніше - ОСОБА_4) підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки неналежне оформлення правовстановлюючого документу дубліката свідоцтва на право власності на житло - перешкоджає позивачу реалізувати право на прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 02.04.2014 року.

Крім того, за життя спадкодавець склала заповіт яким заповіла належну їй частину спірної квартири ОСОБА_5 (а.с.10). Позивач в визначений законом термін звернулась з заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с.49), від прийняття спадщини не відмовилась (а.с.13), на час винесення рішення інформації щодо визнання заповіту недійсним до суду не находило, єдиною перешкодою для нотаріального оформлення спадщини позивачу є відмова приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у позивача був відсутній належним чином оформлений правовстановлюючий документ на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1., тому позов в частині визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири № 14, загальною площею 45,37 кв.м., житловою 27,60 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Генерала Радієвського (раніше ОСОБА_4), буд. 7 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 02 квітня 2014 року також підлягають задоволенню, оскільки інакше ніж за рішенням суду оформити спадщину ОСОБА_1 не має можливості.

В зв'язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим уст.11 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15,16,370,392,1223,1233,1268,1270 ЦК України, ст.ст.3,10,11,15,88,209,212- 218, 224-228 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Саксагаської районної в місті Ради, третя особа ОСОБА_2 про встановлення факту належності на праві особистої приватної власності нерухомого майна спадкодавцю та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Встановити факт володіння та належності померлій 02 квітня 2014 року ОСОБА_3 на праві власності 1/3 частини квартири № 14, загальною площею 45,37 кв.м., житловою 27,60 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Генерала Радієвського (раніше ОСОБА_4), буд. 7

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири № 14, загальною площею 45,37 кв.м., житловою площею 27,60 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Генерала Радієвського (раніше ОСОБА_4), буд. 7 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 02 квітня 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Б. Щеняєва