АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/6575/2017 р. Головуючий у 1 інстанції - Шкірай М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6.12.2017 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційними скаргами

Приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 3.02.2017 р.

та на додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2017 р.

у справі за позовом ТОВ «Верес» до Приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_1, 3-особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ПрАТ «Страхова компанія «АСКО- Медсервіс»

про відшкодування матеріальної шкоди

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 р. задоволено позов ТОВ «Верес» та стягнуто з ПНКМНО ОСОБА_1 на користь ТОВ «Верес» грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у розмірі 6775339,75 грн. та судовий збір у розмірі 103 008,10 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 р. виправлено описку в другому абзаці резолютивної частини рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 3 лютого 2017 р., а саме: стягнуто з ПНКМНО ОСОБА_1 на користь ТОВ «Верес» грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у розмірі 6691460,86 грн. та судовий збір у розмірі 100371,90 грн.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 р. задоволено заяву представника ТОВ «Верес» про ухвалення додаткового рішення та визнано протиправними дії ПНКМНО ОСОБА_1 під час підготовки та вчинення виконавчих написів № 2787 від 03.07.2012 р. та № 893 від 06.03.2013 р.

В апеляційних скаргах ПНКМНО ОСОБА_1 просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 3.02.2017 р. та додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 р. та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з ТОВ «Верес» на її користь судові витрати, а саме сплачений судовий збір у загальному розмірі 109 705,09 грн. за подання апеляційних скарг, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 03 липня 2012 р. приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_1 було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований у реєстрі за № 2787, яким зобов'язано лізингоодержувача за договором фінансового лізингу № 202-002901 від 17.04.2008 р. ТОВ «Верес» повернути лізингодавцю за цим договором - ВАТ «Капітал Лізинг» об'єкти фінансового лізингу (7 одиниць сільськогосподарської техніки, загальною вартістю 1875000,00 грн.) та звернено стягнення з позивача на користь ВАТ «Капітал Лізинг» заборгованості у сумі 1,726,992,88 грн., що відповідно до курсу НБУ станом на 21.05.2012 р. становить 216103, 72 дол.США, в т.ч. основного боргу (невиплачених лізингових платежів за період з 20 червня 2008 по 20 травня 2012 р.) у розмірі 1618020,63 грн., та пені за несвоєчасно проведені розрахунки у розмірі 108 972,25 грн.

На підставі даного виконавчого напису, відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, 15 серпня 2012 р. було відкрито виконавче провадження ВП № 33810313 та звернено стягнення на майно та кошти на рахунках, шляхом накладення арешту, на суму 1726922,88 грн.; це виконавче провадження закінчено 22 лютого 2013 р. В рамках цього виконавчого провадження з рахунків позивача було стягнуто 135512,81 грн.

Зазначений виконавчий напис, згідно рішення Господарського суду м. Києва від 14.11.2012 р. в справі № 5011-61/11768-2012 за позовом ТОВ «Верес» до ВАТ «Капітал Лізинг», 3-особи - ПАТ «УніКредит Банк», приватний нотаріус КМНО ОСОБА_1, Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,- було визнано таким, що не підлягає виконанню. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2013 р. це рішення суду залишено без змін.

6 березня 2013 р. відповідачем було вчинено другий виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 893, згідно якого на підставі договору фінансового лізингу № 202-002901 від 17.04.2008 р., зобов'язано позивача, лізингоодержувача за договором, повернути лізингодавцю ВАТ «Капітал Лізинг» об'єкти фінансового лізингу (7 одиниць сільськогосподарської техніки загальною вартістю 1875000,00 грн.) та звернено стягнення з позивача на користь ВАТ «Капітал Лізинг» заборгованості за договором лізингу за період з 20 червня 2008р., по 31 грудня 2012 р. в розмірі 1278024,42 грн., що відповідно до курсу НБУ станом на 06.03.2013 р. становить 159892,96 дол.США.

На підставі виконавчого напису нотаріуса № 893 від 06 березня 2013 р. відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві 01 квітня 2013 р. було відкрито виконавче провадження ВП № 37252480 та звернуто стягнення на кошти на рахунках позивача, шляхом накладення арешту та їх стягнення на користь ВАТ «Капітал Лізинг» в сумі 1,278024,42 грн. В рамках виконавчого провадження з позивача було стягнуто також виконавчий збір у розмірі 127802,44 грн. і витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 98,11 грн.

Всього було стягнуто з позивача в рамах даного виконавчого провадження 1,405,924,97 грн. Це виконавче провадження закінчено 26 травня 2014 р.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 07.04.2014 р. в справі №910/1224/14 задоволено позов ТОВ «Верес» до ВАТ «Капітал Лізинг», 3-особи - ПАТ «УніКредит Банк», приватний нотаріус КМНО ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису № 893 від 06 березня 2013 р. таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 24.04.2014 р.

Постановлюючи рішення суд, посилаючись на норму ч.1 ст.27 ЗУ «Про нотаріат» виходив з того, що незаконними діями відповідача, яка не мала права вчиняти вказані вище виконавчі написи було завдано шкоди позивачу, оскільки, це суперечило ЗУ «Про фінансовий лізінг» та «Про нотаріат», що було встановлено вищезазначеними рішеннями господарського суду; що крім того, у зв»язку із виконанням виконавчих написів було накладено арешт на кошти позивача, що перешкоджало його господарській діяльності, зокрема, позивач не мав можливості вільно купувати валюту і вчасно здійснювати розрахунки та свої фінансові зобов»язання з іншими суб»єктами господарської діяльності, тому дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Проте, із такими висновками суду погодитися не модна з таких підстав.

Так, обґрунтовуючи апеляцію відповідачка посилалася на те, що позивачем було пропущено строк позовної давності, передбачений ст.ст.257-261 ЦК України оскільки, виконавчі написи були вчинені 3.07.2012 р. та 6.03.2013 р., на підставі яких були відкриті виконавчі провадження ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві відповідно 15.08.2012 р. та 1.04.2013 р., а до суду із даним позовом позивач звернувся 28.07.2016 р.; також встановлено, що про порушення свого права позивач дізнався із виконавчих проваджень.

Також зазначав, що порушень з боку нотаріуса при вчиненні вказаних написів не було, що саме по собі визнання судом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не свідчить що дії нотаріуса були незаконними, що рішення з цього приводу відсутнє, що вказані рішення господарських судів не є преюдиційними, оскільки предметом у господарському суді були інші обставини, а не неправомірність дій приватного нотаріуса, що така правова позиція викладена у постанові ВСУ від 8.09.2010 р.; що відповідачем були вчинені виконавчі написи відповідно до вимог ст.87, 88 ЗУ «Про нотаріат» та п.8 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою №1172 КМУ від 29.06.1990 р. в редакції, чинній на час вчинення виконавчих написів. До того ж, предметом дослідження у вказаних вище рішеннях господарських судів були питання, які пов»язані з правовідносинами стягувача ВАТ «Капітал Лізінг» та боржника ТОВ «Верес», а саме : неврахування доказів боржника щодо дійсного розміру заборгованості, пропуску строку для вчинення виконавчих написів; що питання правомірності дій відповідача при вчиненні виконавчих написів у цих господарських справах судами не досліджувалися і не вирішувалися.

Такі доводи апеляційних скарг є слушними.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати і, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 ЗУ «Про нотаріат»).

Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція викладена у справі в ухвалі ВСУ №6-887цс17 від 5.07.2017 р.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційні скарги Приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 3.02.2017 р. та додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2017 р. - скасувати і постановити нове, яким в задоволенні позову ТОВ "Верес" до Приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_1, 3-особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ПрАТ «Страхова компанія «АСКО- Медсервіс» про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Стягнути з ТОВ "Верес" на користь ПНКМНО ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 109 705,09 грн.

Рішення може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :

«Верес» повернути лізингодавцю за цим Договором - Відкритому акціонерному товариству «Капітал Лізинг» об'єкти фінансового лізингу (7 одиниць сільськогосподарської - техніки, загальною вартістк 1875000,00 грн.) та звернено стягнення з позивача на користь ВАТ «Капітал Лізинг» заборгованості у сумі 1726992 грн. 88 коп., ще відповідно до курсу НБУ станом на 21.05.2012 року становить 216103,72 доларів США, у т.ч. основного боргу (невиплачених лізингових платежІЕ за період з 20 червня 2008 по 20 травня 2012 року) у розмірі 1 б 1802С грн. 63 коп., і пені за несвоєчасно проведені розрахунки у розмірі 108972 грн. 25 коп.

Даний виконавчий напис, згідно з рішенням Господарського суду м. Києва від 14.11.2012 року у справі № 5011-61/117 68-2012 за позовом ТОЕ «Верес» до ВАТ «Капітал Лізинг», треті особи - Публічне акціонерне товариство «УніКредит Банк», приватний нотаріус Київського міськогс нотаріального округу ОСОБА_1, Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві, пре визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, буле визнано таким, що не підлягає виконанню. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2013 року це рішення суд> залишено без змін.

Крім того, 06 березня 2013 року відповідачем було вчинено други? виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 893. Згідно 2 даним виконавчим написом, на підставі Договору фінансового лізингу N 202-002901 від 17.04.2008 року, зобов'язано позивача, лізингоодержувача за Договором, повернути лізингодавцю ВАТ «Капітаі Лізинг» об'єкти фінансового лізингу (7 одиниць сільськогосподарсько:] техніки загальною вартістю 1875000,00 грн.) та звернено стягнення s Позивача на користь ВАТ «Капітал Лізинг» заборгованості за Договороь. лізингу за період з 20 червня 2008р., по 31 грудня 2012 р. у розмірі 1278024 грн. 42 коп., що відповідно до курсу НБУ станом на 06.03.2012 року становить 159892,96 доларів США.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 07.04.2014 р. у справ] №910/1224/14 задоволено позов ТОВ «Верес» до ВАТ «Капітал Лізинг», треті особи - Публічне акціонерне товариство «УніКредит Банк», приватний нотаріус КМНО ОСОБА_1 про визнання виконавчогс напису № 893 від 06 березня 2013 року таким, що не підлягає виконанню.