Справа № 161/201/17
Провадження № 4-с/161/39/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі : головуючого судді - Кирилюк В.Ф.

при секретарі Турук І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку скаргу Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК», заінтересована особа ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2, скасування постанови та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Стягувач Публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК» звернувся в суд із скаргою про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.03.201 року ВП №48576268 та зобовязання відновити виконавче провадження ВП №48576268 щодо примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №2-3962/08.

Свою скаргу обґрунтовує тим, що на виконанні у Другому відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебуває виконавче провадження ВП №48576268 з примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 02.09.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 6160,88 грн., судового збору в розмірі 61,60 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн..

23.12.2016 року на адресу АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» надійшла постанова головного державного виконавця Другого відділу ДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.03.2016 року ВП №48576268 з оригіналом виконавчого листа виданого Луцьким міськрацонним судом від 03..11.2008 року у звязку із відсутністю у боржника коштів та рухомого і нерухомого майна та будь-яких доходів на які може бути звернуто стягнення.

Однак, при винесені головним державним виконавцем Денисюк В.С. постанови від 28.03.2016 року не підтверджено жодним документом про те, що неюдійсно були зроблені відповідні запити та отримано на них відповіді, проведені будь-які виконавчі дії відповідно до наданих ЗУ «Про виконавче провадження» прав державному виконавцю. А тому нехтуючи своїми законними правами, державний виконавець не здійснив жодних реальних виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Луцьким міськрацонним судом у справі №2-3962/08.

Покликаючись на викладені обставини просить суд:

-визнати дії головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_2, щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.03.2016 року ВП №48576268 при примусовому виконанні рішення Луцького міськрайонного суду, у справі №2-3962/08 за позовом АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в сумі 6160,88 грн., судового збору в сумі 61,60 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. незаконними;

-скасувати постанову головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_2, про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.03.2016 року ВП №48576268;

-зобовязати головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_2, відновити виконавче провадження №48576268 щодо примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду у справі №2-3962/08 за позовом АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в сумі 6160,88 грн., судового збору в сумі 61,60 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн..

В судове засіданні представник скаржника не зявився.

Старший державний виконавець Луцького відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в задоволенні скарги просила відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволені скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що 02.09.2008 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області ухвалено рішення у справі №2-3962/08 за позовом АБ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості в розмірі 6160,88 грн., судового збору в сумі 61,60 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

03.11.2008 року Луцький міськрайонний суд Волинської області видав виконавчий лист у справі № 2-3962/08 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі.

02.09.2015 року головний державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_2 винесла постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Брокбізнесбанк» заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.

Виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у в Другому відділі виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до вимог статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених в рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно з п. 8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного для після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяця щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як вбачається із досліджених в судовому засіданні доказів державним виконавцем було здійснено виконавчі дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а саме: винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, повідомлено боржника про відкриття виконавчого провадження, надіслано запит і отримано відповідь з Пенсійного фонду України, Державної податкової служби. Здійснено запит і отримано відповідь з Регіонального сервісного центру у Волинській області, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, управління Держгеокадастру, ДІСГ у Волинській області, отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Складено акт про вихід виконавця за місцем проживання боржника. Вищенаведені дії свідчить про вжиття державним виконавцем заходів передбачених ст. 11 Законом України «Про виконавче провадження» по примусовому виконанню судового рішення.

Суд, критично ставиться до доводів скаржника про те, що виконавець не повідомляв ПАТ «Брокбізнесбанк» про хід виконавчого провадження, не виносив постанови про розшук боржника, не звертався з поданням про обмеження у праві виїзду боржника за межі України, оскільки вони не базуються на матеріалах виконавчого провадження, цивільної справи, та спростовані запереченнями державного виконавця з яких слідує, що за вищенаведеним Законом стягувач наділений правом на ознайомлення з матеріалами справи. Виконавцю було відоме місце проживання боржника, про що складався відповідний акт. У виконавчому проваджені відсутня інформація про наявність у боржника закордонного паспорта, та була наявна інформація про роботу в України, і були вжиті заходи по примусовому стягненню із заробітної плати, тому не було потреби обмежувати у виїзді боржника.

Постановою державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 від 28.03.2016 року вказаний виконавчий лист повернуто стягувачу AT «Брокбізнесбанк», у звязку з тим, що майна у ОСОБА_1 на яке за законом можливо звернути стягнення в межах суми боргу, не виявлено.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку- боржника, крім рішень не майнового характеру.

2. Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

3. У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

4. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

5. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про відсутність в діях субєкта оскарження порушень законодавства.

Оскільки права і законні інтереси скаржника ПАТ «Брокбізнесбанк» не порушені, то в задоволенні його скарги слід відмовити.

На підставі Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 209, 210, 384-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК», заінтересована особа ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2, скасування постанови та зобовязання вчинити дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Кирилюк В.Ф.