АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/5602/13-ц Номер провадження 22-ц/786/898/17Головуючий у 1-й інстанції Сьоря С. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого : Обідіної О.І.

Суддів : Панченка О.О., Прядкіної О.В.

За участю секретаря : Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 грудня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 грудня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» в сумі 169 520, 04 доларів США та пені й комісії в сумі 169 453 грн. 98 коп. за договором відновлювальної кредитної лінії №720/1-041 від 13.06.2007 року, що укладений між акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 - звернуто стягнення на предмет іпотеки нежитлове підвальне приміщення, загальною площею 88,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Україна Полтавська область м. Кременчук, вул. Шевченка, будинок 22/30 та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу ВВЕ № 443554, ВВЕ № 443555 від 01.06.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 8024, право власності на яке зареєстроване в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в книзі ОН-1 за номером запису 61, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5511331 від 19.11.2004р., реєстраційний номер об'єкту 8538721 шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження» з початковою ціною реалізації предмета іпотеки встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_2на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 3441 грн. сплачених судових витрат.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 лютого 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 грудня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Зокрема вказує на те, що спірне майно, яке є предметом іпотеки - є спільною сумісною власністю подружжя та в процесі реконструкції розмір площі приміщення значно збільшився, що в свою чергу збільшило вартість реконструйованого майна.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає за таких обставин.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 13.06.2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (зараз ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_3 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №720/1-041, про надання позичальнику грошових коштів в межах максимального ліміту заборгованості 105000 дол. США з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 10.06.2012 року, під 13 % річних.

З метою забезпечення виконання зобовязань за договором відновлювальної кредитної лінії, 13.06.2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір №720/3-038, згідно умов якого останній, як майновий поручитель зобовязався відповідати за зобовязаннями позичальника.

Предметом іпотеки сторони визначили нежитлове підвальне приміщення, загальною площею 88,8 кв.м. за адресою м. Кременчук, вул. Шевченка, 22/30, яке належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Відповідно до заяви від 13.06.2007 року, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_4, ОСОБА_5 дружина іпотекодавця ОСОБА_2 надала згоду чоловікові виступити майновим поручителем за ОСОБА_3 та передати в іпотеку банку нежитлове підвальне приміщення, загальною площею 88,8 кв.м., а також на подальше відчуження вищевказаного нерухомого майна при невиконанні умов договору №720/1-041.

В звязку з порушенням умов договору відновлювальної кредитної лінії станом на 22.08.2013 року заборгованість позичальника склала 169520,04 доларів США, пені та комісій в сумі 169453,98 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 105000,00 доларів США, прострочена заборгованість за відсотками - 64520,04 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 60333,83 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 69054,71 грн., нарахована комісія по кредиту - 22264,10 грн., нарахована комісія по кредиту - 17801,34 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення банку з позовом до суду в якому останній просив стягнути з майнового поручителя ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 169520,04 дол. США та пеню і комісію в сумі 169453,98 грн., шляхом звернення стягнення не нежитлове підвальне приміщення, шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд встановив наявність заборгованості внаслідок невиконання умов договору ОСОБА_3 та на підставі норм права, що регулюють спірні правовідносини задовольнив позов, звернувши стягнення на предмет іпотеки згідно до наявних в матеріалах справи правоустановчих документів.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Умовами договору передбачено надання банком позичальнику грошових коштів на умовах його забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. При цьому позичальник зобов'язується погасити кредитору в повному обсязі кредит, сплачувати банку проценти та комісії в строки, встановлені договором.

У разі прострочення строків погашення кредиту та/або сплати процентів, комісій, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період невиконання зобов'язань за цим Договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення.

Так, сторонами не заперечується, що на виконання умов договору позичальник отримала 105000 дол. США, що підтверджується заявою на видачу готівки.

В звязку з неналежним виконанням ОСОБА_3 умов договору, банк, починаючи з травня 2010 року направляв їй, як позичальнику, повідомлення про існування заборгованості, повідомлення з пропозицією реструктуризації боргу, вимогу про дострокове виконання зобовязань за договором.

Також повідомлення про порушення умов кредитного договору та вимога про сплату заборгованості в повному обсязі була направлена і майновому поручителю ОСОБА_2

Вказані повідомлення залишилися без реагування з боку як позичальника, так і майнового поручителя.

Статтею 1 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно умов іпотечного договору іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналогічні положення закріплені в ст.33 ЗУ «Про іпотеку», відповідно до якої у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Процедура яка передує зверненню стягнення на предмет іпотеки закріплена в ст.35 Закону України «Про іпотеку», згідно якої у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Як зазначалося вище банк дотримався вказаної процедури, направивши позичальнику та поручителю вимоги про існування заборгованості з попередженням про ініціювання в подальшому примусового звернення стягнення на майно поручителя.

Існування заборгованості та невиконання вказаних вимог стали підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вірно встановивши обставини по справі та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Апеляційна скарга, з якою майновий поручитель ОСОБА_2 звернувся після трьох років примусового виконання судового рішення, не містить посилання на обставини, з якими процесуальний закон повязує підстави для скасування чи зміни судового рішення.

Так, доводом апеляційної скарги є посилання на збільшення площі іпотечного майна з 88,8 кв.м до 90,2 кв.м., що на думку апелянта свідчить про значне збільшення вартості останнього та може вплинути на його права як іпотекодавця під час примусової реалізації.

Відхиляючи зазначені доводи, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції відповідно до наявних в матеріалах справи правоустановчих та технічних документів стосовно предмета іпотеки - нежитлового підвального приміщення, зазначено його загальну площу - 88,8 кв.м.

Саме такий розмір площі зазначений в договорі купівлі-продажу шляхом викупу від 01.06.2004 р., на підставі якого ОСОБА_2 набув право власності на останнє, такою площею останній прийняв нежитлове приміщення від попереднього власника згідно до акту від 03.06.2004 р. В технічному паспорті на вказане приміщення також зазначена його площа 88,8 кв.м. та відповідно до умов іпотечного договору - предметом іпотеки є нежитлове приміщенні загальною площею 88.8 кв.м.

Будь-яких доказів збільшення площі іпотечного майна з 88,8 кв.м. до 90,2 кв.м. на час розгляду справи матеріали справи не містять, а відтак вказана обставина жодним чином не впливає на вирішення питання законності та обґрунтованості судового рішення.

Подальше проведення іпотекодавцем робіт по реконструкції іпотечного майна, внаслідок чого його площа збільшилась на 1,4 кв.м. не є обставиною, яка унеможливлює право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, визначеному в ст.33 ЗУ «Про іпотеку».

Крім того, такі дії іпотекодавця повинні узгоджуватись з умовами іпотечного договору (п.2.1.5), згідно яких останній зобовязаний був не пізніше наступного дня після настання змін надавати банку відомості про будь-які зміни, що відбуваються з предметом іпотеки, та, у відповідності до п.2.1.7., без письмової згоди іпотекодержателя не здійснювати перебудови або перепланування предмету іпотеки.

В даному випадку, матеріали справи не містять доказів які-б підтверджували дотримання вказаних умов іпотечного договору.

Також відсутні документи, які засвідчують набуття права власності ОСОБА_2 на спірне нежитлове приміщення площею саме 90,2 кв.м., натомість єдиним правовстановлюючим документом є договір купівлі-продажу від 01.06.2004 року, в якому площа приміщення зазначена в розмір 88,8 кв.м.

Посилання апелянта на те, що дружина не давала згоду на укладення іпотечного договору та передачу реконструйованого приміщення є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що на час укладення іпотечного договору 13.06.2007 року дружина відповідача надала згоду на передачу нежитлового підвального приміщення.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 314, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1