Справа № 495/7236/17
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

16 листопада 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого судді Шевчук Ю.В.

при секретарі Мамончик К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на спадкове майно, в якому просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт того, що ОСОБА_2, яка померла 30.04.2015 року дійсно являється рідною матірю ОСОБА_3, який помер 30.05.2005 року та визнати за ОСОБА_1 право власності на: 9/20 частин житлового будинку, що розташований за адресою: м. Білгород-Дністровський вул.. Маяковського, 17 та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», сараїв літ. «Б,В,К,С», літньої кухні літ. «П», підвалу літ. «н», убиральні літ. «Р», гаражу літ. «Т», споруд № 1-3, 5-7, до якої входять приміщення з літ. «А» 2-1 тамбур, 2-2 тамбур, 2-3 коридор, 2-4 ванна, 2-5, 2-8 житлові, житловою площею 28,25 кв.м.

Позивач в судове засідання не зявився, згідно заяви позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати за його відсутністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву згідно якої просив розгляд справи провести за його відсутністю, погодившись з позовними вимогами.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 30 квітня 2015 року померла бабуся позивача ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина за законом на: 9/20 частин житлового будинку, що розташований за адресою: м. Білгород-Дністровський вул.. Маяковського, 17 та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», сараїв літ. «Б,В,К,С», літньої кухні літ. «П», підвалу літ. «н», убиральні літ. «Р», гаражу літ. «Т», споруд № 1-3, 5-7, до якої входять приміщення з літ. «А» 2-1 тамбур, 2-2 тамбур, 2-3 коридор, 2-4 ванна, 2-5, 2-8 житлові, житловою площею 28,25 кв.м.

Відкриту після смерті бабусі спадщину позивач фактично прийняв до свого володіння, оскільки постійно надавав їй допомогу, проводив її поховання, на даний час підтримує будинок у господарському порядку, сплачуючи усі податки та комунальні платежі, а також проводить ремонти, оброблює закріплену за будинком земельну ділянку, здійснюючи діяльність, повязану з користуванням та володінням спадкового майна.

У відповідності зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець, що постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмовлення від неї.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування по черзі. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Після звернення позивача до нотаріальної контори для оформлення спадщини, йому було відмовлено у звязку з тим, що в нього відсутні документи які підтверджують родинні відносини між його батьком ОСОБА_3, який помер 30.05.2005 року та його матірю ОСОБА_2, яка померла 30.04.2015 року, в звязку чим позивачка звернулася до суду з позовною заявою.

Відповідно до п. 23 ППВС України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду.

Факт того, що ОСОБА_2 є матірю, ОСОБА_3 підтверджується заявами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Факт того, що померлий ОСОБА_3 являється рідним батьком позивача підтверджується свідоцтвом про народження серії 111-ЖД № 271284 від 08.08.1980 року.

Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №5 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 25) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що відповідно до п.1 ст.273 (1502-06) ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Інших спадкоємців першої черги чи заповіту, або спадкоємців які б мали право на обовязкову спадкову частку не має.

Згідно відповіді Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області за № 2724/01-16 від 03.11.2017 року спадкова справа № 282/2015 до майна померлої 30.04.2015 року ОСОБА_2 заведена за заявою ОСОБА_1.

Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦПК України, спадкоємець за законом має право відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до п. 2 Постанови № 7 пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року - справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження зясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) залишає заяву без розгляду та розяснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Враховуючи, що позивач являється єдиним спадкоємцем спадкового майна за законом, інших спадкоємців за законом та заповіту не має, те, що позивач фактично прийняв у своє володіння спірне спадкове майно, суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, і визнання права власності на спадкове майно, яке складається з: 9/20 частин житлового будинку, що розташований за адресою: м. Білгород-Дністровський вул.. Маяковського, 17 та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», сараїв літ. «Б,В,К,С», літньої кухні літ. «П», підвалу літ. «н», убиральні літ. «Р», гаражу літ. «Т», споруд № 1-3, 5-7, до якої входять приміщення з літ. «А» 2-1 тамбур, 2-2 тамбур, 2-3 коридор, 2-4 ванна, 2-5, 2-8 житлові, житловою площею 28,25 кв.м. та належать померлій ОСОБА_2, яке відкрилось за законом після смерті його бабусі ОСОБА_2, яка померла 30.04.2015 року обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.1225, 1233 1235, 1258, 1261, 1266, 1274 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 130, 174, 209, 213, 214-215, 234, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт того, що ОСОБА_2, яка померла 30.04.2015 року дійсно являється рідною матірю ОСОБА_3, який помер 30.05.2005 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на: 9/20 частин житлового будинку, що розташований за адресою: м. Білгород-Дністровський вул.. Маяковського, 17 та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», сараїв літ. «Б,В,К,С», літньої кухні літ. «П», підвалу літ. «н», убиральні літ. «Р», гаражу літ. «Т», споруд № 1-3, 5-7, до якої входять приміщення з літ. «А» 2-1 тамбур, 2-2 тамбур, 2-3 коридор, 2-4 ванна, 2-5, 2-8 житлові, житловою площею 28,25 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: