Справа № 750/8197/16-ц Провадження № 22-ц/795/218/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Литвиненко І. В. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4, ОСОБА_5
за участю:представника позивача - ОСОБА_6, представника відповідача - ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, про визнання бездіяльності протиправною, - третя особа: ОСОБА_9,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.11.2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання бездіяльності протиправною, - третя особа: ОСОБА_9

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що рішення суду першої інстанції є протиправним, ухваленим без підтвердження допустимими доказами обставин видачі позивачу банком коштів, при цьому суд не дотримався положень цивільного процесуального законодавства. ОСОБА_8 вказує на те, що він не визнає виконання банком своїх обовязків, які встановлені умовами договору про надання споживчого кредиту, як не визнає ні факту отримання від банку споживчого кредиту, так і факту повернення ним до банку кредитних коштів. ОСОБА_8 зазначає, що правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначає спеціальний закон - Закон України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. Доводи апеляційної скарги вказують, що аналіз статті 1 вказаного Закону дає підстави вважати, що первинний документ містить дві обовязкові ознаки: відомості про господарську операцію і підтвердження її реального (фактичного) здійснення. ОСОБА_8 зазначає, що відповідно до визначення господарська операція повязана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів особи та руху його капіталу, тобто, має відбутися реальна зміна майнового стану особи. ОСОБА_8 вказує, що банк не підтвердив в ході судового розгляду даної справи обставин щодо виконання ним зобовязань за договором про надання споживчого кредиту №0: доказами, за рахунок яких (кредитних чи інших коштів) та чиїх коштів (банку чи іншої особи) було поповнено рахунок позивача, з якого видано кошти, згідно заяви на видачу готівки від 02.06.2008 року; доказами, яким чином (готівкою або безготівковим платежем) було поповнено рахунок позивача, з якого видано кошти за заявою на видачу готівки від 02.06.2008 року; доказами про валюту коштів, що видавалися позивачу (гривні або долари США), згідно заяви на видачу готівки від 02.06.2008 року. Доводи апеляційної скарги зазначають, що первинні документи, які не містять обовязкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. ОСОБА_8 вважає, що за відсутності меморіального ордеру банку, висновок рішення суду про те, що банк перерахував на рахунок позивача кредитні кошти на виконання договору №0, ґрунтується на припущеннях. Також ОСОБА_8 зазначає про недоведеність факту видачі позичальнику банком саме доларів США, оскільки заява на видачу готівки від 02.06.2008 року визначає суму як в доларах США, так і в гривні. ОСОБА_8 вказує про відсутність відповідних доказів, які мав представити банк щодо наявності у касі банку 02.06.2008 року 45 000 доларів США, зокрема, за допомогою звіту касира; книги обліку готівкових та інших цінностей операційної каси із відображенням касової операції з надання позивачу кредитних коштів в доларах США; щоденної оборотної відомості з відображенням касової операції про надання кредитних коштів в доларах США.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_9, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, відповідно до повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.158,159,160), не зявились. Згідно приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 308 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 02.06.2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк та ОСОБА_8 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (а.с. 48-51). Відповідно до п.1.1. укладеного між сторонами договору, банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 45 000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 218 340 гривень за курсом НБУ на день укладання договору, а ОСОБА_8 зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. При цьому сторони укладеного договору обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається у договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті. Позичальник має право отримати кредитні кошти у вигляді одного траншу або декількох траншів, загальна сума яких не може перевищувати розміру суми кредиту, зазначеного в цьому пункті договору, для чого надає до банку письмову заяву (за формою згідно вимог банку), в якій зазначає бажану суму траншу (в межах загальної суми кредиту) та бажану дату його отримання. Така заява позичальника, укладена та надана згідно умов цього договору, є підставою для видачі банком траншу позичальнику.

Відповідно до п.1.2.2.укладеного між сторонами даного спору договору, позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, згідно додатку №1 до договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено додаток №1 до договору), але в будь - якому випадку, не пізніше 01.06.2038 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін. Згідно п.1.3.1. укладеного між сторонами договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 14,00% річних.

Відповідно до п.1.5. укладеного між сторонами договору, банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника №8200 у банку.

02.06.2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк та ОСОБА_9 було укладено договір поруки №30108Р139 (а.с. 52). Відповідно до умов вказаного договору поруки, поручитель зобовязується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобовязань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №0 від 02.06.2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.95), позивачем було надано відповідачу заяву, датовану 02.06.2008 року, в якій позивач з посиланням на умови кредитного договору від 02.06.2008 року, просить банк зарахувати грошові кошти в сумі 45 000 доларів США на поточний рахунок №8200, відкритий у АКІБ УкрСиббанк для подальшого використання за цільовим призначенням. Згідно матеріалів справи (а.с.53), вказані кошти в сумі 45 000 доларів США були видані позивачу з поточного рахунку №8200, що підтверджується заявою на видачу готівки, 02.06.2008 року (дата здійснення операції), отримувач - ОСОБА_8 Крім того, як зазначив суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні, видача коштів позивачу, згідно умов кредитного договору підтверджується рухом коштів за рахунком №8200 (а.с.54) та випискою за кредитним договором (а.с.55-75), якою підтверджується не лише видача коштів позивачу, а і виконання ним протягом певного часу своїх зобовязань щодо повернення кредитних коштів. Як вбачається із меморіального ордеру № від 02.06.2008 року, згідно угоди № 0 від 02.06.2008 року, кошти в сумі 45 000 доларів США, у гривневому еквіваленті їх розмір склав 218 340 грн., були перераховані ОСОБА_8 на поточний рахунок № 8200 (а.с.76).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції, виходячи із фактичних обставин вказаної справи та правового аналізу норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, а саме, приписів статей: 526, 610, 611, 626, 628, 1054 ЦК України, прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог заявленого позову у звязку з його необґрунтованістю.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності вказаного висновку суду першої інстанції фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В ході судового розгляду даної справи судом було встановлено, і вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, що 02.06.2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк та ОСОБА_8 укладено договір про надання споживчого кредиту №0.

Згідно з приписами Закону України Про акціонерні товариства, були внесені зміни до статуту АКІБ УкрСиббанк, відповідно до яких нове повне найменування банку: публічне акціонерне товариство УкрСиббанк.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України та Закону України Про акціонерні товариства, зазначені зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ УкрСиббанк.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідачем в ході судового розгляду даної справи не було представлено відповідних доказів на підтвердження факту отримання ОСОБА_8 грошових коштів відповідно до умов кредитного договору в сумі 45 000 дол. США. Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Зокрема, виходячи з умов укладеного між сторонами спору договору про надання споживчого кредиту, банк зобовязався надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.1.1. укладеного між сторонами спору договору про надання споживчого кредиту, банк зобовязався надати позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 45 000 дол. США, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти. При цьому позичальник має право отримати кредитні кошти у вигляді одного або декількох траншів, загальна сума яких не може перевищувати розмір суми кредиту. Сторони домовились, що банк надає позичальнику кредит у формі одного траншу, зазначеному у п.1.1. укладеного договору. При цьому сторони погодили, що кредит надається шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.

Відповідно до п.1.5. укладеного між сторонами спору договору, банк надав позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника №8200 у банку, для подальшого їх використання за цільовим призначенням.

Згідно з п.5.6. Постанови Правління Національного банку України від 18.06. 2003 року №254 Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій.

При цьому необхідно зазначити, що матеріали даної цивільної справи містять в собі виписку про рух коштів по рахунку позивача (а.с.54). Як вбачається з матеріалів справи (а.с.95), позивачем було надано відповідачу заяву, датовану 02.06.2008 року, в якій позивач з посиланням на умови кредитного договору від 02.06.2008 року, просить банк зарахувати грошові кошти в сумі 45 000 доларів США на поточний рахунок №8200, відкритий у АКІБ УкрСиббанк для подальшого використання за цільовим призначенням. Згідно матеріалів справи (а.с.53), вказані кошти в сумі 45 000 доларів США були видані позивачу з поточного рахунку №8200, що підтверджується заявою на видачу готівки, 02.06.2008 року (дата здійснення операції), отримувач - ОСОБА_8 Крім того, як зазначив суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні, отримання коштів позивачем, згідно умов кредитного договору, підтверджується інформацією з руху коштів по рахунку №8200 (а.с.54) та випискою за кредитним договором (а.с.55-75), якою підтверджується не лише видача коштів позивачу, а і виконання ним протягом певного часу своїх зобовязань щодо повернення кредитних коштів. Як вбачається із меморіального ордеру № від 02.06.2008 року, згідно угоди № 0 від 02.06.2008 року, кошти в сумі 45 000 доларів США, у гривневому еквіваленті їх розмір склав 218 340 грн., були перераховані ОСОБА_8 на поточний рахунок № 8200 (а.с.76).

Відповідно до п.1.19-1 статті 1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, меморіальний ордер - це розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Згідно п.4.6. Постанови Правління Національного банку України від 18.06.2003 року №254 Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 року за № 559/7880), меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно - правових актів Національного банку. Відповідно до п.4.7. зазначеної Постанови, внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банками відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку і внутрішніх процедур банку. Операції, що відображаються за позабалансовими рахунками, також оформляються меморіальними ордерами. Згідно п.4.9. вказаної Постанови, за однотипними операціями можуть складатися зведені меморіальні ордери.

Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року №22, зокрема, п.1.13. вказаної Інструкції визначено, що під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера (додаток 1); платіжного доручення (додаток 2); платіжної вимоги - доручення (додаток 3); платіжної вимоги (додаток 4); розрахункового чека (додатки 5 та 6); акредитива (додаток 7); інкасового доручення (розпорядження) (додаток 24).

Відповідно до п.1.4. вказаної Інстркуції, безготівкові розрахунки- перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів в коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

Згідно пояснень представника відповідача в судовому засіданні апеляційного суду, в ПАТ УкрСиббанк, відповідно до вищезазначених норм права, під час здійснення розрахунків застосовуються розрахункові документи як на паперових носіях, так і в електронному вигляді. За однотипними операціями складаються зведені меморіальні ордери за весь день. І зведений меморіальний ордер містить кілька номерів рахунків за дебетом чи кредитом. Кожен меморіальний ордер окремо не зберігається.

Згідно з п.5.6. Постанови Правління Національного банку України від 18.06. 2003 року №254 Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги відносно того, що відповідач не підтвердив належними доказами факту виконання своїх зобовязань за договором про надання споживчого кредиту №0, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції. Оскільки вказані доводи апеляційної скарги спростовуються фактичними обставинами даної справи та її матеріалами, які містять в собі відповідні докази щодо спростування зазначених доводів апеляційної скарги. З виписки про рух коштів за укладеним між сторонами спору договором про надання споживчого кредиту вбачається, що відповідачем були зараховані на поточний рахунок позичальника кредитні кошти у розмірі, визначеному умовами укладеного між сторонами договору про надання споживчого кредиту. Таким чином, виписка по особовому рахунку позивача та виписка за договором про надання споживчого кредиту, які містяться в матеріалах справи, підтверджують факт отримання позичальником коштів у розмірі, визначеному умовами укладеного між сторонами спору договору.При цьому проведені банківські операції за меморіальним ордером узгоджуються із даними виписки за укладеним між сторонами спору договором.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що меморіальний ордер, який міститься в матеріалах справи, не може бути належним доказом перерахування банком на рахунок позивача кредитних коштів на виконання договору №0. Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Відповідно до п.1.19-1 статті 1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, меморіальний ордер - це розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні та нормативно-правових актів Національного банку України. Згідно п.4.6. Постанови Правління Національного банку України від 18.06.2003 року №254 Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 року за № 559/7880), меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно - правових актів Національного банку. Відповідно до п.4.7. зазначеної Постанови, внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банками відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку і внутрішніх процедур банку. Операції, що відображаються за позабалансовими рахунками, також оформляються меморіальними ордерами. Згідно п.4.9. вказаної Постанови, за однотипними операціями можуть складатися зведені меморіальні ордери.

Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року №22, зокрема, п.1.13. вказаної Інструкції визначено, що під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Відповідно до п.1.4. вказаної Інстркуції, безготівкові розрахунки- перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів в коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

Відповідно до п.1.5. укладеного між сторонами спору договору про надання споживчого кредиту, кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника №8200 у банку для подальшого використання за цільовим призначенням. За даних обставин суд першої інстанції обґрунтовано зазначив у оскаржуваному рішенні, що кошти за укладеним між сторонами спору договором про надання споживчого кредиту ОСОБА_8 отримував безготівковим розрахунком, при цьому позивачем була написана заява до банку про зарахування коштів на його поточний рахунок для подальшого їх використання за цільовим призначенням (а.с.95).

Доводи апеляційної скарги відносно того, що банком не доведено факту видачі позичальнику за кредитом саме доларів США, а також відносно того, що банком не надано доказів щодо наявності у нього у касі 45 000 доларів США 02.06.2008 року, на думку апеляційного суду, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено у оскаржуваному рішенні, що отримання коштів позивачем,згідно умов кредитного договору, підтверджується документами щодо руху коштів за рахунком №8200 (а.с.54) та випискою за кредитним договором (а.с.55-75), якою підтверджується не лише видача коштів позивачу, а і виконання ним протягом певного часу своїх зобовязань щодо повернення кредитних коштів. Як вбачається із меморіального ордеру № від 02.06.2008 року, згідно угоди № 0 від 02.06.2008 року, кошти в сумі 45 000 доларів США, у гривневому еквіваленті їх розмір склав 218 340 грн., були перераховані ОСОБА_8 на поточний рахунок № 8200 (а.с.76). Згідно матеріалів справи (а.с.53), вказані кошти в сумі 45 000 доларів США були видані позивачу з поточного рахунку №8200, що підтверджується заявою на видачу готівки, 02.06.2008 року (дата здійснення операції), отримувач - ОСОБА_8

Доводи апеляційної скарги стверджують, що банк не представив квитанцій, касових ордерів, які б підтверджували здійснення платежів позивачем за договором про надання споживчого кредиту, а також визнання ним боргу. Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги спростовуються даними виписки за кредитним договором, укладеним між сторонами спору, за період з 02.06.2008 року 23.09.2016 року (а.с.55-75), з якої вбачається та підтверджується як видача коштів банком позивачу за укладеним між ними договором, так і виконання позивачем протягом певного часу своїх зобовязань щодо повернення кредитних коштів. Крім того, необхідно зазначити, що як вбачається з розділу 7.Інші умови, укладеного між сторонами спору договору про надання споживчого кредиту, підписанням договору про надання споживчого кредиту позичальник підтвердив, що ознайомлений з умовами надання кредиту, підтверджує свої права та обовязки за цим договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього договору, всі умови йому цілком зрозумілі, і він вважає їх справедливими, а також перед укладанням цього договору позичальник отримав від банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема, Закону України Про захист прав споживачів.

За даних обставин твердження апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог заявленого позову не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення, оскільки позивачем, всупереч приписам статті 60 ЦПК України, не представлено належних та допустимих доказів, в розумінні статей 58,59 ЦПК України на спростування висновків суду першої інстанції. Відповідно до ч.1,ч.4 статті 60 ЦПК України, яка регламентує обовязки доказування і подання доказів, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини та зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: