Справа № 466/6293/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«12» грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Глинської Д.Б.

при секретарі Івасюті А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки будинковолодіння,

у с т а н о в и в :

у липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить винести рішення, яким зобов'язати відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні спірним майном та виділити їй в натурі 1/2 будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 яке складається з житлового будинку, загальною площею 246,3 кв. м., бані під літерою «Б», у випадку неможливості виділу в натурі стягнути зі ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 цього будинковолодіння.

В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що за час перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 ними було набуто ряд майна, зокрема, будинок оздоровчого профілю під літерою «А-1», площею 236,3кв.м., будівлю прохідної під літерою «Б-1», загальною площею 6кв.м., приміщення кафетерію під літерою «В-1», загальною площею 60кв.м., на АДРЕСА_1

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2010 року шлюб із відповідачем ОСОБА_2 було розірвано.

29 червня 2011 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова було затверджено мирову угоду від 24 червня 2011 року, укладену між нею та відповідачем ОСОБА_2

За умовами даної мирової угоди сторони визнають, що будинковолодіння, яке розташоване за адресою: м. Львів, АДРЕСА_1 яке складається з житлового будинку, загальною площею 246,3 кв. м. бані під літерою «Б» та будинок оздоровчого профілю по АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя її, ОСОБА_1, та ОСОБА_2, оскільки таке набуте ними під час шлюбу.

Відповідно до вищесказаної мирової угоди ОСОБА_2 визнає за нею право власності на 1/2 будинковолодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 яке складається з житлового будинку, загальною площею 246,3 кв. м. бані під літерою «Б» та на 1/6 ідеальну частку незавершеного будівництвом будинку оздоровчого профілю по АДРЕСА_1, про що внесені відповідні відомості при здачі об'єкта до експлуатації та оформлені права власності.

За нею, ОСОБА_1, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на 1/2 будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

У процесі розгляду справи позивачем ОСОБА_1 було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій вона просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 в її користь ринкову вартість 1/2 частки спірного будинковолодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 1 302 408,54, 54 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, давши пояснення аналогічні тим, що викладені у поданому до суду позові та просять його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні проти позову заперечила, у позові просила відмовити. Додатково пояснила, що жодних перешкод у користуванні спільним майном позивачу ніхто не чинить, вона з дитиною проживає в будинковолодінні, користується ним та може розпоряджатися своєю часткою. Також пояснила, що грошову компенсацію замість частки у праві власності на майно відповідач не погоджується сплачувати, оскільки є інвалідом III групи, та одержує пенсію по інвалідності у розмірі 1734,40 грн. Інших доходів та іншого житла відповідач не має. У відповідача на утримані є неповнолітня дитина, яка проживає з ним та позивачем. Вважає, що стягнення з відповідача грошову компенсацію вартості 1/2 будинковолодіння стане надмірним тягарем через відсутність у нього необхідних коштів. Вважає, що задоволення позову та виконання такого рішення суду шляхом продажу майна відповідача може позбавити його єдиного житла.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено мирову угоду від 24 червня 2011 року. За умовами мирової угоди сторони визнають, що будинковолодіння, розташоване за адресою: м. Львів, АДРЕСА_1 яке складається з житлового будинку, загальною площею 246,3 кв. м. бані під літерою «Б» та будинок оздоровчого профілю по АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки таке набуте ними під час шлюбу.Також, ОСОБА_2 визнає за ОСОБА_1 право власності на 1/2 будинковолодіння, яке розташоване за адресою: м. Львів, АДРЕСА_1 та яке складається з житлового будинку, загальною площею 246,3 кв. м. бані під літерою «Б» та на 1/6 ідеальну частку незавершеного будівництвом будинку оздоровчого профілю по АДРЕСА_1 про що внесені відповідні відомості при здачі об'єкта до експлуатації та оформлені права власності.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому, що відповідає позиції Верховного Суду України викладеній у постанові № 6-12цс13 від 03.04.2013 року.

У відповідності до висновку судової будівельно - технічної та оціночно-будівельної експертизи №6062/6063 від 27.07.2017 року виділити в натурі 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1, не надається можливим, а ринкова вартість будинковолодіння АДРЕСА_1, без врахування вартості земельної ділянки, станом на час проведення дослідження становить 2 604 817.08 грн. (два мільйони шістсот чотири тисячі вісімсот сімнадцять грн. 08 коп.)

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідач не погоджується сплачувати грошову компенсацію замість частки у праві власності на майно та грошові кошти на депозитний рахунок суду не вносив.

Згідно з ч. 2 ст. ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

В своїй постанові від 19.02.2014 року по справі № 6-4ц14 Верховний Суд України висловив правову позицію, згідно якої при вирішенні справ щодо припинення частки у праві спільної часткової власності у співвласника, шляхом отримання компенсації, суди повинні врахувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суд повинен ретельно вивчити обставини справи з метою з'ясувати, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки.

Судом встановлено, що відповідач є інвалідом III групи та одержує пенсію по інвалідності у розмірі 1734 гривні 40 копійок. Інших доходів відповідач не має. А тому сплата компенсації становитиме надмірний тягар для відповідача.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215ЦПК України, 319, 355, 356, 357, 358,364 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки будинковолодіння - відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя Д. Б. Глинська