АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Семенюк Т.А., Шкоріної О.І.

при секретарі: Горак Ю.М.

за участю: позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №752/3364/17-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/12377/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Плахотнюк К.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 22 травня 1998 року і по 01 квітня 2008 року вона перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, від якого народилося двоє дітей - ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_1 син ОСОБА_6. Після розірвання їх шлюбу діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні.

27 лютого 2009 року судом було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання дітей у розмірі, що складає 40 % від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину і до повноліття дочки ОСОБА_5, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3, а починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 20 % від усіх видів заробітку ОСОБА_3, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Діти перебувають на диспансерних обліках у зв'язку зі встановленням діагнозів; дочці - бронхіальна астма, міопія, ВСД, ДЖВП; сину - бронхіальна астма, екзема ДЖВП, вторинна кардіопатія. Син навчається в Технічному ліцеї НТТУ «КПІ» у 8 класі, а дочка на першому курсі Київського національного університету імені Тараса Шевченка на філологічному факультеті денної форми навчання, отримує стипендію, обоє дітей потребують матеріальної допомоги. Вона працює в державній установі «Інститут економіки та прогнозування НАН України» на посаді наукового співробітника, отримує незначний дохід, а відповідач є працездатним, неодружений, інших дітей не має, забезпечений житлом, офіційно працює в двох державних установах. З липня 2016 року матеріальний стан відповідача покращився, оскільки останній змінив місця роботи та отримує від неї грошові кошти на виконання рішення суду, а тому має можливість сплачувати їй аліменти у більшому розмірі, а саме у розмірі 50 % від усіх видів його доходу на утримання їх спільних неповнолітніх дітей.

Просила, стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти в розмірі 50 % від усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітніх сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з дня подання позову і до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду позивачем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду є необґрутованим, ухвалене без повного і всебічного з'ясування обставин, на які посилались сторони, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2, підтримала доводи апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками дітей - ОСОБА_5, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 69, 70, 42).

Діти сторін зареєстровані та проживають разом із матір'ю ОСОБА_2 за адресою - АДРЕСА_1 (а.с.7)

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2009 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 40 % від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, на утримання їх спільних дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 до повноліття ОСОБА_5 тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, а починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 20 % від усіх видів заробітку ОСОБА_3, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітнього ОСОБА_6 і до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 8-9).

Відповідно до положень ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В даному конкретному випадку при зверненні до суду із позовними вимогами про збільшення розміру аліментів, позивачка послалась на ті обставини, що діти ростуть і потребують значних коштів для забезпечення належного харчування, лікування, навчання, дозвілля та виховання.

Як в суді першої інстанції так і при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2, сторони підтвердили, що в середньому на утримання дітей відповідач сплачує на користь позивачки аліменти в розмірі близько 6 500 гривень.

За правилом ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Крім того, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення (ч.1 ст. 196 СК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 використовувала своє право на стягнення ОСОБА_3 додаткових витрат на утримання дітей у примусовому порядку.

В даному випадку районним судом на підставі наявних у його розпорядженні доказів правильно встановлено відсутність встановлених ч.1 ст. 192 СК України підстав для зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду.

Вказаний висновок районного суду доводами апеляційної скарги не спростовується. Апеляційна скарга позивача за своїм змістом фактично є дублюванням змісту позовної заяви, доводи якої вже отримали належну оцінку районного суду.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: