У х в а л а

іменем україни

29 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДемяносова М.В.,
суддів:Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 03 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду із указаним позовом, на обґрунтування якого зазначили, що в житловому будинку АДРЕСА_1 їм відповідно до свідоцтва про

право на спадщину, виданого Другою Сумською державною нотаріальною конторою 15 жовтня 2004 року за № 1-1957, належить по 35/100 частин кожному, ОСОБА_8 відповідно до договору дарування належить 30/100 частин будинку.

На земельній ділянці НОМЕР_1, яка перебувала на той час в їх загальному користуванні, він без їх згоди побудував житлову прибудову А-2, яка складається з коридору 9,7 кв. м, житлової кімнати 2-2 площею 32,8 кв. м, ванної 2-3 площею 6,8 кв. м, коридору 2-4 площею 8,7 кв. м, вітальні 2-5 площею 24,2 кв. м, гаражу 1 площею 24,8 кв. м, погрібу пг-2.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 березня 2007 року за ним визнано право власності на вказані самочинно збудовані будівлі.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 листопада 2014 року встановлено порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1, їм виділено в користування земельну ділянку площею 0,0352 на відповідно до варіанту № 1 додатку № 4 висновку експерта № 592/2512/14-ц від 30 вересня 2014 року зафарбовану в жовтий колір. Відповідачу виділено земельну ділянку площею 0,0151 га відповідно до варіанту № 1 додатку № 4 висновку експерта № 592/2512/14-ц від 30 вересня 2014 року зафарбовану в блакитний колір. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 29 грудня 2014 року вказане рішення залишено без зміни.

Для отримання доступу для обслуговування кухні літ. «Б», яка належить їм, необхідно в огорожі в районі точок «Ж» і «З» встановити хвіртку і організувати вхід до земельної ділянки, яка виділена відповідачеві, відповідно додатку № 4 до висновку судової земельно-технічної експертизи № 828 від 30 вересня 2014 року, а саме варіант № 1 порядку користування земельною ділянкою, на що останній не дає згоди.

Крім того, на виділеній їм в користування земельній ділянці знаходиться огорожа, побудована ОСОБА_8 Ця огорожа розташована на фундаменті. Її необхідно перенести наступним чином: з тильної сторони ділянки на відстань 0,59 м в бік виділеної йому земельної ділянки до точки Й, що складає 12,74 м (12.2 +0,59) від кута ділянки з боку вул. Лисенка; від точки Й під кутом на відстань 4,95 м, до И; від точки И під кутом, в бік виділеної нам земельної ділянки на відстань 0,80 м, до точки З; від точки З під кутом на відстань 3,20 до точки Ж, розташованій на стіні будівлі кухні літери «Б» та на відстані 0,39 м., від кута будівлі кузні «Б». Також відповідач без погодження з ними та без їх згоди встановив над належними їм будівлями та земельною ділянкою, яка перебуває в їх користуванні, супутникову антену, в зв'язку з чим вона нависає над дахом їх будівель та земельною ділянкою, що перебуває в їх користуванні. В той же час як це є порушенням вимог ст. 79 ЗК України та п. 2 Національного стандарту № 2 та створює небезпеку та шкоду для покрівлі належних їм споруд. Демонтувати супутникову антену та перенести її в інше місце на їх прохання ОСОБА_8 не бажає.

З урахуванням наведеного просили суд зобов'язати ОСОБА_8 усунути перешкоди прав власника, зобов'язавши надати їм доступ для обслуговування кухні літера «Б» та встановити в огорожі в районі точок «Ж» і «З» хвіртку і організувати вхід до земельної ділянки, яка виділена відповідачеві; перенести належну йому огорожу та фундамент під нею, розташовану на виділеній нам частині земельної ділянки наступним чином: з тильної сторони ділянки на відстань 0,59 м, в бік виділеної йому земельної ділянки до точки Й, що складає 12,74 м (12,2 +0,59) від кута ділянки з боку вул. Лисенка; від точки Й під кутом на відстань 4,95 м, до И; від точки И під кутом, в бік виділеної нам земельної ділянки на відстань 0,80 м, до точки З; від точки З під кутом на відстань 3,20 до точки Ж, розташованій на стіні будівлі кухні літери «Б» та на відстані 0,39 м, від кута будівлі кухні «Б»; демонтувати встановлену на стіні, яка прилягає до даху належної їм частини будинку, супутникову антену.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 вересня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 03 листопада 2015 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_8 перенести належну йому огорожу та фундамент під нею, розташовану на виділеній ОСОБА_6 та

ОСОБА_7 в користування частині земельної ділянки до т. «Й», що складає 12, 74 м (12, 12 м+ 0, 59 м) від кута ділянки з боку вул. Лисенко; від т. «Й» під кутом на відстань 4, 95 м до т. «И»; від т. «И» під кутом в бік виділеної в користування ОСОБА_6, ОСОБА_7 земельної ділянки на відстань 0, 80 м до т. «З»; від т. «З» під кутом на відстань 3, 20 м до т. «Ж», розташованій на стіні будівлі кухні під літ «Б» та на відстані 0, 39 м від кута будівлі кухні «Б».

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають зазначеним нормам процесуального права.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне положення міститься й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судами встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15 жовтня 2004 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прийняли у спадщину після смерті батька ОСОБА_9 70/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1, а відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 11 листопада 2004 року за позивачами зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок у розмірі по 35/100 частин за кожною.

ОСОБА_8 є співвласником 30/100 частин вказаного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1.

Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 у власності співвласників будинку не перебуває.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 29 грудня 2014 року, встановлений порядок користування земельною ділянкою при будинку по АДРЕСА_1, за яким виділено в користування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,0352 га, позначену у варіанті № 1 додатку № 4 до висновку експерта № 592/2512/14-ц від 30 вересня 2014 року жовтим кольором, а ОСОБА_8 виділено в користування земельну ділянку площею 0,0151 га, позначену у варіанті № 1 додатку № 4 висновку експерта № 592/2512/14-ц від 30 вересня 2014 року блакитним кольором. Цим же рішенням суду було відмовлено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у встановленні сервітуту, площею 4 кв. м, для обслуговування стіни кухні «Б» з огляду на те, що земельний сервітут встановлюється в тому разі, якщо оформлено право власності, однак на час розгляду справи спірна ділянка не була приватизована.

Судовий експерт Симоненко В.П. у дослідженні від 10 лютого 2015 року за № 04/15 для усунення недоліків щодо користування позивачами земельною ділянкою запропонувала перенести встановлену відповідачем огорожу наступним чином:

− з тильної сторони ділянки на відстань 0,59 м в бік ділянки співвласника ОСОБА_8 до т. «Й», що складає 12,74 м (12,12 м + 0,59 м) від кута ділянки з боку вул. Лисенка;

− від т. «Й» під кутом на відстань 4,95 м до т. «И»;

− від т. «И» під кутом в бік ділянки співвласника ОСОБА_6 на відстань 0,80 м до т. «З»;

− від т. «З» під кутом на відстань 3,20 м до т. «Ж», розташованій на стіні будівлі кухні літ. «Б» та на відстані 0,39 м від кута будівлі кухні «Б».

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За вимогами ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Частиною 1 ст. 103 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За таких обставин суд першої інстанції задовольняючи позов в частині усунення перешкод в користуванні позивачами спірною земельною ділянкою, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, що належна відповідачу огорожа знаходиться на виділеній в користування позивачам земельній ділянці, внаслідок чого для них створені перешкоди в повній мірі користуватись виділеною їм в користування земельною ділянкою, тому суд захистив порушене право ОСОБА_6 та ОСОБА_7, зобов'язавши ОСОБА_8 у визначений у рішенні спосіб перенести у свій бік огорожу та фундамент під нею, як такі, що знаходяться на виділеній в користування позивачам земельній ділянці.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213−215 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 03 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Демяносов
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак