У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоМостової Г.І.,
суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_6 про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Відділу Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, третя особа - Головне управління юстиції у Київській області, про визнання частково недійсним договору доручення, недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, державних актів на право власності на земельну ділянку, розпорядження, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, визнання права власності на земельну ділянку та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_10 - на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 06 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Відділу Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про визнання частково недійсним договору доручення, недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, державних актів на право власності на земельну ділянку, розпорядження, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, визнання права власності на земельну ділянку та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заяви ОСОБА_6 посилався на те, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2013 року у даній справі позов ОСОБА_7 задоволено частково.

Визнано недійсними: розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 29 березня 2005 року № 157 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо зміни використання земельних ділянок з ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ведення особистого селянського господарства на території Білогородської сільської ради» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки, належної ОСОБА_7; державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 1,6393 га, розташованої на території Білгородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, для ведення особистого селянського господарства, виданий 16 липня 2005 року на ім'я ОСОБА_7; договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18 серпня 2005 року, укладений між ОСОБА_7, від імені якого діяв ОСОБА_8, та ОСОБА_9; державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 8,3785 га, розташованої на території Білгородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, виданий 14 березня 2008 року ОСОБА_6 Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_6 земельну ділянку, площею 1, 6393 га, розташовану на території Білгородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на користь ОСОБА_7 та визнано за ним право власності на неї.

Після ухвалення вищевказаного рішення та набрання ним чинності, а саме 28 листопада 2013 року, заявнику стали відомі обставини, які на його думку є істотними для справи № 2-4580/12, і які не були і не могли бути йому відомі під час розгляду справи.

Під час розгляду справи № 369/637/15-ц Києво-Святошинським районним судом Київської області за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Головного управління юстиції у Київській області про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, визнання за нею права власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області на запит суду надала витяг з журналу реєстрації звернень громадян щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, про реєстрацію заяви ОСОБА_12. Про існування такого журналу не було відомо під час розгляду справи № 2-4580/12 за позовом ОСОБА_7, так як на запит суду витяг із зазначеного документу не було надано.

На запит ОСОБА_8 від 07 жовтня 2015 року Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області надала відповідно до супровідного листа від 26 жовтня 2015 року № МВ 7765 27962 витяги із журналів.

Відповідно до витягу із журналу реєстрації звернень громадян щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, зареєстровано 14 січня 2005 року заяву ОСОБА_7 під № 42, зміст якої «зміна цільового призначення» ділянки, яка відповідно до примітки була передана на комісію 26 січня 2005 року.

Відповідно до витягу із журналу реєстрації доручень та дозволів під № 120 зареєстровано 07 лютого 2005 року клопотання 98 чоловік по КСП «АФ Білогородка» про зміну цільового призначення, а Білогородська сільська рада передала документи на виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки.

В подальшому розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 157 від 29 березня 2005 року «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо зміни використання земельних ділянок з ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ведення особистого селянського господарства на території Білогородської сільської ради» було затверджено зазначеним 98-ми громадянам, в тому числі і ОСОБА_7, технічні документації щодо зміни використання земельних ділянок з ведення товарного сільськогосподарського використання на ведення особистого селянського господарства, змінено використання земельних ділянок і прийняті інші рішення з питання зміни використання земельних ділянок.

Таким чином, ОСОБА_7 власноручно написав заяву про зміну цільового призначення земельної ділянки розміром 1, 6393 га, який зазначено в додатку до розпорядження № 157.

Вважав, що вищезазначені обставини мають значення при вирішенні справи № 2-4580/12 за позовом ОСОБА_7 і є істотними для ухвалення законного рішення у справі, так як на їх підставі можна зробити висновок про те, що ОСОБА_8 не діяв з перевищенням повноважень в питанні зміни цільового призначення ділянки, тому схвалення його дій ОСОБА_7 не вимагається.

Також заявник ОСОБА_6 стверджував , що у зв'язку з цим, не можна стверджувати, що при зміні цільового призначення земельної ділянки мало місце порушення п. 2 Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затверджених постановою КМУ від 11 квітня 2002 року № 502, а отже, підстава для визнання розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 157 від 29 березня 2005 року в частині щодо земельної ділянки розміром 1, 6393 га, що належала ОСОБА_7, відсутня.

Вказував, що у відсутність підстав для визначення частково недійсним вказаного розпорядження відсутні підстави для визнання недійсним державного акту серії НОМЕР_1, а отже і відсутні підстави вважати, що на час укладення спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18 серпня 2005 року дана земельна ділянка мала цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» і належала позивачу на підставі державного акту серії НОМЕР_2 від 14 грудня 2004 року, а тому станом на18 серпня 2005 року п. 15 Перехідних положень містив пряму заборону на відчуження.

Крім того, відповідно до витягу № 3955/1 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого 08 серпня 2005 року для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18 серпня 2005 року, технічну документацію було виготовлено на підставі заяви самого ОСОБА_7, що вказує на вибуття ділянки з його володіння з його волі.

У зв'язку з вищевикладеним, ОСОБА_6 просив скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 06 вересня 2016 року, у задоволенні заяви ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_10 - порушує питання про скасування оскаржуваних ухвал судів із постановленням нової ухвали, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на таке.

Розглядаючи заяву ОСОБА_6 про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

На обґрунтування заяви про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, заявник посилався на те, що відповідно до витягу із журналу реєстрації звернень громадян щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, зареєстровано 14 січня 2005 року заяву ОСОБА_7 під № 42, зміст якої «зміна цільового призначення» ділянки, яка відповідно до примітки була передана на комісію 26 січня 2005 року. Також згідно витягу із журналу реєстрації доручень та дозволів під № 120 зареєстровано 07 лютого 2005 року клопотання 98 чоловік по КСП «АФ Білогородка» про зміну цільового призначення, а Білогородська сільська рада передала документи на виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки.

В подальшому, як зазначав заявник ОСОБА_6, розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 157 від 29 березня 2005 року «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо зміни використання земельних ділянок з ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ведення особистого селянського господарства на території Білогородської сільської ради» було затверджено зазначеним 98-ми громадянам, в тому числі і ОСОБА_7, технічні документації щодо зміни використання земельних ділянок з ведення товарного сільськогосподарського використання на ведення особистого селянського господарства, змінено використання земельних ділянок і прийняті інші рішення з питання зміни використання земельних ділянок.

Таким чином, як вважав заявник ОСОБА_6, ОСОБА_7 власноручно написав заяву про зміну цільового призначення земельної ділянки розміром 1, 6393 га, який зазначено в додатку до розпорядження № 157. На думку заявника вищезазначені обставини мають значення при вирішенні справи № 2-4580/12 за позовом ОСОБА_7 і є істотними для ухвалення правильного рішення у справі, так як на їх підставі можна зробити висновок про те, що ОСОБА_8 не діяв з перевищенням повноважень в питанні зміни цільового призначення ділянки, тому схвалення його дій ОСОБА_7 не вимагається.

Також заявник ОСОБА_6 стверджував, що у зв'язку з цим не можна вважати, що при зміні цільового призначення земельної ділянки мало місце порушення п. 2 Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затверджених постановою КМУ від 11 квітня 2002 року № 502, а отже, підстава для визнання розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 157 від 29 березня 2005 року в частині щодо розміру 1, 6393 га, що належала ОСОБА_7, відсутня. У відсутність підстав для визнання частково недійсним вказаного розпорядження відсутні підстави для визнання недійсним державного акту серії НОМЕР_1, а отже і відсутні підстави вважати, що на час укладення спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18 серпня 2005 року дана земельна ділянка мала цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» і належала позивачу на підставі державного акта серії ЯБ № 287300 від 14 грудня 2004 року, а тому станом на 18 серпня 2005 року п. 15 Перехідних положень містив пряму заборону на відчуження. В результаті відсутні підстави стверджувати, що при укладенні спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18 серпня 2005 року мало місце порушення вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, що відповідно до змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою недійсності даного правочину

Крім того, на думку заявника ОСОБА_6, відповідно до витягу № 3955/1 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого 08 серпня 2005 року для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18 серпня 2005 року, технічну документацію було виготовлено на підставі заяви самого ОСОБА_7, що вказує на вибуття ділянки з його володіння з його волі.

У зв'язку з цим заявник ОСОБА_6 вважав, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2013 року повинно бути переглянуте у зв'язку з нововиявленими обставинами і скасоване у повному обсязі.

Як вбачається, в обґрунтування заяви ОСОБА_6 надав суду витяг із журналу реєстрації доручень та дозволів, в якому під № 120 від 07 лютого 2005 року вказано клопотання 98 чоловік по КСП «АФ «Білогородка», зміна цільового призначення.

Також, відповідно до доданих до заяви витягів з журналу реєстрації звернень громадян щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, що перебувають у власності громадян за № 42 від 14 січня 2005 року, вказано прізвище ОСОБА_7, та в графі короткий зміст вказано - зміна цільового призначення.

Проте, як правильно встановили суди попередніх інстанцій, з наданих суду витягів журналів суду неможливо дійти висновку, що ОСОБА_7 власноручно написав заяву про зміну цільового призначення земельної ділянки розміром 1, 6393 га, який зазначено в додатку до розпорядження № 157, оскільки крім прізвища ОСОБА_7 і його адреси документи не містять самої заяви ОСОБА_7, викладення змісту заяви, його підпису і дати.

Крім того, суди попередніх інстанцій правильно виходили із того, що копія витягу № 3955/1 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого 08 серпня 2005 року для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18 серпня 2005 року, не підтверджує доводів заявника ОСОБА_6, що технічну документацію було виготовлено на підставі власноручно написаної заяви самого ОСОБА_7, що вказує на вибуття ділянки з його володіння з його волі.

Як вбачається із матеріалів справи, що Києво-Святошинською РДА надавалась відповідь 08 серпня 2011 року, що з питання надання копій заяв та рішень щодо надання дозволу на зміну цільового призначення земельної ділянки вона зазначає, що рішень голови Києво-Святошинської райдержадміністрації про надання дозволу на зміну цільового призначення земельної ділянки площею 1,6393 га на ім'я ОСОБА_7 з 25 листопада 2004 року по даний час за допомогою комп'ютерної програми «АСКОД-ІІ» (програма реєстрації кореспонденції та документації) не виявлено.

Автоматизованою системою контролю і організації діловодства «АСКОД-ІІ» заяв від ОСОБА_7 щодо надання дозволу на розробку проекту із землеустрою на зміну призначення земельної ділянки та заяв на затвердження такої землевпорядної документації на земельну ділянку площею 1,6393 га, починаючи з 2005 року по даний час, не виявлено.

В рішенні Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2013 року судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 не надавав свою згоду та не уповноважував ОСОБА_8 на вчинення дій по зміні цільового призначення спірної земельної ділянки, що вбачається зі змісту довіреності, виданої на його ім'я.

За змістом ст. 361 ЦПК України нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Для визначених п. 3 ч. 2 ст. 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

При цьому нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається

Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що обставини, на які посилається заявник як на нововиявлені, за своєю суттю в силу вимог ч. 2 ст. 361 ЦПК України не є такими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані ухвали судів попередніх інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального права, а доводи скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на рішення суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу апеляційного суду без змін.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваних судових рішень без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_10 - відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 06 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Г.І. Мостова Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Л.М. Мазур О.В. Попович