АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/3381/17 Головуючий 1 інстанції - Шишкін О.В.
Справа: № 638/4368/16-ц Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: стягнення заборгованості
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Колесник О.Е.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Меркурій Плюс» в особі представника Скидана Максима Анатолійовича на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 31 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» до Приватного підприємства «Меркурій Плюс», ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ПАТ «Акцент Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № F1EABLON0Y5C0 від 14.01.2015 року в сумі 103982,55 грн.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 14 січня 2015 року між ПАТ «Акцент Банк» та відповідачем ПП «Меркурій Плюс» було укладено кредитний договір № F1EABLON0Y5C0, за умовами якого ПАТ «Акцент Банк» було надано ПП «Меркурій Плюс» кредит в розмірі 66554,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом.

В забезпечення кредитного договору між ПАТ «Акцент Банк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за яким останній зобов'язується відповідати за кредитним зобов'язанням позичальника.

В порушення норм закону та умов договору відповідач ПП «Меркурій Плюс» зобов'язання за вищевказаним договором не виконало, у зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 103982,55 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 31 жовтня 2016 року позов ПАТ «Акцент Банк» задоволено та стягнуто в солідарному порядку з ПП «Меркурій Плюс», ОСОБА_4 на користь ПАТ «Акцент Банк» заборгованість за кредитним договором № F1EABLON0Y5C0 від 14.01.2015 року заборгованість у розмірі 103982 грн. 55 коп.

Стягнуто у рівних частинах з ПП «Меркурій Плюс» та ОСОБА_4 суму судових витрат, яка була сплачена позивачем при подачі позову до суду, а саме: судовий збір в розмірі 1559 грн. 74 коп.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 13 березня 2017 року в задоволенні заяви ПП «Меркурій Плюс» про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 31 жовтня 2016 року відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07 грудня 2017 року заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 31 жовтня 2016 року скасовано в частині задоволення позову ПАТ «Акцент Банк» про стягнення в солідарному порядку з ПП «Меркурій Плюс», ОСОБА_4 на користь ПАТ «Акцент Банк» заборгованості за кредитним договором № F1EABLON0Y5C0 від 14.01.2015 року у розмірі 103982 грн. 55 коп. та закрито провадження у справі за позовом ПАТ «Акцент Банк» до ПП «Меркурій Плюс» про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі представник ПП "Меркурій Плюс", посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що нарахований штраф 13.02.2015 року у розмірі 38637,13 грн. є неправомірним, оскільки відповідач виконував свої зобов'язання у строк та на умовах, передбачених пунктом А.3 кредитного договору від 14 січня 2015 року, тобто 13 лютого 2015 року сплатив перший платіж, тому вважає, що ніякого прострочення виконання зобов'язання за вказаним договором не було.

Вказує, що судом першої інстанції не було враховано списання вкладу ОСОБА_4 в розмірі 26399,72 грн. та 8748,35 грн. на виконання зобов'язання ПП "Меркурій Плюс", в наслідок чого сума заборгованості істотно зменшилась.

Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що строк, передбачений договором поруки від 14 січня 2015 року складає 15 років після укладення цього договору, що є несправедливими умовами договору.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що вимоги до поручителя щодо виконання вказаного кредитного договору позивач не направляв, тому вважає, що порука є припиненою і залучення ОСОБА_4 як відповідача до розгляду справи було неправомірним.

Перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ПАТ «Акцент Банк» суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено зобов'язання, встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і відсотків за користування кредитними коштами.

Колегія суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами 14 січня 2015 року між ПАТ «Акцент Банк» та відповідачем ПП «Меркурій Плюс» було укладено кредитний договір № F1EABLON0Y5C0.

В забезпечення кредитного договору між ПАТ «Акцент Банк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за яким останній зобов'язується відповідати за зобов'язанням позичальника.

ПАТ «Акцент Банк» свої обов'язки за вищевказаним договором було виконано та надано ПП «Меркурій Плюс» кредит в розмірі 66554,00 грн.

В порушення умов договору відповідач ПП «Меркурій Плюс» зобов'язання за вищевказаним договором не виконало, у зв'язку з чим у нього станом на 09.03.2016 року виникла заборгованість в сумі 103982,55 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 52937,91 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 5709,33 грн.; пеня у розмірі 41215,31 грн., а також з штрафів, а саме: штрафу (фіксована частина) в сумі 1000.00 грн. та штрафу (відсоткова складова) в сумі 3120,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Зазначений договір поруки не був оскаржений ОСОБА_4, яким також не заявлялися в судовому порядку вимоги про визнання поруки припиненою з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

У відповідності до правового висновку Верховного суду України від 17 вересня 2014 року у справі 6-6цс14 порука це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Виходячи з наведеного, строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Згідно п. 5.1.Додатку №1 до Кредитного договору № F1EABLON0Y5C0 від 14.01.2015 року сторони домовились збільшити встановлену законом позовну давність, дійшовши згоди що до передбачених цим договором вимог кредитора до поручителя позовна давність встановлюється сторонами тривалістю 15 років.

Відповідно до п. 2.1.2. Додатку №1 до Кредитного договору № F1EABLON0Y5C0 від 14.01.2015 року, у випадку невиконання боржником будь-якого зобов»язання, передбаченого п.1.1 цього договору, кредитор має право направити поручителю вимогу із зазначенням невиконаного(них) зобов'язання (нь). Ненаправлення кредитором вказаної вимоги не є перешкодою та не позбавляє права кредитора звернутися до суду з вимогою виконати взяті на себе поручителем зобов'язання або вимагати від поручителя виконання взятих на себе зобов'язань іншими способами. Поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник у випадку невиконання боржноким зобов»язань за кредитним договором незалежно від факту направлення чи не направлення кредитором поручителю передбаченої даним пунктом вимоги.

Таким чином,необґрунтованим є посилання в апеляційній скарзі ПП «Меркурій Плюс» на те, що не направлення банком вимоги до поручителя щодо виконання вказаного кредитного договору є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки вищевказаний обов'язок банку не передбачений умовами кредитного договору № F1EABLON0Y5C0 від 14.01.2015 року.

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги ПП «Меркурій Плюс» про несправедливість умов договору, оскільки несправедливими є умови договору, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позичальника. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Однак, в матеріалах справи відсутні відомості щодо визнання недійсним або частково недійсним вищевказаного кредитного договору.

Посилання в апеляційній скарзі ПП «Меркурій Плюс» на те, що нарахований штраф 13.02.2015 року у розмірі 38637,13 грн. є неправомірним, оскільки відповідач виконував свої зобов'язання у строк та на умовах, передбачених кредитним договором № F1EABLON0Y5C0 від 14.01.2015 року, а також посилання на неврахування банком факту списання з вкладу ОСОБА_4 грошових сум в розмірі 26399,72 грн. та 8748,35 грн. на виконання зобов'язання ПП «Меркурій Плюс» не доведені жодними належними та допустимими доказами, тому не можуть бути прийняті судом.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог ПАТ «Акцент Банк» та стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитними договором № F1EABLON0Y5C0 від 14.01.2015 рокуухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення районного суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 31 жовтня 2016 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: