АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/4176/2017 Доповідач - Шахова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Болотова Є.В., Поливач Л.Д.

при секретарі - Горак Ю.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення коштів за договором банківського вкладу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є вкладником грошових коштів в ПАТ «КБ «Хрещатик» і, що між ним та відповідачем 23 вересня 2013 року було укладено договір № 222D-416230 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднанням процентів до суми вкладу строком на 12 місяців. Вказує, що згідно умов договору, відповідач прийняв від нього грошові кошти в сумі 109 000 доларів США з процентною ставкою 8,25% річних. Крім того, також зауважує, що 29 жовтня 2012 року між ним та Відповідачем був укладений інший договір № 1025/2012-222 банківського вкладу «Капітал» в доларах США із щомісячною сплатою процентів на строк 370 днів в розмірі 46589 доларів США з процентною ставкою 9,5 річних. Вказує, що після закінчення терміну цього депозитного вкладу, 01.11.2013 він уклав із відповідачем новий договір № 222D-436243 банківського вкладу «До дня заощаджень» в доларах США, із щомісячною сплатою процентів на строк 400 днів в розмірі 46964 доларів США з процентною ставкою 9% річних. Зазначає, що коли він звернувся в банк із вимогою повернути кошти, йому повідомили, що вклади на його ім'я у відповідача не обліковуються. На даний час триває досудове розслідування щодо обставин укладення цих договорів та операцій з коштами в рамках кримінального провадження. Вважає відмову відповідача повернути кошти безпідставною та неправомірною. Просить суд стягнути із відповідача на його користь борг за договором № 222D-416230 банківського вкладу «Оберіг» в сумі 109 000 доларів США та борг за договором № 222D-436243 банківського вкладу «До дня заощаджень» в розмірі 46964 доларів США.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування своїх доводів, вказує зокрема, що судом першої інстанції не враховано положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та ст.ст. 1060, 1058, 1074 ЦК України.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Хрещатик» було укладено договір № 222D-416230 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США, з щомісячним приєднанням процентів до суми вкладу строком на 12 місяців з процентною ставкою 8,25% річних. Згідно умов договору, банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі 109 000 доларів США (а.с.7-9).

29 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №1025/2012-222 банківського вкладу «Капітал» в доларах США із щомісячною сплатою процентів (370 днів). Згідно умов договору Позивач передав банку, а останній прийняв у вкладника на депозитний рахунок кошти в розмірі 46589,00 доларів США на строк до 01.11.2013р. із процентною ставкою 9,5% річних (а.с.11-13).

Крім цього, 01.11.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 222D-436243 банківського вкладу «До дня заощаджень» в доларах США, з щомісячною сплатою процентів на строк 400 днів в розмірі 46964 доларів США з процентною ставкою 9% річних.

Позивач неодноразово звертався до банку з вимогами про повернення грошових коштів за договорами від 23 вересня 2013 року та 29 жовтня 2012 року, проте ПАТ «КБ «Хрещатик» вклади та нараховані проценти за вкладами за договорами не повернув, посилаючись на те, що кошти за вказаними договорами були зняті з рахунків, що підтверджено заявами про видачу готівки (а.с. 46-47). Щодо вимог за договором від 01 листопада 2013 року на суму 46964 доларів США, вказаний договір не обліковується на балансі банку. Жодних документів щодо його укладення в банку відсутні. Крім того, відсутня квитанція про внесення коштів за умовами договору.

Із пояснень відповідача та долучених доказів судом першої інстанції встановлено, що позивач неодноразово звертався до банку з вимогами про повернення грошових коштів за договорами від 23 вересня 2013 року та 29 жовтня 2012 року, проте ПАТ «КБ «Хрещатик» вклади та нараховані проценти за вкладами за договорами не повернув, посилаючись на те, що кошти за вказаними договорами були зняті з рахунків, що підтверджено заявим про видачу готівки (а.с. 46-47). Щодо вимог за договором від 01 листопада 2013 року на суму 46964 доларів США, вказаний договір не обліковується на балансі банки. Жодних документів щодо його укладення у банку відсутні. Крім того, відсутня квитанція про внесення коштів за мовами договору.

Крім того, на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016 № 234 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) 05.04.2016 року було прийнято рішення № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до рішення правління Національного банку України від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ Хрещатик» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ Хрещатик» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ Хрещатик» строком на два роки з 06 червня 2016 року по 05 червня 2018 року (а.с. 153, 154 том 2).

Перевіряючи доводи сторін, у межах доводів апеляційної скарги, надаючи оцінки зібраним у справі доказам щодо заявлених вимог ОСОБА_2 судова колегія виходить з такого.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 квітня 2016 року в ПАТ «КБ Хрещатик» була запроваджена тимчасова адміністрація, а 06 червня 2016 року, на підставі рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року, розпочато процедуру ліквідації цього банку.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, 02 серпня 2016 року, у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів вважає, що положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» судом першої інстанції застосовано правильно, судове рішення в частині заявлених вимог ОСОБА_2 є законним, а тому доводи апеляційної скарги позивача в частині невірного застосування судом першої інстанції Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відхиляються, як необґрунтовані.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 з тих підстав, що на час розгляду справи та ухвалення рішення в ПАТ «КБ Хрещатик» була введена тимчасова адміністрації та запроваджено процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку, що унеможливлює задоволення позову про стягнення банківського вкладу поза межами системи гарантування вкладів фізичних осіб відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді