Справа № 642/7161/16-ц
Провадження № 2/642/330/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

29 березня 2017 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Вікторов В.В., розглянувши в м. Харкові цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року представник позивача ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою судді Ленінського районного суду Харківської області від 14 листопада 2016 року провадження у даній справі було відкрито.

У судовому засіданні 29 березня 2017 року представником відповідача було заявлено клопотання про залишення позовної заяви без руху відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, посилаючись на те, що у позові на предмет іпотеки позивач зазначив ціну позову у сумі 519 641,58 грн., однак судовий збір сплатив як за вимогу немайнового характеру. Крім того, зазначено, що вищевказана ціна позову відрізняється від ціни позову у сумі 305 102,79 грн., яку було зазначено у справі № 2024/2-2386/11 за позовом Публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський ОСОБА_1 (ПАТ «ВіЕйБі Банк») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. У зв'язку з викладеним позивач просив залишити позов без руху.

Суд, вивчивши матеріали позовної заяви, вислухавши представника відповідача встановив, що провадження у справі було відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України

Згідно вимог п. 6 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо). Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна.

27 грудня 2011 року Ленінським районним судом м. Харкова було ухвалено рішенння за позовом Публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський ОСОБА_1 (ПАТ «ВіЕйБі Банк») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ „Всеукраїнський ОСОБА_1 (ПАТ «ВіЕйБі Банк») суму заборгованості за кредитним договором № 984/08 від 02 червня 2008 року у розмірі 305 102 грн. 79 коп., а також суму судового збору у розмірі 1820 грн.

Ціна позову за вищевказаним позовом складала 305 102,79 грн.

Таким чином, з урахуванням вимог п. 6 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, представник позивача ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1», звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки (позов немайнового характеру), повинен був зазначити ціну позову 305 102 грн. 79 коп.

На підставі вищевикладеного, в порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України представником позивача не вірно зазначено ціну позову.

Крім того, порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

За вимогами частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» під час розгляду справи та викладення змісту судового рішення суд повинен вирішити такі питання:

- загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

- опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

- заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

- спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку»;

- пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;

- початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно з положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду.

Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обовязково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Аналогічний правовий висновок Верховний Суд України вже сформулював у постанові від 13 травня 2015 року (справа № 6-63цс15) та у постановах від 13 травня 2015 року (№ 6-53цс15), 16 вересня 2015 року (№ 6-495цс15 та 6-1193цс15), 27 травня 2015 року (№ 6-332цс15), 10 червня 2015 року (№ 6-449цс15), 3 лютого 2016 року (№ 6-2026цс15), 21 жовтня 2015 року (№ 6-1561цс15), 8 червня 2016 року (№ 6-1239цс16), 7 жовтня 2015 року (№ 6-1935цс15), 4 листопада 2015 року (№ 6-340цс15).

Таким чином, на підставі вищезазначеного представнику позивача ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» необхідно надати уточнену позовну заяву, у якій зазначити вірну ціну позову та уточнити прохальну частину позову, у якій зазначити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Суд зауважує також, що посилання суду в резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності суперечить вимогам статей 39 та 43 Закону України «Про іпотеку».

Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла правового висновку, що в розумінні норми статті 39 цього Закону встановлення в рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки, визначеної за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону, означає встановлення її в грошовому вираженні.

Відповідно до вимоги п. 8 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у ст. 119 цього Кодексу.

За таких обставин позовну заяву згідно з вимогами ст. 119 ЦПК України належить залишити без руху.

Керуючись ст. ст. 119, 121, 207 п.8 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - залишити без руху визначив строк для усунення недоліків у 5 (п'ять) днів з моменту отримання позивачем даної ухвали.

У випадку не усунення зазначених недоліків позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Вікторов