Справа № 401/3246/16-ц;
Провадження № 2/401/95/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" березня 2017 р. Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Гармаш Т.І., при секретарі - Липко О.А, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського обласного центру зайнятості, третя особа Світловодський міськрайонний центр зайнятості про відшкодування середньої заробітної плати за відпрацьований час у вихідний день та за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до Кіровоградського обласного центру зайнятості, третя особа Світловодський міськрайонний центр зайнятості про відшкодування середньої заробітної плати за відпрацьований час у вихідний день та за час вимушеного прогулу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 31.12.2015 року позивач була звільнена з Світловодського міськрайонного центру зайнятості у звязку зі скороченням чисельності штату. Весь час роботи ОСОБА_1 її трудова книжка зберігалась у відділі кадрів Кіровоградського обласного центру зайнятості в м. Кропивницький.

На численні вимоги позивача про направлення їй трудової книжки, отримувала відмову з вимогою про власноручне отримання документу у відділі кадрів м. Кропивницький. В звязку з чим, трудову книжку отримала лише 12.01.2016 року. За таких обставин позивач вимагає стягнути на її користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період 01.01.2016 року по 12.01.2016 року за затримку видачі трудової книжки.

В позовній заяві ОСОБА_1 також просить відшкодувати заробітну плату за відпрацьований час у вихідний день, зазначає, що в звязку з несправністю системи EIAC (net) 02.07.2016 року позивач не могла закінчити свою роботу в електронній системі. Можливість закінчити незавершене виявилась лише 02.07.2016 року. Дізнавшись про це ОСОБА_1 вийшла на роботу та відпрацювала повний робочий день при цьому документально перебуваючи у відпустці. На вимогу надати їй за відпрацьований вихідний день відгул чи компенсувати його отримала від керівництва відмову.

Отже, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник позивача надала до суду клопотання, в якому просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток у сумі 674 грн. 16 коп. за затримку видачі трудової книжки за чотири дні вимушеного прогулу виходячи із середньоденного заробітку 168 грн.57 коп.

Представник відповідача заперечила проти задоволення позову зазначивши, що вимога щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.01.2016 року по 12.01.2016 року через затримку видачі трудової книжки повинна бути залишена без розгляду оскільки спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядається в іншому суді. Так рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.04.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано її звільнення незаконним та скасовано наказ про звільнення, позивача поновлено на посаді, стягнуто з Кіровоградського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2016 року по 25.04.2016 року в розмірі 13315 грн., моральну шкоду в розмірі 500 грн. Рішення суду виконано в частині допущеній до негайного виконання: ОСОБА_1 поновлено на роботі з 01.01.2016 року, з 03.06.2016 року з обласного центру зайнятості на користь позивача стягнуто одну середньомісячну заробітну плату в розмірі 3203 грн.26 коп.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 17.08.2016 року скасовано рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.04.2016 року та у позові ОСОБА_1 відмовлено. Не погодившись з рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 17.08.2016 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу та на даний час вказана справа перебуває на розгляді у Вищому спеціалізованому суді з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Щодо вимоги стягнення заробітної плати за відпрацьований час у вихідний день представник відповідача зазначила, що позивач не мала жодної необхідності у виході на роботу під час відпустки. При цьому заяви з проханням про відкликання її відповідачу не надходило. Наказ про відклик ОСОБА_1 не видавався. Тобто дана вимога не містить належних доказів на підтвердження обставин, а є недостатньою для висновку про наявність цивільно-правових підстав для визнання факту порушення відповідачем трудового законодавства щодо не оплати роботи у вихідний день.

Заслухавши доводи сторін, зясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії наказу № 357-К/О від 24.12.2015 року ОСОБА_1 31.12.2015 року була звільнена з займаної посади у звязку зі скороченням штату відповідно до ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с. 33) з відповідною відміткою в трудовій книжці ( а.с.6) .

З копії листа від 31.12.2015 року ОСОБА_1 повідомлена про необхідність прибути до відділу по роботі з персоналом Кіровоградського обласного центру зайнятості для отримання трудової книжки та копії наказу про звільнення (а.с.72).

Відповідно до копії заяви від 31.12.2015 року позивач звернулась з вимогою до відповідача щодо направлення їй трудової книжки поштою (а.с.74).

Згідно запису в журналі датою видачі трудової книжки ОСОБА_1 є 11.01.2016 року (а.с.77). що отримана під підпис ОСОБА_2, яка діяла відповідно до довіреності (а.с.75).

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Всупереч вимогам зазначеної норми відповідач не видав позивачеві у день звільнення, а саме 31.12.2015 року трудову книжку. Трудова книжка отримана уповноваженою особоюпозивача ОСОБА_1 лише 11.01.2016 року, а відтак суд вважає встановленим факт затримки видачі трудової книжки. Доказів того, що затримка видачі трудової книжки відбулась не з вини відповідача, останній не надав.

Частиною 5 статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

З довідки виданої Світловодським МЦЗ встановлено, що середньоденний заробіток ОСОБА_1 складає 168 грн.54 коп. (а.с.98).

Кількість робочих днів вимушеного прогулу складає 4 дні (з 01.01.2016 року по 11.01.2016 року). Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу, у звязку із затримкою видачі трудової книжки, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 674 грн. 16 коп., виходячи з такого розрахунку 168,57 грн.?4 дні = 674 грн.16 коп.

Надаючи заперечення проти позову у цій частині позивач просив залишити вказану позовну вимогу без розгляду з тих підстав, що спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядається в іншому суді.

Суд не може погодитись з такими доводами виходячи з такого.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачка зверталася до суду із позовом про поновлення на роботі, відшкодування середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди (а.с.39-48)

Із тексту позовної заяви вбачається, що позивачка одним із порушень трудового законодавства під час звільнення вказувала на затримку видачі їй трудової книжки, проте окремої вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у звязку із затримкою видачі трудової книжки не заявляла.

Як вбачається з рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 17.08.2016 року, яке набрало законної, сили суд не входив в обговорення питання щодо факту затримки видачі трудової книжки ОСОБА_1 та правових наслідків, які настають у звязку з цим, а також не ухвалював рішення з цього приводу.

Вирішуючи питання щодо стягнення заробітної плати за роботу у вихідний день суд виходить з такого.

Відповідно до копії наказу № 394-К/В від 22.06.2016 року ОСОБА_1 надано частину щорічної відпустки тривалістю 08 календарних днів з 11 по 18 липня 2016 року ( а.с.28).

З заяв ОСОБА_3, ОСОБА_4Л, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ( а.с.11-14) встановлено, що 02.07.2016 року прийом у фахівця ОСОБА_1 здійснювався в ручному режимі в звязку з технічними несправностями компютерної системи.

Частиною 8 статті 79 КЗпП та ч. 3 ст. 12 Закону України «Про відпустки, передбачено, що відкликання із щорічної відпустки допускається за згодою працівника лише для відвернення стихійного лиха, виробничої аварії або негайного усунення їх наслідків, для відвернення нещасних випадків, простою, загибелі або псування майна підприємства, установи, організації з додержанням вимог частини шостої цієї статті та в інших випадках, передбачених законодавством. У разі відкликання працівника з відпустки його працю оплачують з урахуванням тієї суми, що була нарахована на оплату невикористаної частини відпустки.

Отже, з аналізу вказаних правових норм випливає, що для відкликання працівника з відпустки необхідна наявність декількох умов, а саме факту стихійного лиха, виробничої аварії, нещасних випадків, простою, загибелі або псування майна підприємства, тощо, ініціативироботодавця для відкликання із щорічної відпустки відповідного працівника та згоди на відкликання із щорічної відпустки самого працівника.

Відкликання працівника із відпустки та оплата праці у таких випадках відбувається на підставі наказу по підприємству.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Позивачка ОСОБА_1 стверджує, що вона працювала 11 липня 2016 року, тобто в день своєї відпустки, проте всупереч вимогам статті 60 ЦПК України не надала суду доказів того, що вона згідно наказу та за її згоди була відкликана із щорічної відпустки.

Водночас відповідач у своїх запереченнях вказує, що для відкликання позивачки ОСОБА_1 із щорічної відпустки не існувало потреби, а відтак наказ про її відкликання із відпустки не видавався, про що свідчить табель використання робочого часу за липень 2016 року (а.с.63)

З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 у частині оплати її роботи у день відпустки не підлягає задоволенню у звязку з відсутністю правових підстав.

На підставі викладеного та ч. 1 ст. 47, ч. 5 ст. 235 ч. 8 ст. 79 КЗпП України, ч. 3 ст. 12 Закону України «Про відпустки», керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215,217,218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Кіровоградського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 674 (шістсот сімдесят чотири) грн. 16 коп. за затримку видачі трудової книжки.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення заробітної плати за роботу у вихідний день відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_7

14.03.2017