Справа № 346/3764/17
Провадження № 2/346/1825/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді: Бирич Н.В.,

з участю: секретаря: Вербіщук О.Д.,

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно, -

В С Т АН О В И В:

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння №132 (164) по вул. Незалежності (Леніна) в смт. Печеніжин, Коломийського району належало ОСОБА_3, про що йому 07 травня 1956 року було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок. 02 листопада 1985 року помер ОСОБА_3. Оскільки на момент смерті ОСОБА_3 в дворі залишились проживати інші члени двору то після смерті ОСОБА_3 спадщина в майні колгоспного двору не відкрилась. Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку по вул. Незалежності,132 в смт. Печеніжин були зареєстровані і проживали: ОСОБА_4, 1912 року народження-голова двору; ОСОБА_2, 1963 року народження-внучка. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали ОСОБА_4, ОСОБА_2, які не втратили права на частку в дворі, то кожному належить по ? частині житлового будинку з господарськими спорудами. 27 грудня 2002 року померла мати позивача, ОСОБА_4, яка залишила заповіт посвідчений 10 березня 1987 року виконкомом Печеніжинської селищної ради та зареєстрований в реєстрі за №11, яким все своє майно заповіла йому, позивачу. Однак в заповіті допущено помилку, а саме невірно зазначено його прізвище замість «Демидів» зазначено «Димидів». Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина за заповітом та на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в смт. Печеніжин по вул.. Незалежності,132. Також померлій належали земельні ділянки площею 0,2454 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,3907 га для ведення особистого селянського господарства в смт. Печеніжин по вул.. Незалежності, Коломийського району, що належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 16 лютого 1995 року. Однак оригінал Державного акту на право приватної власності на землю втрачено. Крім того померлій на підставі рішення Коломийської районної державної адміністрації від 22 квітня 1999 року №164 належала земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Гірська» розміром 30,4 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Даний сертифікат зареєстровано 27 грудня 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №342. Однак в оригіналі сертифікату на право на земельну частку (пай), який втрачено було допущено помилку, невірно зазначено прізвище замість «Димидів» зазначено «Демидів». Позивач прийняв спадкове майно, що підтверджується довідкою Печеніжинської селищної ради 15 березня 2005 року №1447. Крім нього інших спадкоємців та осіб передбачених законом немає. Однак, 07 березня 2017 року державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності на житловий будинок втрачено. Також, він неможе встановити факт родинних відносин між ним та померлою матір»ю, оскільки в її актових записах є розбіжності. Вказує, що 13 січня 1902 року народився його батько ОСОБА_5. 10 лютого 1931 року ОСОБА_5 одружився з ОСОБА_6, а 01 січня 1933 року народився він, ОСОБА_7.

Позивач просить суд встановити факт, що він, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_8, яка народилася 12 вересня 1912 року та померла 27 грудня 2002 року. Визнати за ним право власності на:

- житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: смт. Печеніжин, вул. Незалежності, 132, Коломийського району, Івано-Франківської області;

- земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в смт. Печеніжин вул. Незалежності, Коломийського району площею 0,2454 га, кадастровий номер :01:002:0604;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в смт. Печеніжин, вул. Незалежності, Коломийського району площею 0,3907 га, кадастровий номер :01:002:0605;

- земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян "Гірська" розміром 30,4 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала померлій, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) у землі, зареєстрованого 27 грудня 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №342.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд позов задоволити.

Відповідач, ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, однак подала в суд заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення не заперечує.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що дійсно позивач ОСОБА_7, є сином померлої ОСОБА_8.

Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Додаткового протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 120 ЦК України, 1963 р. майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

А у статті 123 ЦК України, 1963 р. передбачено, що частки в майні колгоспного двору рівні.

Відповідно до п. 6 п. «а» Постанови Пленуму Верховного Суду № 20 «Про судову практику у справах про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами по вул.. Незалежності,132 (колишня Леніна,164) в смт. Печеніжин Коломийського району належав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 02.11.1985 року. Господарство станом на 01.07.1990 року відносилося до колгоспного двору, в якому проживали: ОСОБА_4, 12.09.1912 року і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.23) Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_2, які не втратили права на частку в дворі, то кожному належить по ? частині житлового будинку з господарськими спорудами.

27 грудня 2002 року ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації актів про смерть 28 грудня 2002 року зроблено запис за №82. ОСОБА_4 залишила заповіт, який 10 березня 1987 року посвідчений секретарем виконкому Печеніжинської селищної ради та зареєстрований в реєстрі за №11 (а.с.12).

Згідно довідки Печеніжинської селищної ради ОТГ від 02 серпня 2017 року №1540 заповіт від імені померлої, ОСОБА_4, що посвідчувався виконкомом Печеніжинської селищної ради 10 березня 1987 року не змінювався і не скасовувався (а.с.22).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на спадкове майно по заповіту та ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: смт. Печеніжин вул. Незалежності,132. Також померлій належали земельні ділянки площею 0,2454 га для будівництва і обслуговування житлового будинку. Господарських будівель і споруд та площею 0,3907 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, Коломийський район, смт. Печеніжин, вул.. Незалежності, що належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 16 лютого 1995 року Однак оригінал Державного акту на право приватної власності на землю втрачено.

Крім того померлій на підставі рішення Коломийської районної державної адміністрації від 22 квітня 1999 року №164 належала земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Гірська» розміром 30,4 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Даний сертифікат зареєстровано 27 грудня 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №342.

Позивач є спадкоємцем за заповітом, що підтверджується копією заповіту (а.с. 12). Однак нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності на житловий будинок втрачено.

Оскільки померлій було видано державний акт на право приватної власності на землю та сертифікат на право на земельну частку (пай), однак були втрачені, позивач подав оголошення в газету «ЗР-Інформ» згідно якого слід вважати недійсним втрачений Державний акт на право приватної власності на землю від 16 лютого 1995 року ІФ 07-03-2/000275 та сертифікат на право на земельну частку (пай) від 27 грудня 1999 року видані на прізвище ОСОБА_10.

Згідно звіту про оцінку вартості від 14 березня 2017 року загальна ринкова вартість майна, що знаходиться за адресою: Коломийський район, смт.Печеніжин. вул. Незалежності,132 становить 67 200 грн.

Згідно витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 11 липня 2016 року вартість земельної ділянки площею 0,3907 га становить 5 922 грн. площею 0,2454 га становить 176 344 грн. (а.с. 30-31 ).

Згідно листа управління держгеокадастру у Коломийському районі Івано-Франківської області від 27 січня 2017 року вартість земельної частки (паю) розміром 30,4 ум.кад.га по Печеніжинській селищній раді ОТГ становить 12908 грн. (а.с.33)

Відповідно до ст.ст. 346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно, є належно обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 328, 346, 347, 392, 1216, 1222, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 174 ч.4, 209, 213-215, 218, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_8, яка народилася 12 вересня 1912 року та померла 27 грудня 2002 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителем. м. Коломия, вул. Бурштинська, 7 право власності на:

- житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: смт. Печеніжин, вул. Незалежності, 132, Коломийського району, Івано-Франківської області;

- земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в смт. Печеніжин вул. Незалежності, Коломийського району площею 0,2454 га, кадастровий номер :01:002:0604;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в смт. Печеніжин, вул. Незалежності, Коломийського району площею 0,3907 га, кадастровий номер :01:002:0605;

- земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян "Гірська" розміром 30,4 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала померлій, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) у землі, зареєстрованого 27 грудня 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №342.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановлених строків його оскарження.

Суддя Бирич Н. В.