Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 2-564/10 Головуючий у 1-й інстанції: Світлицька В.М.
Провадження № 22-ц/778/2197/17 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2017 року у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Смертіна Олексія Сергійовича, заінтересована особа: боржник ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Смертіна О.С.

В обґрунтування заявлених вимог зазначило, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходилось виконавче провадження № 51166965 з примусового виконання виконавчого листа № 2-564/2010, виданого 06.04.2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «ОТП Банк» (стягувача замінено на ТОВ «ОТП Факторинг Україна») заборгованості за кредитним договором 3197328,81 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1820,00 грн.

07 грудня 2016 року отримало лист ДВС від 01.12.2016 року №21748-1-034 щодо авансування витрат на проведення експертної оцінки описаного та арештованого майна житлового будинку, у загальній сумі 28000 грн.

16 грудня 2016 року товариство звернулось до державного виконавця щодо призначення іншого суб'єкта оціночної діяльності та з проханням зобов'язати даного суб'єкта оціночної діяльності надати аргументацію ціни для визначення вартості арештованого майна щодо кожного описаного майна. При цьому зазначено, що від авансування витрат стягувач не відмовлявся.

16 січня 2017 року отримало лист ВДВС від 27.12.2016 року № 22940-1-034 щодо авансування витрат на проведення експертної оцінки описаного та арештованого майна з тією ж вартістю - 28000 грн. з додатками, а саме рахунками та калькуляціями суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_7 щодо собівартості оціночних робіт з оцінки арештованого майна. Звернення стягувача щодо призначення іншого суб'єкта оціночної діяльності проведення оцінки арештованого майна було залишено без задоволення.

25 січня 2017 року товариство звернулося до ВДВС з листом, у якому зазначив, що стягувач не відмовляється від авансування витрат на проведення виконавчих дій, але просить вирішити питання щодо призначення іншого суб'єкта оціночної діяльності за тарифами визначеними по даним середньої вартості оцінювачів майна по України.

Проте, 01 лютого 2017 року ним отримано постанову державного виконавця Смертіна О.С. про повернення виконавчого документу стягувачу від 24 січня 2017 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що стягувач не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважає, що державним виконавцем було безпідставно повернуто виконавчий документ, оскільки стягувач не відмовлявся здійснити авансування витрат виконавчого провадження і мав намір сплатити їх відповідно до дійсних тарифів.

На підставі зазначеного просило:

- визнати дії старшого державного виконавця Смертіна О.С., а саме повернення виконавчого листа № 2-564/2010, виданого 06.04.2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «ОТП Банк» (стягувача замінено на ТОВ «ОТП Факторинг Україна») заборгованості за кредитним договором 3197328,81 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1820 грн., неправомірними;

- скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Смертіна О.С. від 24 січня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу;

- зобов'язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Смертіна О.С. прийняти до виконання виконавчий лист № 2-564/2010, виданий 06.04.2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «ОТП Банк» (стягувача замінено на ТОВ «ОТП Факторинг Україна») заборгованості за кредитним договором 3197328,81 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1820,00 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2017 року скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково.

Визнано дії старшого державного виконавця Смертіна О.С., а саме повернення виконавчого листа № 2-564/2010, виданого 06.04.2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «ОТП Банк» (стягувача замінено на ТОВ «ОТП Факторинг Україна») заборгованості за кредитним договором 3197328,81 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1820 грн., неправомірними.

Скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Смертіна О.С. від 24 січня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу.

В іншій частині вимог відмолено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області подавапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у заявлених вимогах у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За правилами ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Задовольняючи частково скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на дії державного виконавця, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що постанова про повернення виконавчого документу винесена державним виконавцем неправомірно, оскільки для проведення експертної оцінки описаного та арештованого майна необхідно було залучити іншого суб'єкта оціночної діяльності.

З таким висновком повністю погодитись не можна.

Статтею 383 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч.ч.2,3 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження", ст. 17 якого визначено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема на підставі виконавчих листів, виданих судом.

Права і обов'язки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України "Про виконавче провадження".

За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у відділу примусового виконання рішень управляння державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області знаходилось виконавче провадження № 51166965 з примусового виконання виконавчого листа № 2-564/2010, 6/331/73/2016 виданого 06.04.2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «ОТП Банк» (стягувача замінено на ТОВ «ОТП Факторинг Україна») заборгованості за кредитним договором 3 197 328, 81 грн., судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

Згідно актів опису та арешту майна боржника - ОСОБА_4 ВП № .09.2016 року головним державним виконавцем було описано: житловий будинок АДРЕСА_1; нежитлове приміщення нитко прошивна дільниця, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 359,5 кв.м., комплекс нерухоме майно майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 3 171,8 кв.м. та рухоме майно, а саме: сіно у тюках розміром 60*80*30 у кількості 200 шт. та солома у тюках розміром 60*80*30 у кількості 120 шт., що належить ОСОБА_4

01.12.2016 року в.о. начальника відділу примусового виконання рішень ОСОБА_8 на адресу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було направлено лист № 21748-1-034 щодо авансування витрат на проведення експертної оцінки суб'єктом господарювання ОСОБА_7 в триденний строк з моменту отримання даного листа в розмірі 28 000 грн. та попереджено про повернення виконавчого документу у разі перешкоджання виконавчим діям (відповідно до п. 4 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

16.12.2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося з листом до державного виконавця з проханням зобов'язати суб'єкта господарювання ОСОБА_7 надати аргументацію ціни за визначення вартості арештованого майна щодо кожного описаного майна. При цьому, окремо зазначено, що стягувач від авансування витрат не відмовляється, але ТОВ «ОТП Факторинг Україна»просить вирішити питання щодо призначення іншого суб'єкта оціночної діяльності ( було зазначено реквізити).

27.12.2016 року на адресу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було направлено лист № 22-940-1-034 щодо авансування витрат на проведення експертної оцінки по виконавчому провадженню № ВП № 51166965, ідентичний за змістом листу в.о. начальника відділу примусового виконання рішень ОСОБА_8 № 21748-1-034 від 01.12.2016 року, окремо було додано калькуляцію собівартості робіт з оцінки арештованого майна ОСОБА_4 Заява банку від 16.12.2016 року в частині призначення іншого суб'єкта оціночної діяльності залишена без відповіді.

25.01.2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до ВДВС з листом, у якому зазначило, що просить вирішити питання про призначення суб'єкта оціночної діяльності відповідно дійсних тарифів у сумі максимум 16 000,00 грн. та зазначає, що не відмовляється авансувати витрати на проведення виконавчих дій.

За приписами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону Україну «Про виконавче провадження» у разі якщо витрати на залучення до проведення виконавчих дій суб'єктів господарювання на платній основі, виготовлення технічної документації на майно, здійснення витрат на валюто обмінні фінансові операції та інших витрат, пов'язаних із перерахуванням коштів, перевищують суму сплаченого авансового внеску, стягувач зобов'язаний додатково здійснити авансування таких витрат.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене ст. 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення виконавчого документа.

01.02.2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» отримало постанову державного виконавця Смертіна О.С. про повернення виконавчого документу стягувачу від 24.01.2017 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що стягувач не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження».

Дійшовши висновку про неправомірність дій державного виконавця у зв'язку з необхідністю залучення державним виконавцем для проведення експертної оцінки описаного та арештованого майна іншого суб'єкта оціночної діяльності, суд першої інстанції не зазначив у судовому рішенні, на підставі яких саме матеріалів справи він дійшов такого висновку та не послався на норму закону або інструкції, якими передбачено погодження особи - суб'єкта оціночної діяльності зі стягувачем та яку порушив, на думку суду, державний виконавець.

Суд не перевірив доводів скаржника про те, що суб'єкт оціночної діяльності -ФОП ОСОБА_9, про призначення якого просив стягувач, проводить оцінку майна за тарифами, визначеними по даним середньої вартості послуг оцінювачів майна в України та не навів мотивів, з яких він погодився з доводами ТОВ «ОТП Факторинг Україна» щодо завищеної вартості проведення оцінки майна в розмірі 28000 грн. суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_7, визначеним державним виконавцем.

У відповідності з положеннями ст. 210 ЦПК України ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з: 1) вступної частини із зазначенням: часу і місця її постановлення; прізвища та ініціалів судді (суддів - при колегіальному розгляді); прізвища та ініціалів секретаря судового засідання; імен (найменувань) сторін та інших осіб, які брали участь у справі; предмета позовних вимог; 2) описової частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою; 3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивної частини із зазначенням: висновку суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Пунктом 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судам роз'яснено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам ст.210, 213, 387 ЦПК України.

Отже, за наслідками розгляду скарги по даній справі обґрунтованою може вважатися така ухвала, яка постановлена на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених належними доказами, які мають бути досліджені в судовому засіданні.

Вищезазначене свідчить про те, що у ході розгляду справи судом не дотримано вимог п. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та не надано мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду.

Таким чином, неповно з'ясувавши дійсні обставини справи, не давши належної оцінки доказам, розглянувши справу без державного виконавця, який завчасно подав заяву про відкладення розгляду справи, суд допустив порушення норм процесуального права, що призвело до передчасного вирішення справи та відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 312, 313, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2017 року у цій справі скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: