Апеляційний суд Житомирської області
Справа №291/605/17 Головуючий у 1-й інст. Грек М. М.
Категорія 53 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Коломієць О.С.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ягнятинської сільської ради Ружинського району Житомирської області про визнання незаконним розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою Ягнятинської сільської ради Ружинського району Житомирської області на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ягнятинської сільської ради Ружинського району Житомирської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зазначав, що з 08.11.2016 року по 03.11.2016 року працював на посаді кочегара Ягнятинського дитячого садка «Сонечко». 12.04.2017 року його було звільнено з посади кочегара згідно ст.38 КЗпП України. Позивач вважає, що його звільнення є незаконним, оскільки заяву про звільнення за власним бажанням було написано під тиском сільського голови Ягнятинської сільської ради Ружинського району Житомирської області. А тому, просив визнати незаконним розпорядження Ягнятинського сільського голови ОСОБА_2 від 12.04.2017 року №2к про звільнення останнього за власним бажанням та поновити його на посаду кочегара Ягнятинського дитячого садка «Сонечко» з 13.04.2017 року. Стягнути з Ягнятинської сільської ради Ружинського району Житомирської області на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу станом на дату ухвалення рішення.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним розпорядження Ягнятинської сільської ради Ружинського району Житомирської області від 12.04.2017 року №2к про звільнення ОСОБА_1 з посади кочегара Ягнятинського дитячого садка «Сонечко». Поновлено ОСОБА_1 на посаді кочегара Ягнятинського дитячого садка «Сонечко» з 13.04.2017 року. Стягнуто з Ягнятинської сільської ради Ружинського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 13.04.2017 року по 29.09.2017 рік у розмірі 17712 грн. з утриманням з цієї суми податків та інших платежів. Стягнуто з Ягнятинської сільської ради Ружинського району Житомирської області судовий збір в сумі 1600 грн. на користь держави.

В апеляційній скарзі Ягнятинська сільська рада Ружинського району Житомирської області посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення. Суд безпідставно прийшов до висновку, що заява про звільнення була написана позивачем під тиском, та що останній до моменту отримання трудової книжки продовжував ходити на роботу. Відтак, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що у заяві про звільнення ОСОБА_1 не зазначено дати її написання та дати з якої його необхідно звільнити.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Зазначений двотижневий термін може бути і скорочено, якщо заяву працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлено неможливістю продовжувати роботу, а саме у випадку:

- переїзду на нове місце проживання;

- переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість;

- вступу до навчального закладу;

- неможливості проживання у даній місцевості, підтвердженої медичним висновком;

- догляду за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічною віку або дитиною інвалідом;

- догляду за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом 1 групи;

- виходу на пенсію;

- прийняття на роботу за конкурсом, а також інших поважних причин (ч.1 ст.38 КЗпП України).

У даній ситуації роботодавець або уповноважений ним орган зобов'язаний розірвати трудові відносини в певний строк, зазначений у заяві, і видати наказ, у якому причини й дата звільнення мають бути чітко сформульовані

Для розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника необхідна наявність домовленості сторін про строк звільнення. Якщо працівник у своїй заяві не вказав причин, що свідчить про неможливість продовження роботи, звільнення не може відбутися раніше настання двотижневого строку, наданого працівникові для письмового попередження власника або уповноваженою ним органу. Таке положення зумовлене тим, що після закінчення зазначеного терміну працівник може залишитися на роботі й не вимагати розірвання трудового договору.

У постанові від 31 жовтня 2012 року у цивільній справі за №6-120 цс12 Верховний Суд України виклав правовий висновок про те, що за змістом ст.38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.11.2016 року ОСОБА_1 було прийнято на посаду кочегара у Ягнятинський дитячий садок «Сонечко», згідно розпорядження голови Ягнятинської сільської ради Ружинського району Житомирської області від 03.11.2016 року, про що свідчить копія трудової книжки.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_3 адресована сільському голові Ягнятинської сільської ради Ружинського району про звільнення його з роботи за власним бажанням. Сільський голова Ягнятинської сільської ради 12.04.2017 року затвердив дану заяву.

Між тим, в заяві не зазначена конкретна дата звільнення та причини звільнення, які б були підставою для звільнення ОСОБА_1 з роботи в день подання заяви.

Розпорядженням голови Ягнятинської сільської ради Ружинського району Житомирської області від 12.04.2017 року ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади на підставі заяви останнього про звільнення відповідно до ст.38 КЗпП України.

Враховуючи те, що в заяві про звільнення ОСОБА_1 не зазначив конкретну дату звільнення, причину звільнення, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що підстави для звільнення ОСОБА_1 в день подачі заяви 12 квітня 2017 року відповідно до ч. 1 ст.38 КЗпП України були відсутні. Встановивши, що звільнення ОСОБА_1 здійснено без законної підстави, суд першої інстанції правильно вважав, що останній підлягає поновленню на роботі з виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Разом з тим, підлягає зміні рішення суду в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з таких підстав.

Задовольняючи вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції не навів в рішенні суду розрахунки, з яких він виходив при визначенні суми 17 712 грн., що підлягала стягненню на користь позивача.

За змістом ст. 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

З урахуванням цих норм, зокрема, абзацу третього пункту 2 цього Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

При визначенні суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу колегія суддів виходить з наступного розрахунку: 115 х 152,38 = 17 523,81 грн. (де 115 - кількість робочих днів за період вимушеного прогулу ОСОБА_1 (13.04.2017р.) по дату поновлення на роботі, тобто дату ухвалення судового рішення (29.09.2017р.); 152,38 грн. - середньоденний заробіток виходячи з виплат за лютий та березень 2017 року, що передували звільненню, поділених на кількість відпрацьованих позивачем днів у ці місяці відповідно до довідки відповідача (3 200 + 3 200) : (20+22)=152,38 грн.

Таким чином, до виплати ОСОБА_1 підлягає 17 523 грн. 81 коп. (сума визначена без утримання податку та інших обов'язкових платежів).

З огляду на наведене, рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає зміні, із зменшенням цього розміру з 17 712 грн. до 17 523 грн. 81 коп. В решті рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Ягнятинської сільської ради Ружинського району Житомирської області задовольнити частково.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2017 року змінити, зменшити розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 17 712 грн. до 17 523 грн. 81 коп. (сума визначена без утримання податку та інших обов'язкових платежів).

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий

Судді