13.04.2017 ЄУН 389/1119/16-ц
провадження № 4-с/389/9/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року Знам'янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі : головуючого судді - Українського В.В.,

при секретарі - Гой І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Знам'янка Кіровоградської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Знамянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області, заінтересована особа ОСОБА_2, про скасування постанови про арешт майна боржника, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця Знамянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області і просить винести рішення, яким скасувати постанову державного виконавця від 21.09.2016 у ВП № 52311931, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21 вересня 2016 року, яку позивач просить скасувати, винесено державним виконавцем у виконавчому провадженні №52311931 з виконання рішення суду про стягнення аліментів, в якому ОСОБА_1 є боржником. Постанова винесена з метою повного, своєчасного та реального виконання рішення суду та законних вимог державного виконавця.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав вимоги скарги та просить суд їх задовольнити.

Представник Знамянського МРВДВС ГТУЮ в Кіровоградській області в судове засідання не зявився, надав заяву про неможливість участі в судовому засіданні із клопотанням про перенесення розгляду справи на іншу дату, раніше заперечував проти задоволення скарги.

Представник ОСОБА_1 та сама ОСОБА_2 заперечували в судовому засіданні проти скасування постанови про арешт майна боржника, так як тільки таким чином можливо забезпечити реальне виконання рішення суду. На даний час боржник сплачує аліменти на утримання сина та стягувача, але не відомо чи буде він їх сплачувати до повноліття сина, тому така мір як арешт майна боржника є необхідною.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.07.2016 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також на утримання ОСОБА_2 до досягнення сином трьох років. За виконавчими документами, виданим на підставі вказаного рішення, відкрито зведене виконавче провадження з примусового виконання рішення 21.09.2016 року . На виконання примусового стягнення аліментів, на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 накладено арешт постановою державного виконавця Знамянського МР ВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області від 21.09.2016 так як малася заборгованність по сплаті аліментів 3948,54 грн.. Відповідно до довідок про сплату аліментів на час розгляду справи та з моменту подання скарги, у боржника відсутня заборгованість по сплаті аліментів.

У відповідності до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакція, яка діяла на час винесення постанови) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, на вимогу даної статті державним виконавцем і винесено оспорювану постанову.

Згідно ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Згідно ст. 82 вказаного Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що відсутні законні підстави накладення арешту на майно ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження з метою повного, своєчасного та реального виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах суми боргу, так як в судовому засіданні встановлено, що рішення суду про стягнення аліментів виконується в повному обсязі, своєчасно, заборгованість по аліментам відсутня, тому скарга підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись 213, 215 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Знамянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області, заінтересована особа ОСОБА_2, про скасування постанови про арешт майна боржника - задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Знамянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 21 вересня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за виконавчим провадженням № 52312099, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області протягом пяти днів через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Знам'янського міськрайонного суду

Кіровоградської області Український В