Справа№ 328/2635/15-ц
Провадження № 2/324/31/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2017 Пологівський районний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Іванченка М.В.

при секретарі Кувіка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої органом досудового розслідування, прокуратури і суду,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, позовні вимоги за яким в ході судового розгляду справи неодноразово уточнювалися. Позивач в обґрунтування предявлених позовних вимог посилається на те, що йому незаконно було предявлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.358 КК України, про що, на його думку свідчить постанова слідчого Войтенка А.В. від 10.12.2003 року. Слідчі, прокурори зобовязані були розпочати досудове розслідування за ч.2 ст.358 КК України або закрити справу. Постанова слідчого Войтенка А.В. не скасована, не визнана незаконною, а тому до теперішнього часу є діючою. Повідомлення постановою слідчого Войтенка А.В. від 10.12.2003 року про притягнення позивача до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.358 КК України як організатора вчинення злочину групою осіб, санкція 5 років позбавлення волі, спричинило йому глибокі душевні страждання, які він зазнав у звязку із незаконними діями слідчого Войтенка А.В., який повідомив його постановою від 10.12.2003 року про порушення відносно нього кримінальної справи по обвинуваченню за ч.2 ст.358 КК України з 10.12.2003 року по теперішні час, що призвело до порушення його нормальних життєвих попередніх звязків до обвинувачення з рідними, знайомими, юристами, суддями, слідчими та прокурорами, органами влади. Незаконне обвинувачення у підробці документів групою осіб як організатора злочину, спричиняє позивачу неможливість займатися юридичною практикою, адвокатською, прокурорською, судовою, нотаріальною діяльністю, що довело сімю позивача до бідності, отримання мінімальної пенсії, неможливості працювати у звязку із наявністю підписки про невиїзд із м.Токмак з 15.04.2002 року. У звязку із цим позивач просить стягнути з ОСОБА_2 України в особі Державної казначейської служби України моральну шкоду в сумі 535200грн.

В судові засідання позивач ОСОБА_1 неодноразово викликався, однак до суду не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 України в особі Державної казначейської служби України в судові засіданні не зявлявся, про причини неявки суд не повідомляв, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомлення про отримання повісток.

В судовому засіданні представник Токмацької місцевої прокуратури прокурор Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_3, яка відповідно до ч.2 ст.45 ЦПК України вступила у справу з метою представництва інтересів ОСОБА_2 України в особі Державної казначейської служби України проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на безпідставність і необґрунтованість вимог позивача, в тому числі на ту обставину, що кримінальна справа відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.358 КК України не порушувалась і обвинувачення йому за ч.2 ст.358 КК України не предявлялось, а зазначення у постанові слідчого Войтенка А.В. від 10.12.2003 року, на яку посилається позивач, про порушення кримінальної справи за ч.2 ст.358 КК України є опискою.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Токмацької місцевої прокуратури прокурора Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню із наступних підстав.

За змістом ст. ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як було встановлено в ході судового розгляду даної цивільної справи, а також вбачається: із рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01.11.2013 року у справі №328/2789/13-ц, зміненого рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17.12.2013 року в частині стягнення моральної шкоди; із рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 16.07.2015 року у справі №324/5/15-ц, із рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 15.07.2016 року у справі №324/6/15-ц, за позовами ОСОБА_1, 05.03.2002 року слідчим СВ Токмацього МРВ УМВС України в Запорізькій області Кодюковим В.М. відносно ОСОБА_1 була порушена кримінальна справа за ознаками злочинів, передбачених ст.15 ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України.

31.05.2002 року ОСОБА_1 було предявлено обвинувачення за ст.15 ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України та обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

04.11.2002 року та 16.05.2003 року слідчим СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 ОСОБА_1 було предявлено обвинувачення за ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України.

02.12.2002 року слідчим СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 ОСОБА_1 було предявлено обвинувачення за ст.15 ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України.

В ході досудового слідства кримінальна справа відносно ОСОБА_1 в частині кваліфікації його дій за ст.15 ч.4 ст.190 КК України була припинена постановою слідчого СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 від 16.05.2003 року.

11.12.2003 року слідчим СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 в останній редакції було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 в якості обвинуваченого за ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України.

Кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_1 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України, була направлена до суду і перебувала в провадженні Василівського районного суду Запорізької області, Токмацького районного суду Запорізької області, Чернігівського районного суду Запорізької області, постанови та вироки яких апеляційним судом Запорізької області скасувалися і справа направлялася прокурору для проведення досудового слідства та на новий судовий розгляд.

Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 20.03.2013 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10.06.2013 року, кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України, було повернуто Токмацькому міжрайонному прокурору на додаткове розслідування.

28.07.2013 року СВ Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області було внесено до Єдиного реєстру досудового розслідувань відомості про кримінальні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.358 КК України за №0000876 та за ч.3 ст.358 КК України за №0000877, які постановою заступника Токмацького міжрайонного прокурора Савран О.М. були обєднані в одне кримінальне провадження за №0000876.

Постановою заступника Токмацького міжрайонного прокурора Савран О.М. від 28.07.2013 року кримінальне провадження №0000876 за ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України закрито у звязку з не встановленням достатніх доказів винуватості ОСОБА_1

Ухвалою слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 16.02.2016 року постанову заступника Токмацького міжрайонного прокурора Савран О.М. від 28.07.2013 року про закриття кримінального провадження №0000876 за ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України у звязку з не встановленням достатніх доказів винуватості ОСОБА_1 було скасовано.

Постановою прокурора Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_6 від 15.04.2016 року кримінальне провадження №0000876 за ч.1 ст.358 та ч.3 ст.358 КК України закрито у звязку з не встановленням достатніх доказів винуватості ОСОБА_1

Ухвалою слідчого судді Токмацького районного суду Запорізької області від 08.11.2016 року постанову прокурора Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 від 15.04.2016 року про закриття кримінального провадження №0000876 за ч.1 ст.358 та ч.3 ст.358 КК України було скасовано.

Постановою слідчого СВ Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 від 15.04.2016 року кримінальне провадження №0000876 за ч.1 ст.358 та ч.3 ст.358 КК України закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Дана постанова не скасована та є чинною.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно зі п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», громадянинові відшкодовуються (повертаються): моральна шкода.

Згідно зі ч.5, ч.6 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Встановлено, що кримінальна справа відносно позивача ОСОБА_1 органом досудового розслідування за ч.2 ст.358 КК України не порушувалась і обвинувачення за ч.2 ст.358 КК України йому не предявлялось, запобіжний захід відповідно не застосовувався.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.358 КК України не притягувався.

Щодо посилання позивача ОСОБА_1 в обґрунтування своїх вимог на постанову слідчого СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 від 10.12.2003 року, то слід зазначити, що вказана постанова слідчим Войтенком А.В. була винесена за результатом розгляду клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 щодо вжиття заходів до відшкодування заподіяної шкоди, якою в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. В описовій частині постанови слідчого СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 від 10.12.2003 року дійсно зазначено наступне: «Уголовное дело по ст.190 УК Украины было возбуждено вместе с уголовным делом по ст.358 ч.1 и ч.2 УК Украины». Однак, оскільки постановою слідчого СВ Токмацього МРВ УМВС України в Запорізькій області Кодюкова В.М. від 05.03.2002 року відносно ОСОБА_1 була порушена кримінальна справа саме за ознаками злочинів, передбачених ст.15 ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України, і інші будь-які відомості про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.358 КК України, тим більш разом із кримінальною справою за ознаками злочинів, передбачених ст.190 та ч.1 ст.358 КК України, відсутні, то слід вважати обґрунтованим твердження прокурора Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про те, що у постанові слідчого СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 від 10.12.2003 року було допущено описку щодо вказівки про порушення кримінальної справи за ч.2 ст.358 КК України.

Крім того, твердження позивача ОСОБА_1 про порушення відносно нього органом досудового розслідування кримінальної справи за ч.2 ст.358 КК України та предявлення йому обвинувачення за ч.2 ст.358 КК України спростовується ухвалою слідчого судді Токмацького районного суду Запорізької області від 08.06.2017 року справа №328/1413/17, з якої вбачається, що 30.05.2017 року до Токмацького районного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8, прокурора Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 та керівника СВ Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП ОСОБА_9, що полягала у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення в ЄРДР. У своїй скарзі заявник просив визнати бездіяльність керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8, прокурора Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 та керівника СВ Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП ОСОБА_9 по обставинам їх бездіяльності відмови у внесені відомостей в ЄРДР та початку досудового розслідування за ч.2 ст.358 КК України у відношенні ОСОБА_1 в цілях приховати облік статистики розкриття кримінального правопорушення та бездіяльності слідчого Войтенка А.В., зобовязати вказаних осіб припинити бездіяльність по обставинам відмови внесення відомостей в ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 за ч.2 ст.358 КК України та розпочати досудове розслідування кримінального провадження №0000876, №0000877, витребувати кримінальне провадження №0000876, №0000877 та зобовязати Токмацьку місцеву прокуратуру вручити ОСОБА_1 копію постанови слідчого Войтенка А.В. від 10.12.2003 року, та ознайомити ОСОБА_1 з матеріалами кримінального провадження №0000876, №0000877. Слідчий суддя Токмацького районного суду Запорізької області прийшов до висновку, що доводи ОСОБА_1 про притягнення його до кримінальної відповідальності в якості обвинуваченого за ч.2 ст.358 КК України згідно постанови слідчого Токмацького МРВ ГУМВС України в Запорізькій області Войтенка А.В. від 10.12.2003 року є неспроможними, оскільки не знайшли відповідного підтвердження. Слідчим суддею Токмацького районного суду Запорізької області в задоволенні скарги ОСОБА_1 було відмовлено.

Крім цього, слід зазначити, що рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 01.11.2013 року у справі №328/2789/13-ц, зміненим рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17.12.2013 року було відшкодовано за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 156846грн. моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури. Незаконні дії органів досудового слідства, прокуратури полягали у незаконному притягненні ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 16.07.2015 року у справі №324/5/15-ц було відшкодовано за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 19200грн. моральної шкоди, завданої незаконним притягненням ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ст.15 ч.4 ст.190 КК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є необґрунтованими, а підстави, встановлені ст.1176 ЦК України та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», для відшкодування моральної шкоди, відсутні, тому в задоволенні позову позивача ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки по даній справі суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, то понесені позивачем судові витрати по даній справі стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. ст. 10, 11, 15, 57, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої органом досудового розслідування, прокуратури і суду, та судових витрат відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: