АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1072/17 Головуючий 1 інст. - Тордія Е.Н.
Справа № 637/437/16-ц
Категорія: стягнення суми Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Гуцал Л.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Селянського фермерського господарства «Золотий Колос» до ОСОБА_1, третя особа Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, про стягнення суми за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 30 листопада 2016 року,

у с т а н о в и л а:

В квітні 2016 року Селянське фермерське господарство «Золотий Колос»(далі СФГ «Золотий Колос») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1, третя особа Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Харківської області про стягнення суми.

На обґрунтування позивач вказав, що рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 15 листопада 2010 року з відповідача на користь СФГ «Золотий Колос» стягнуто 50 077 грн. 90 коп. в рахунок відшкодування збитків, завданих незаконним захопленням земельної ділянки, та 701 грн. 77 коп. судових витрат. В задоволенні позову про стягнення 220 грн. 15 коп. витрат на оранку пару під соняшник відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 20 квітня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2011 року, рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 15 листопада 2010 року змінено. Зменшено розмір стягнених з ОСОБА_1 на користь СФГ «Золотий Колос» збитків до 54 172 грн. 90 коп., а розмір судових витрат до 661 грн. 73 коп. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Вказане судове рішення предявлено до примусового виконання, однак на даний час не виконано.

Посилаючись на підстави, передбачені статтею 625 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь СФГ «Золотий Колос» 8 865 грн. 00 коп. (3% річних), 50 152 грн. 46 коп. (індекс інфляції від суми заборгованості), 71 275 грн. 52 коп. (пеня) та 1 378 грн. 00 коп. судового збору.

В уточнених вимогах позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь СФГ «Золотий Колос» 37 839 грн. 29 коп. інфляційних витрат та 8 489 грн. 07 коп. (3% річних).

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що на дані правовідносини не розповсюджується дія статті 625 ЦК України.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 30 листопада 2016 року, уточненим ухвалою цього ж суду від 12 грудня 2016 року, позов задоволено частково.

З ОСОБА_1 на користь СФГ «Золотий Колос» стягнута сума в розмірі 46 328 грн. 36 коп. та 1 368 грн. 00 коп. судового збору.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема зазначає, що гарантії щодо примусового виконання судових рішень врегульовані Законом України від 21 квітня 1999 р. № 606-Х1У «Про виконавче провадження» (далі Закон № 606-Х1У).

Позивач рішення суду першої інстанції не оскаржив, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобовязання» книги 5 ЦК України, а тому визначені в ній загальні правила відповідальності за порушення грошового зобовязання і її дія поширюється на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих зобовязань. Однак погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи; неправильно застосував норми матеріального права.

За статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначені вимоги закону залишились поза увагою суду першої інстанції.

Позов предявлено з підстав, передбачених частиною 2 статті 625 ЦІК України.

Відповідно до статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобовязання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобовязання та поширює свою дію на всі види зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобовязання слід зясувати: чи існує зобовязання між сторонами, чи це зобовязання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобовязання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статі.

Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованість із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 15 листопада 2010 року з відповідача на користь СФГ «Золотий Колос» стягнуто 50 077 грн. 90 коп. в рахунок відшкодування збитків, завданих незаконним захопленням земельної ділянки, та 701 грн. 77 коп. судових витрат. В задоволенні позову про стягнення 220 грн. 15 коп. витрат на оранку пару під соняшник відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 20 квітня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2011 року, рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 15 листопада 2010 року змінено. Зменшено розмір стягнених з ОСОБА_1 на користь СФГ «Золотий Колос» збитків до 54 172 грн. 90 коп., а розмір судових витрат до 661 грн. 73 коп. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Вказане судове рішення предявлено до примусового виконання, однак на даний час не виконано.

Отже, спір виник у звязку з тривалим невиконанням рішення суду про стягнення збитків.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом № 606-Х1Х.

Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у звязку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України).

Суд першої інстанції не врахував наведених вище норм та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини 2 статті 625 ЦК України.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. п. 1, 4, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 30 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Селянського фермерського господарства «Золотий Колос» до ОСОБА_1, третя особа Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, про стягнення суми відмовити.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

ОСОБА_2