Номер провадження: 22-ц/785/1116/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Цюри Т.В., Калараш А.А.

при секретарі Колмакові В.І., Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3», треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання припиненим та частково недійсним договору застави,-

встановила:

Представник ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» звернувся до суду із позовом до відповідачів, вказуючи, що 28.05.2003 року між Банком та відповідачем ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 010/03-5/3221, відповідно до умов якого позивач прийняв на себе зобовязання по видачі кредиту в сумі 50 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % річних, а ОСОБА_4 зобовязався своєчасно повернути позивачу всю суму кредиту, відсотки та дотримуватися строків та умов, вказаних у договорі.

В забезпечення виконання зобовязань між Банком та ОСОБА_6 28.05.2003 року було укладено договір застави, предметом якого є: трактор «К-700 А», 1994 року випуску.

В забезпечення виконання зобовязань між Банком та ОСОБА_5 28.05.2003 року було укладено договір застави, предметом якого є: два комбайни «CLAAS-D-108», 1988 року випуску.

В забезпечення виконання зобовязань між Банком та ОСОБА_7 11.06.2008 року було укладено договір поруки.

В порушення умов вказаного договору відповідачі прострочили виплату грошової суми тому, у звязку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору, представник позивача просив суд стягнути з відповідачів заборгованість у загальному розмірі 80 744,37 доларів США, а також судові витрати (т. 1 а. с. 1-5, 166-170).

Заочним рішення суду від 18.05.2009 року позов Банку задоволено (т. 1 а. с. 112-115).

Ухвалою суду від 03.02.2012 року заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду (т. 1 а. с. 147-148).

Рішенням суду від 16.05.2012 року позов Банку задоволено (т. 1 а. с. 200-204).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13.02.2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення залишено без зміни (т. 1 а. с. 248-252).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2013 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.05.2012 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13.02.2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 1 а. с. 273-275).

02.09.2013 року до суду надійшов зустрічний позов від ОСОБА_5 до ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» про визнання припиненим та частково недійсним договору застави (т. 2 а. с. 19-22).

В обґрунтування свого зустрічного позову посилався на те, що право вимоги у Банку виникло безпосередньо з часу невиконання зобов'язання боржником ОСОБА_8, тобто з 01.01.2005 року. З вказаної дати починає спливати трирічний термін позовної давності про звернення стягнення на заставлене майно, який минув 01.01.2008 року. Крім того, ОСОБА_5 вважає, що у позивача припинилось право вимоги та договір застави припинив свою дію на підставі ст. 28 ЦК України, оскільки передбачений законом єдиний спосіб захисту щодо заставленого майна - комбайнів - звернення стягнення на вказане майно банком в передбачений законом трирічний термін не був використаний. Тому, ОСОБА_5 просив суд визнати припиненим договір застави, укладений 28.05.2003 року між ним та АППБ «Аваль», предметом якого є два зернозбиральні комбайни «CLAAS-D-108»; визнати недійсним пункт № 1 договору застави в частині зобов'язання сплатити заставодержателю суму отриманих кредитних коштів, нарахованих відсотків річних по ньому, неустойку, у разі її застосування та відшкодувати завдані збитки у разі порушення зобов'язань за кредитним договором та визнати недійсним пункт 23 договору застави, укладеного 28 травня 2003 року між ним та АППБ «Аваль», предметом якого є два зернозбиральні комбайни «Claas -D-108», 1988 року випуску, реєстраційні номери 10041 ОК та 10045 ОК.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2013 року позов ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» задоволено частково. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 525 139,44 гривень. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 120 000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Банку судовий збір у розмірі 1 207,13 гривень. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Банку судовий збір у розмірі 1 207,13 гривень. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Банку судовий збір у розмірі 804,75 гривень. В іншій частині позову відмовлено. Відмовлено Банку у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано припиненим договір застави, укладений 28.05.2003 року між ОСОБА_5 та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», предметом якого є два зернозбиральні комбайни «CLAAS-D-108», 1988 року випуску. Визнано недійсним пункт № 1 договору застави, укладеного 28.05.2003 року між ОСОБА_5 та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», предметом якого є два зернозбиральні комбайни «CLAAS-D-108», 1988 року випуску, в частині зобовязання сплатити заставодержателю суму отриманих кредитних коштів, нарахованих відсотків річних по ньому, неустойку, у разі її застосування та відшкодувати завдані збитки у разу порушення зобовязань за кредитним договором у розмірі та на підставах, передбачених ним. Визнано недійсним пункт № 23 договору застави, укладеного 28.05.2003 року між ОСОБА_5 та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», предметом якого є два зернозбиральні комбайни «CLAAS-D-108», 1988 року випуску (т. 2 а. с. 47-51).

В апеляційній скарзі апелянт просить судове рішення скасувати в частині визнання припиненим договору застави та визнання недійсним п. п. 1,23 договору застави, ухвалити нове, яким позов Банку задовольнити у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права (т. 2 а. с. 55-58).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2014 року апеляційну скаргу ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» задоволено (т. 2 а. с. 168-172).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 2 а. с. 204-207).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 08 квітня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2013 року - скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «ОСОБА_9 ОСОБА_3» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_9 ОСОБА_3» - задоволено. Стягнуто на користь ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» заборгованість за кредитним договором у розмірі 80 744,37 доларів США, що за курсом НБУ складає 645 147,51 гривень, у наступному порядку: з ОСОБА_6 в розмірі 120 000,00 гривень; з ОСОБА_5 в розмірі 374 600,00 гривень; залишок боргу у розмірі 150 547,51 гривень стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 В задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено. Стягнуто на користь Банку судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції: з ОСОБА_5 - 853 гривень; з ОСОБА_6 - 270 гривень; з ОСОБА_4 - 290 гривень; з ОСОБА_7 - 290 гривень. Стягнуто на користь Банку судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції: з ОСОБА_5 - 850 гривень; з ОСОБА_6 - 262 гривень; з ОСОБА_4 285,50 гривень; з ОСОБА_7 285,50 гривень (т. 2 а. с. 234-241).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Одеської області від 08 квітня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 3 а. с. 62-66).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Отже, суд апеляційної інстанції перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 про визнання припиненим та частково недійсним договору застави.

Задовольняючи позов в частині вимог до боржника та поручителів ОСОБА_7 та ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із того, що умови кредитного договору, договорів поруки та застави належним чином і у встановлений строк не виконувалися, тому заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з ОСОБА_4 та вказаних поручителів. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_5 та задовольняючи його зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 пропустив строк позовної давності для звернення з даним позовом до ОСОБА_5, оскільки протягом трирічного строку з моменту порушення боржником ОСОБА_4 його зобовязань банком не було вчинено дій щодо звернення стягнення на предмет застави.

Проте, повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

Судом встановлено, що 28 травня 2003 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та Цапенком А.М. було укладено кредитний договір, за умовами якого Цапенку А.М. надано кредит в сумі 50 000,00 доларів США терміном до 28 травня 2006 року зі сплатою 18 % річних за умови погашення щоквартально 1/12 частини від суми кредиту щомісячно.

У цей же день для забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_4 між Банком, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено окремі договори застави, за якими ОСОБА_6 передала у заставу належний їй трактор К-700 А, 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, а ОСОБА_5 належні йому два комбайни «Claas-D-108», 1988 року випуску, реєстраційні номери 10041 та 10045 ОК (т. 1 а. с. 20-28).

Крім того, 11 червня 2008 року між Банком та ОСОБА_7 укладено договір поруки № 010/03-5/3221/1, відповідно до якого ОСОБА_7 прийняв на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором від 28 травня 2003 року № 010/03-5/3221 (т. 1 а. с. 32, 33).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст. 629, ч. 1 ст. 610 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідачі своїх зобовязань за кредитним договором не виконали, в звязку з чим загальна заборгованість по погашенню кредиту станом на 13 лютого 2012 року складає 80 744,37 доларів США, що за курсом НБУ складає 645 139,44 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом у розмірі 38 540,90 доларів США, заборгованості за відсотками 0,59 доларів США, пені за прострочення погашення кредиту 42 202,29 доларів США, пені за прострочення сплати відсотків за кредитом 0,59 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до п. 9 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, до договорів, що укладені до 01 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексам України, застосовуються правила цього кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладання.

Згідно зі ч. 3 ст. 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого зобов'язання.

Відповідно до ст. 181 ЦК Української РСР, чинної на час укладання договору застави, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими

Крім того, ст. 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Укладаючи договір застави (іпотеки), заставодавець (іпотекодавець) приймає на себе всі ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язання боржником (у межах вартості предмета застави (іпотеки)).

Пунктом 23 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553-559 ЦК) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

У зв'язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена.

Частинами першою, другою статті 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України).

Тобто майновий поручитель відповідає перед позивачем за виконання боржником основного зобовязання, а позивач має право звернути стягнення на предмет застави відповідно до договору застави.

Особа, права якої порушені, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Позивач звернувся до майнового поручителя ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості у розмірі визначеної вартості заставленого майна, а не просив звернути стягнення на предмет застави, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позову Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_5 про визнання припиненим та частково недійсним договору застави слід зазначити наступне.

У вересні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3», в якому посилався на те, що право вимоги у Банку виникло безпосередньо з часу невиконання зобов'язання боржником ОСОБА_4, яке мало місце саме з 01 січня 2005 року, коли ОСОБА_4 припинив виплату заборгованості за кредитом, а тому саме з цього часу починає спливати трирічний термін позовної давності, який передбачений статтею 71 ЦК УРСР для звернення до ОСОБА_5 як заставодавця з позовом про звернення стягнення на заставлене майно. Позивач вважав, що вказаний термін минув 01 січня 2008 року, а тому саме ця дата є датою припинення дії права застави зернозбиральних комбайнів, у звязку з чим договір застави припинив свою дію на підставі ст. 28 ЦК України, оскільки передбачений законом єдиний спосіб захисту щодо заставленого майна (комбайнів), тобто звернення стягнення на вказане майно, банком в передбачений законом трирічний термін не був використаний.

З наведених підстав ОСОБА_5 просив суд визнати припиненим договір застави, укладений 28 травня 2003 року між ним та АППБ «Аваль» та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований за № 6176, предметом якого є два зернозбиральні комбайни «Claas -D-108», 1988 року випуску, реєстраційні номери 10041 ОК та 10045 ОК; визнати недійсним пункт 1 договору застави, укладеного 28 травня 2003 року між ним та АППБ «Аваль», в частині зобов'язання сплатити заставодержателю суму отриманих кредитних коштів, нарахованих відсотків річних за ним, неустойку у разі її застосування, та відшкодувати завдані збитки у разі порушення зобов'язань за кредитним договором у розмірі та на підставах, ним передбачених; визнати недійсним пункт 23 договору застави, укладеного 28 травня 2003 року між ним та АППБ «Аваль», предметом якого є два зернозбиральні комбайни «Claas -D-108», 1988 року випуску, реєстраційні номери 10041 ОК та 10045 ОК.

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зазначено в частині 1 статті 598 ЦК України.

За правилами ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави;в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Правовідносини з передачі майна в заставу за своєю правовою природою є договірними правовідносинами.

Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали договір застави, у якому передбачили умови його виконання, тому слід вважати, що момент досягнення домовленості настав.

Отже, в сенсі заявлених ОСОБА_5 вимог правових підстав для задоволення його зустрічного позову не вбачається.

За таких обставин рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2013 року підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 про визнання припиненим та частково недійсним договору застави, з ухваленням нового рішення в цій частині по суті заявлених вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч.1 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2013 року в частині відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 про визнання припиненим та частково недійсним договору застави скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення.

Відмовити Публічному акціонерному товариству «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 010/03-5/3221 від 28 травня 2003 року.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3», за участю третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання припиненим та частково недійсним договору застави - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

ОСОБА_3