Категорія 57 Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справа Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого Якименко М.М.,

Суддів: Рибчинського В.П., Сопруна В.В.,

За участю секретаря Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про заміну товару неналежної якості та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 15 серпня 2014 року він купив у відповідача секційний бетонний паркан, який складається із 752 плит та 194 бетонних стовпчиків за ціною 56760,00 гривень. Однак, на початку жовтня 2015 року позивач виявив на декількох плитах значного розміру тріщини та різні дефекти на їх поверхні.

ОСОБА_2 зазначає, що ним було пізніше з'ясовано, що виробник бетонного паркану грубо порушив технічні умови ДСТУ БВ.2.7.- 163: 2008, використавши звичайну проволоку, яка забезпечує міцність виробів, а тому дані плити є небезпечними для життя та здоров'я оточуючих людей та неналежної якості.

В зв'язку з чим неодноразово звертався до відповідача з проханням обміняти неякісний товар на якісний з влаштуванням його за рахунок відповідача, однак останній заміну товару не здійснив.

Так, ОСОБА_2 звертався до Вінницької обласної Асоціації споживачів з проханням захистити його права, як споживача. При спільному огляді бетонного паркану фахівцями Вінницької обласної Асоціації споживачів із фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 було виявлено, що бетонні плити виготовлені із проволоки товщиною 3 мм по всьому периметру армування, в той час як згідно з ДСТУ БВ 2.7.- 163: 2008 бетонні плити такого зразка виготовляються із проволоки 6-8 мм в місцях, де були навантаження , а між ними у вигляді сітки-проволока товщиною 3 мм. На звернення позивача Вінницька обласна Асоціація споживачів підготовила та направила претензію відповідачу, на яку остання відмовилась належним чином реагувати.

Вказані обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом, в якому він просив зобов'язати відповідача провести демонтаж бетонних плит неналежної якості, замінити їх на бетонні плити належної якості, яка встановлена вимогами технологічних умов, за власний рахунок, а також стягнути моральну шкоду, яку він оцінює в 10000,00 гривень.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2016 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 04.05.2016 року апеляційна скарга була відхилена, а рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 27.09.2017 року була скасована, а справа направлена на новий апеляційний розгляд.

Ч.4 ст. 338 ЦПК України передбачено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем належним чином не доведено, що придбані ним бетонні конструкції (паркан) не відповідають вимогам ДСТУ БВ 2.7.- 163: 2008, оскільки таким доказом, на думку суду може бути висновок відповідної експертизи, про призначення якої позивач повторно перед судом не клопотав.

Але з таким висновком не можна погодитись , виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції 15.08.2014 року позивач придбав у відповідача секційний бетонний паркан, який складається із 752 плит та 194 стовпчиків за ціною 56760,00 гривень.

На початку жовтня 2015 року ОСОБА_2 виявив на декількох плитах значного розміру тріщини та різного роду дефекти, в зв'язку з чим вимушений був неодноразово звертатися до відповідача з проханням обміняти товар неналежної якості на належний з влаштуванням за рахунок відповідача.

Пізніше позивач звертався до Вінницької обласної Асоціації споживачів з проханням захистити його права та інтереси як споживача.

При спільному огляді вказаних бетонних плит фахівцями Вінницької обласної Асоціації споживачів зі стороною відповідача було виявлено, що бетоні плити виготовлені з проволоки, товщиною 3мм по всьому периметру армування, в той час як згідно з ДСТУ БВ.2.7.-163:2008 бетонні плити такого зразка виготовляються із проволоки 6-8 мм в місцях, де буде навантаження, а між ними у вигляді сітки - проволока товщиною 3 мм.

На звернення ОСОБА_2 Вінницька обласна Асоціація споживачів підготовила та надала претензію фізичній особі підприємцю - ОСОБА_3

Підставою для заміни товару позивач зазначає те, що бетонні плити виготовлені з проволоки товщиною 3мм по всьому периметру армування, в той час як згідно з ДСТУ БВ.2.7-163:2008 плити такого зразка виготовляються із проволоки 6-8 мм в місцях, де буде навантаження, а між ними у вигляді сітки - проволока товщиною 3 мм, тобто з істотними недоліками.

Судом першої інстанції ухвалою від 11 січня 2016 року у даній справі за клопотанням позивача було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницької торгово-промислової палати. Однак матеріали справи були повернуті експертною установою до суду без виконання, оскільки у Вінницькій торгово-промисловій палаті відсутня лабораторія, яка може провести такі дослідження.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ч. 2 ст. 678 ЦК України передбачено, що покупець має право відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми у разі істотного порушення вимог якості товару, зокрема виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявились неодноразово чи з'явились після їх усунення.

Ст.708 ЦК України визначено, що у разі виявлення покупцем протягом гарантійного строку або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару, покупець має право, крім іншого, викладеного у даній статті, відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон), який є спеціальним Законом, що регулює відносини між споживачем та продавцем товару, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб серед іншого мають право на належну якість продукції і саме продукцію належної якості продавець згідно з ч. 1 ст. 6 Закону, зобов'язаний передати споживачеві.

Права ж споживача у разі придбання ним товару неналежної якості передбачені ст. 8 Закону.

Так, ч. 1 ст. 8 Закону передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк, або відшкодування витрат на усунення недоліків.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця) або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; заміни товару на такий же товар або аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

П.5 ст. 7 Закону визначено, що стосовно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, споживач має право пред'явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо ці недоліки було виявлено протягом 2 років.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, колегія суддів вважає, що позивач у відповідності до п.5 ст.7 Закону має право на пред'явлення відповідачу вимоги, адже ці недоліки були виявлені ним в межах двох років з часу придбання товару.

Істотний недолік, як встановлює п. 12 ст.1 Закону - це такий недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з наведених нижче ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад 14 календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Отже, підставою для задоволення вимоги про розірвання договору та повернення сплаченої суми за товар, є недолік цього товару, який робить неможливим його використання в цілому.

Ст.17 Закону передбачено, що у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, покупець) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.

Тобто відповідно до цієї статті обов'язок організації проведення експертизи продукції покладено на продавця. Однак вказані дії продавцем мають бути вчинені за згодою покупця та при його зверненні з приводу втрати якості продукції.

На вказані норми Закону суд першої інстанції уваги не звернув.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, наявності доказів, що їх підтверджують).

Так, суд першої інстанції вищевикладеного належним чином не врахував, не взяв до уваги те, що відповідачем, на якого в даних правовідносинах покладається тягар доказування відсутності істотних недоліків товару, не довів належну якість товару, відсутність в ньому істотних недоліків та існування інших обставин, які звільняють його від відповідальності, на письмові звернення позивача як споживача послуг відповідач належним чином не відреагував та не скористався відповідач і своїм правом клопотати про призначення у справі експертизи під час розгляду позову.

Апеляційний суд, у відповідності до ч.4 ст. 338 ЦПК України, роз'яснив відповідачу про таке право, але останній відмовився від заявлення клопотання про призначення експертизи, вважаючи це за не необхідне.

Всупереч ст.60 ЦПК України відповідач, на якого спеціальним Законом покладено обов'язок доводити відсутність істотних недоліків товару, не довів обставини, на які він посилався, заперечуючи позов.

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими, підтвердженими наданими і наявними в справі доказами.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, на відшкодування якої позивач має право, виходячи з вимог ст. 22 Закону та ст. 23 ЦК України ЦК, апеляційний суд виходить з конкретних обставин справи, приймає до уваги глибину душевних страждань ОСОБА_2, ступінь вини відповідача, те, що вимоги позивача до тепер не виконуються, враховує принцип розумності та справедливості, та приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині, а саме в розмірі 5000,00 гривень.

Доводи апеляційної скарги вагомі, спростовують висновки суду, а тому приймаються до уваги колегією суддів.

Виходячи з наведеного, рішення в силі залишатися не може, оскільки ухвалене судом з порушенням норм процесуального та матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно від задоволеної частини позовних вимо , які були понесені ним при зверненні до суду з позовом, апеляційною та касаційною скаргою в розмірі (974,4 + 1582,4+ 663) 2245,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 678, 708 ЦК України, ст. ст. 1, 4 ,6, 7, 8,17 Закону України «Про захист прав споживачів» , ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215, 307, 309, 313, 314, 316, 319, 338, ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 провести демонтаж секційного бетонного паркану неналежної якості, який складається із 752 бетонних плит та 194 бетонних стовпчиків та замінити на бетонні плити та стовпчики в такій самій кількості, виготовлених відповідно до технічних умов за власний рахунок.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5000 гривень моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір в сумі 2245,40 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

Відповідно до оригіналу:

Головуючий