Справа № 495/1138/17
З а о ч н е р і ш е н н я
03 квітня 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого - одноособово судді Боярського О.О.,
при секретарі Рачицькій І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики (розписки),
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, а саме просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь грошову суму у розмірі 50 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату подання позовної заяви складає 1 361 500 грн.
В обгрунтування позовних вимог вказує, що 22.12.2015 року вона надала в борг ОСОБА_3 50 000 доларів США, які останній зобов'язався повернути до 22.12.2016 року на підтвердження чого була складена розписка. Відповідно до змісту розписки ОСОБА_2 гарантував повернення грошових коштів взятих ОСОБА_3. До теперішнього часу відповідачі не повернули борг, у зв'язку із чим позивач була змушена звернутися до суду із відповідною позовною заявою.
Позивач надала до суду письмову заяву відповідно до якої просила розгляд справи здійснити у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. У разі неявки відповідачів не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_3 договір позики грошових коштів. Даний договір позики оформлений розпискою, копія якої наявна в матеріалах справи.
За умовами укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договору позики, позивач передала останньому в борг грошові кошти в сумі 50 000 доларів США.
Факт отримання ОСОБА_3 коштів від ОСОБА_1 підтверджується змістом розписки.
Зі свого боку, відповідач ОСОБА_3 зобовязався згідно умов договору позики повернути позивачеві суму боргу у строк не пізніше 22.12.2016 року.
Суд критично ставиться до посилань позивача на те, що гарантом у даному зобовязанні виступає ОСОБА_2, а отже має відповідати за зобовязанням солідарно з ОСОБА_3 з огляду на наступне.
Згідно ст. 560 ЦК України, за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку.
Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Із змісту наведеної статті вбачається, що гарантом не може виступати фізична особа, а лише банк чи інша фінансова установа.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що предявлення до нього вимога як до солідарного боржника є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.
У відповідності зі ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Статтями 525, 526 ЦК закріплено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 цього ж Кодексу передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 629 ЦК договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У відповідності до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
В порушення взятих на себе зобовязань, відповідач ОСОБА_3 суму боргу в обумовлений договором строк не повернув.
Як встановлено судом сума основного боргу ОСОБА_4 перед позивачем складає 50 000 доларів США.
Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Суд приходить до висновку, що позивачем було невірно розраховано суму боргу в розмірі 1 361 500 грн., оскільки станом на 16.02.2017 року НБУ встановлено офіційний курс гривні до долара США 2699,36 гривень за 100 доларів США.
Таким чином, сума основного боргу, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь позивача, складає 1 349 500 грн. (50 000 х 26,99).
З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного і у відповідності з ст.ст. 611, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 3, 84, 88, 118, 119, 120, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики (розписки) задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 1 349 500 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя