Справа № 307/3819/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

13 грудня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Куштана Б.П., Мацунича М.В.

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління освіти Тячівської районної державної адміністрації на ухвалу Тячівського районного суду від 30 серпня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, зацікавлена особа Управління освіти Тячівської районної державної адміністрації,-

встановила:

У грудні 2015 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною скаргою. Скарга мотивована тим, що на підставі рішення колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області від 17.11.2009 року, яким змінено рішення Тячівського районного суду від 06.09.2009 року, крім поновлення її на роботі, ухвалено стягнути з відділу освіти Тячівської районної державної адміністрації на її користь 20 000 гривень моральної шкоди і на цій підставі Тячівським районним судом було видано виконавчий лист № 2-172/09 про стягнення на її користь цієї суми. Даний виконавчий лист нею своєчасно направлено для виконання підрозділу примусового виконання судових рішень ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області. На письмові звернення з приводу вказаного виконавчого провадження їй письмові відповіді взагалі не надавали. Проте, по телефону їй повідомили, що здійснена реорганізація відділу освіти Тячівської районної державної адміністрації на управління молоді та спорту і тому рішення суду неможливо виконати. На початку вересня 2015 року вона отримала супровідний лист № 2266 від 28.08.2015 року на її письмову вимогу від 30.07.2015 року, в додатку до нього надіслано копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.03.2012 року, копію супровідного листа від 23.03.2012 року без дати, якого вона не отримала, де вказано, що виконавчий лист № 2-172/09 надіслано голові ліквідаційної комісії відділу освіти ОСОБА_2 для виконання. В 2014 році управління освіти, молоді та спорту Тячівської районної державної адміністрації реорганізовано в управління освіти Тячівської районної державної адміністрації. Тодішній голова ліквідаційної комісії та голова районної державної адміністрації, як керівник реорганізованого органу державної влади, на її думку, помилково вважали, що ці штучно створені органи не є правонаступниками відділу освіти Тячівської районної державної адміністрації і тому не можуть нести відповідальність по його зобовязаннях. Заявниця вважає, що такі дії переслідують ціль не виконувати вимоги виконавчого листа № 2-172/09, що суперечить положенням ст.ст 55,56 Конституції України. З кінця серпня цього року вона перебувала на лікарняному і тому пропустила десятиденний строк оскарження дій ДВС. З врахуванням змін до скарги просила поновити строк для оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження та визнати дії державного виконавця Шутко О.М. відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатські області щодо закінчення провадження № 30648674 незаконними, а постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.03.2012 року скасувати.

Ухвалою Тячівського районного суду від 30 серпня 2017 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 21 березня 2012 року ВП №306486. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Шутко О.М. відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатські області від 21 березня 2012 року щодо закінчення провадження № 30648674 у цивільній справі про стягнення з відділу освіти Тячівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 20 000 гривень моральної шкоди, і зобов'язано відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатські області відновити виконавче провадження.

В апеляційній скарзі Управління освіти Тячівської районної державної адміністрації, ставить питання про скасування ухвали, як такої, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановлення нової ухвали, якою в задовленні скарги відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заявлену скаргу, суд виходив з того, що десятиденний строк на оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 21 березня 2012 року заявницею пропущено з поважних причин, дана постанова є протиправною, а тому подана скарга є обґрунтованою.

З такими висновками не погоджується колегія суддів, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 17.11.2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Тячівської райдержадміністрації про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення , поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди, змінено рішення Тячівського райсуду від 06.09.2009 року в даній справі, і ухвалено, крім поновлення на роботі, стягнути з відділу освіти Тячівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 20000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

На підставі даного рішення, Тячівським районним судом було видано виконавчий лист № 2-172/09 від 09.12.2009 року , який передано для виконання у відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області( а.с.97).

Постановою ВП № 306486 старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3 від 21.03.2012 року, виконавче провадження по виконавчому листу № 2-172/09 закінчено на підставі ст.ст. 49 ч.1 п.7, 50 Закону України "Про виконавче провадження". Постанова мотивована тим, що згідно до розпорядження голови Тячівської райдержадміністрації від 25.11.2010 року за № 867 призначено ліквідаційну комісію по відділу освіти (а.с.96).

Відповідно до письмового повідомлення ВПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 18.11.2016 року за № 3191/03.3-26 матеріали даного виконавчого провадження та книги вхідної і вихідної кореспонденції відділу примусового виконання рішень за 2012 рік знищені у зв'язку із закінченням строку зберігання (а.с.82).

Відповідно до ст. 383 ч.1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч.1 ст. 385 ч.1 цього Кодексу скаргу може бути подано у десятиденний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч.2 ст. 385 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 п.7 ст. 49 Закону України " Про виконавче провадження"( в редакції чинній на момент вчинення дій державним виконавцем), виконавче провадження підлягає закінченню у разі передачі виконавчого листа ліквідаційній комісії (або ліквідатору) у разі ліквідації боржника- юридичної особи.

Згідно з ст. 31 цього Закону ( в редакції чинній на момент вчинення дій державним виконавцем) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження , що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З матеріалів справи вбачається, що із скаргою про оспорення дій та постанови державного виконавця від 21.03.2012 року, заявниця звернулася в суд - 22.12.2015 року (а.с.2 т.2)

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску встановленого законом строку на звернення до суду заявниця посилається на те, що дану постанову вона не отримувала, про неї їй відомо не було, лише на початку вересня 2015 року вона дізналась про дану постанову, коли отримала її за своїм зверненням.

Однак, дані твердження не заслуговують на увагу, жодним чином не підтверджені і спростовуються матеріалами справи.

Матеріалами справи встановлено, що згідно копії супровідного листа № 939/7-131, поданої представником управління освіти Тячівської районної державної адміністрації, даний супровідний лист разом з оскаржуваною постановою направлено сторонам виконавчого провадження 21.03.2012 року, в тому числі і заявниці ОСОБА_1І.( а.с.95).

В засвідчених копіях журналів вихідної і вхідної кореспонденції, які також досліджувалися і судом першої інстанції, наявні записи про направлення з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ в Закарпатській області 23.03.2012 року листа за №7-131 ліквідаційній комісії відділу освіти Тячівської райдержадміністрації та ОСОБА_1, і про отримання даного листа відділом освіти 27.03.2017 року( а.с.94, 104-106).

Таким чином даними матеріалами справи підтверджено, що оскаржувана постанова від 21.03.2012 року була направлена сторонам виконавчого провадження і державним виконавцем виконано вимоги ст. 31 діючого на той час Закону України " Про виконавче провадження", оскільки надсилання таких документів рекомендованим листом з повідомленням про вручення, законом не вимагалося. Голова ліквідаційної комісії відділу освіти Тячівської райдержадміністрації отримав з органу ДВС дані документи.

З вище наведеного супровідного листа вбачається, що оскаржувана постанова направлялась і заявниці ОСОБА_1 за адресою її проживання, яка вказана у виконавчому листі: с. Угля віл. Леніна 68. Заявниця ОСОБА_1 не подала суд жодних доказів, які б спростували направлення органом ДВС даної постанови та не отримання нею даної постанови.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що заявниця ОСОБА_1 29.03.2013 року зверталась в Тячівський районний суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у звязку з ліквідацією відділу освіти Тячівської райдержадміністрації. Ухвалою Тячівського районного суду від 14 червня 2013 року дану заяву залишено без розгляду за письмовою заявою Немеш.О.І. З поданої заяви про заміну сторони виконавчого провадження вбачається, що серед додатків ОСОБА_1 до даної заяви долучила, в тому числі і виконавчий лист №2-172/09, що підтверджує той факт, що у заявниці був на руках виконавчий лист, виконавче провадження по якому було закінчено оскаржуваною постановою від 21.03.2012р. і тому їй на момент звернення до суду (29.03.2013р.) було відомо про оскаржувану постанову (а.с.4-5 т.2).

Не заслуговують на увагу посилання заявниці, що вона неодноразово, з 10.01.2012 року зверталась до органу ДВС щодо невиконання вказаного виконавчого листа, оскільки такі жодним чином не підтверджені і не доведені. З матеріалів справи вбачається, що заявниця ОСОБА_1 звернулася із заявою в органи ДВС лише 30.07.2015 року, і 28.08.2015 року органом ДВС їй направлено відповідь разом з додатками документів, в тому числі і копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.03.2012р., копією супровідного листа від 23.03.2012р. за №939/7-131 (а.с.6). Тобто, матеріалами справи доведено, що заявниця звернулася до органів ДВС, безпосередньо перед зверненням в суд (30.07.2015 року звернулася до органів ДВС , а 22.12.2015року подала скаргу до суду).

Загальними засадами цивільного законодавства, відповідно до ст. 3 ЦК України, є: справедливість, добросовісність, розумність.

Згідно з ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

В п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «ОСОБА_4 проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року) зазначено, що «Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Заявниця ОСОБА_1 з моменту винесення оскаржуваної постанови від 21.03.2012 року або навіть з моменту постановлення судом ухвали від 14 червня 2013 року про залишення без розгляду її заяви про заміну сторони виконавчого провадження не вживала у розумні строки жодних заходів, щоб дізнатись про стан виконавчого провадження з виконання виконавчого №2-179/09, процесуальні рішення та дії державного виконавця щодо виконання даного виконавчого провадження.

З врахуванням наведеного, колегія суддів констатує, що заявниця ОСОБА_1 скаргу на дії органу ДВС та постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.03.2012 року подала з пропущенням встановленого законом десятиденного строку на оскарження, причини пропущення строку, на які вона посилається, не є поважними, а тому відсутні підстави для поновлення строку на подання скарги.

Відповідно до ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Суд першої інстанції не врахував вищенаведених обставин справи та вимог закону, дав неправильну оцінку фактичним обставинам і помилково дійшов висновків про поновлення строку на оскарження постави від 21.03.2012 р. та визнання її протиправною, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а подана заявником скарга залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями ст.ст. 72, 303, 307, 312, 314, 317, 319, 383-385 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Управління освіти Тячівської районної державної адміністрації задовольнити частково.

Ухвалу Тячівського районного суду від 30 серпня 2017 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, зацікавлена особа Управління освіти Тячівської районної державної адміністрації залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції .

Головуючий :

Судді :