Справа № 463/3405/16 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/1821/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М, Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

представника Львівського облвійськкомату Роліної Г.Г.,

представника КЕВ м.Львова Бенцарука Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ міста Львова про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.05.2016 року щодо зняття його та членів його сім`ї з квартирного обліку; зобов`язання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 поновити його та членів його сім`ї на квартирному обліку з 04.04.1994 року.

Оскаржуваним рішенням в позові ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ міста Львова про визнання протиправним і скасування рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 травня 2016 року (протокол засідання № 4), зобов`язання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 поновити ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирному обліку з 04.04.1994 року - відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з`ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дійшов до невірного висновку про законність дій відповідача щодо зняття його з квартирного обліку у зв`язку із переміщенням по військовій службі в інший населений пункт, оскільки, на той час порядок прийняття на квартирний облік встановлювався Наказом Міністра оборони України від 23.12.1992 року № 220, який не вимагав обов`язкової реєстрації військовослужбовця за місцем проходження служби, так як реєстрація за відсутності житла не проводилась.

Крім цього, зазначає, що він перебував на квартирному обліку у Львівському обласному військовому комісаріаті з 1994 року і суд першої інстанції дійшов невірного висновку, посилаючись в оскаржуваному рішенні на п. 3.7 чинної на час переміщення Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом МОУ від 06.10.2006 року № 577, згідно якої військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла, оскільки проходячи службу у Дрогобицько-Бориславському ОРВК, позивач не змінював місця проживання у м. Львові, у зв`язку з чим необхідності у знятті з квартирного обліку та постановки на облік за новим місцем служби не було. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника Львівського облвійськкомату Роліної Г.Г., представника КЕВ м. Львів Бенцарука Р.А. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, яка передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім цього, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що на час зарахування позивача на квартирний облік, житловою комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 порушено вимоги Правил обліку громадян, а в подальшому, у зв`язку з переміщенням позивача до нового місця служби, всупереч вимогам чинного на той час законодавства, він не був знятий з квартирного обліку в м. Львові, а відтак вважав оскаржуване рішення житлової комісії правомірним, а позов безпідставним.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Порядок забезпечення жилими приміщеннями осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, військовослужбовців-жінок на час прийняття позивача на квартирний облік регулювався житловим законодавством і Положенням про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України (введене в дію наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 р. N 220 з наступними змінами).

Згідно зі ст. 34 Положення всі питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців, вирішуються за місцем проходження ними служби. Військовослужбовці беруться на квартирний облік за рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром останньої, і перебувають на цьому обліку до одержання жилого приміщення за винятком випадків, серед яких, в тому числі, переведення до нового місця служби (статті 11, 13).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з протоколу № 13 засідання житлової комісії Львівського обласного військового комісаріату від 26.10.1994 р., сім`ю ОСОБА_1 , який на час прийняття рішення про зарахування на квартирний облік проходив службу у Залізничному РВК м. Львова, зараховано на квартирний облік у м. Львові на загальних підставах.

Записами у послужному списку ОСОБА_1 підтверджується, що він 22.10.2007 р. був переміщений по службі у Дрогобицько-Бориславський ОРВК, після чого 10.02.2009р. був звільнений з військової служби у запас за пп. «б» відповідно до ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»

Згідно п. 3.7 чинної на час переміщення Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом МОУ від 06.10.2006р. № 577, військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

Аналогічне правило закріплено в п. 26 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою КМУ від 03.08.2006 р. № 1081.

Тобто, у разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт, яке пов`язане з переїздом військовослужбовця, він знімається з квартирного обліку в цьому населеному пункті.

Відповідно до п. 3.10 Інструкції, чинної на момент звільнення позивача із військової служби, військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Аналогічне правило закріплено в ч. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В оскаржуваному позивачем рішенні житлової комісії Львівського ОВК ( протокол №4), зазначено, що підставами для зняття сім`ї ОСОБА_1 з квартирного обліку Львівського ОВК є п.2.16 та п. 2.18 наказу Міністра оборони України №737 від 30.11.2011 року.

Відповідно до п. 2.18 наказу Міністра оборони України №737 від 30.11.2011 року, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні іншого жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів МО України житлового приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас у або у відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року; обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, звільненими у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.

Зважаючи на те, що п. п. 2.16, 2.18 передбачають різні підстави для зняття військовослужбовців з квартирного обліку, судом апеляційної інстанції з пояснень представника Львівського ОВК Роліної Г.Г., представника КЕВ м. Львів ОСОБА_3 , з`ясовано, що підставами для зняття сім`ї ОСОБА_1 з квартирного обліку і прийняття житловою комісією Львівського ОВК оскаржуваного позивачем рішення було те, що ОСОБА_1 , у зв`язку з переміщенням по військовій службі, в період з 22.10.2007 року до 10.02.2009 року, підлягав зняттю з квартирного обліку, однак в цей період часу безпідставно не був знятий з квартирного обліку.

Відмовляючи у задоволенні позову та вважаючи правомірним зняття сім`ї ОСОБА_1 з квартирного обліку, суд першої інстанції не врахував, що згідно з чинним житловим законодавством підстави для зняття черговика з квартирного обліку мають бути наявними на момент розгляду та вирішення питання про зняття черговика з квартирного обліку.

Разом з тим, як вбачається з послужного списку ОСОБА_1 , облікової квартирної справи, оригінал якої досліджено судом першої інстанції, ОСОБА_1 був переміщений до Дрогобицько-Бориславського ОРВК з 22.10.2007 року до 10.02.2009 року, і в цей період часу з квартирного обліку Львівського ОВК знятий не був та на квартирний облік за новим місцем служби не зараховувався.

На момент розгляду житловою комісією питання про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 та прийняття житловою комісією оскаржуваного рішення, ОСОБА_1 взагалі був звільнений з військової служби, а відтак прийняття 20.05.2016 року житловою комісією рішення про зняття його з квартирного обліку у Львівському ОВК з тих підстав, що він був переміщений до Дрогобицько-Бориславського ОРВК в період з 22.10.2007 року до 10.02.2009 року, і в цей період часу підлягав зняттю з квартирного обліку Львівського ОВК, однак знятий не був, не є підставами для зняття сім`ї ОСОБА_1 з квартирного обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак рішення житлової комісії Львівського ОВК від 20.05.2016 року (протокол №4), є незаконним та підлягає скасуванню.

Крім цього, прийшовши до висновку про законність оскаржуваного позивачем рішення житлової комісії, суд першої інстанції безпідставно не врахував, що підставою для зняття є не лише переміщення військовослужбовця по військовій службі, а переміщення, пов`язане з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість). Факт переїзду сім`ї ОСОБА_1 в іншу місцевість відповідачами, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не підтверджено належними та допустимими доказами, а судом першої інстанції не встановлено. На думку колегії суддів наявність лише переміщення по військовій службі без встановлення факту переїзду військовослужбовця в іншу місцевість, не може бути підставою для зняття його з квартирного обліку.

Беручи до уваги зазначені відповідачами підстави для зняття сім`ї ОСОБА_1 з квартирного обліку у Львівському ОВК, які не вказували на те. що підставами для зняття з квартирного обліку є подання ОСОБА_1 неправдивих відомостей при зарахуванні його на квартирний облік, колегія суддів не може погодитися з судом першої інстанції, який відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , керувався чинною на даний час Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена наказом Міністра оборони України № 737 від 30.11.2011р. (п. 2.18), згідно з яким військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби), в тому числі у разі неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік, п. 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою КМУ від 03.08.2006р. № 1081, згідно з яким військовослужбовці знімаються з обліку в тому числі у разі подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 подав неправдиві відомості при зарахуванні його на квартирний облік.

Колегія суддів не може погодитися з судом першої інстанції, який прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 при вирішенні питання та зарахування його сім`ї на квартирний облік подав неправдиві відомості, оскільки такі твердження суду не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, такий висновок суду є припущенням, оскільки з матеріалів квартирної облікової справи вбачається подання ОСОБА_1 всіх необхідних документів, відомості у яких відповідали дійсності, в тому числі і відомості щодо реєстрації його місця проживання, оскільки наявність у них неправдивої інформації відповідачами не доведено, а судом не встановлено.

Що стосується неправомірних дій посадових осіб при вирішенні питання при прийнятті сім`ї ОСОБА_1 на квартирний облік, то така підстава для зняття сім`ї ОСОБА_1 з квартирного обліку житловою комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , не зазначалася, на таку підставу для зняття з квартирного обліку не посилалися представники ОВК та КЕВ м.Львів в суді апеляційної інстанції при з`ясуванні судом підстав для зняття сім`ї ОСОБА_1 з квартирного обліку.

Колегія суддів не вбачає необхідності для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 поновити його та членів його сім`ї на квартирному обліку, оскільки задовольнивши позовну вимогу ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.05.2016 року (протокол №4) щодо зняття його та членів його сім`ї з квартирного обліку, оскаржуване рішення житлової комісії втрачає свою чинність, а сім`я ОСОБА_1 вважається такою, що перебуває на квартирному обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -
ВИРІШИЛА:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.05.2016 року (протокол №4) про зняття ОСОБА_1 та членів його сім`ї з квартирного обліку.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.