У Х В А Л А

Іменем України

13 грудня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого-судді: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Джуги С.Д.

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 квітня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановила:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось у суд з позовом про стягнення кредитної заборгованості. Позов мотивовано тим, що 04.08.2008 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 723-022/ФКВ 08 (далі - кредитний Договір), згідно умов якого останній отримав кредитні кошти у сумі 30000,00 доларів США під 9,90% річних на строк з 04.08.2008 по 03.08.2015 року для придбання легкового автомобіля. А 30.06.2010 року між ТзОВ «Український промисловий банк», АТ «Дельта Банк» і Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТзОВ «Український промисловий банк» на користь АТ «Дельта Банк». Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 723-022/ФКВ 08. Повернення кредитних коштів повинно було здійснюватись щомісячно частинами у розмірі не менше як по 357,00 доларів США по 20 число включно, кожного місяця. Але станом на 25.06.2017 року через неналежне виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань виникла заборгованість на загальну суму 91518,19 гривень, яку Банк і просив стягнути, та судові витрати у справі.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06 квітня 2017 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що про відступлення права вимоги від ТзОВ «Український промисловий банк» до АТ «Дельта Банк» його ніхто не повідомляв. Та здійснивши 31.07.2010 року останній платіж, припинив у подальшому сплачувати кредит по причині незнання, кому надалі слід вносити платежі за Договором. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним Договором, які повинні були здійснюватись щомісячними періодичними платежами, має місце сплив позовної давності, яка повинна була обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу, починаючи з 31.07.2010 року, останнього платежу. Судом першої інстанції зазначені доводи не перевірено, чим порушено рівність сторін процесу в доказуванні своїх доводів.

У судове засідання апеляційного суду, ОСОБА_1 повторно не з'явився, тоді як належним чином повідомлявся судовою повісткою з повідомленням про вручення. Але, такі судові повістки не були йому вручені, через не звернення відповідача до поштового відділення для отримання таких. Оскільки, закінчився термін зберігання таких у поштовому відділенні, то останнє повернуло такі судові повістки апеляційному суду без вручення адресату з поміткою «за закінченням терміну зберігання». Виходячи з тієї обставини, що апеляційний суд вжив усіх заходів передбачених процесуальним законодавством для повідомлення сторони про судовий розгляд. Та зважуючи на те, що ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу не цікавиться ходом її розглядом, і тим самим дана обставина свідчить про втрату інтересу до даного розгляду справи, колегія суддів, виходячи з вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України, вважає за можливе розглядати таку справу за відсутності ОСОБА_1.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено, що 04.08.2008 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 723-022/ФКВ 08 (далі - кредитний Договір), згідно умов якого останній отримав кредитні кошти у сумі 30000,00 доларів США під 9,90% річних на строк з 04.08.2008 по 03.08.2015 року для придбання легкового автомобіля, а.с. 6-12, 13-14.

А 30.06.2010 року між ПАТ «Дельта Банк», ТзОВ «Український промисловий банк» та Національний банк України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банк. Відповідно до підпунктів «а», «б» п. 2.1. цього Договору на користь Дельта Банку переведено борги за Кредитними зобов'язаннями Укрпромбанку перед Національним Банком; передано активи Укрпромбанку з відступлення прав вимоги, які входять до складу активів Укрпромбанку на користь переможця конкурсу - Дельта Банку, а.с. 23-27.

Таким чином, відповідно до вимог статей 512, 514 ЦК України від Укрпромбанку перейшли до Дельта Банку зобов'язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. А тому, Дельта Банк є новим кредитором у кредитних відносинах з ОСОБА_1, та останній повинен виконувати свої зобов'язання, саме перед Дельта Банком.

А ч. 2 ст. 516 ЦК України передбачено, якщо боржник не був письмово повідомлений про зміну кредитора у зобов'язанні, то новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним Договором, починаючи з 01.07.2010 року і по 31.12.2013 року, ОСОБА_1 щомісяця сплачував кредитні платежі за виключенням трьох місяців. Зазначене доводить той факт, що ОСОБА_1 був інформований про нового кредитора, якому справно більше трьох років сплачував кредит.

Згідно п. 2.4. кредитного Договору, повернення Кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менше як по 357,00 доларів США по 20 число включно, кожного місяця починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, а.с. 6.

Виходячи зі змісту п. 7.3. кредитного Договору, сторонами встановлена загальна позовна давність, тривалістю у три року, оскільки, відповідно до вимог Глави 18 «Визначення та Обчислення Строків» в даному Договорі не встановлено чітко позовну давність виходячи з року, місяця, тижня і дня.

На виконання вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України, ОСОБА_1 подав заяву про застосування позовної давності, вважаючи при цьому, що має місце сплив позовної давності відносно тих щомісячних кредитних платежів, які знаходяться за межами трьох років.

З позовом у суд ПАТ «Дельта Банк» звернулось 08.08.2014 року в якому просило стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість станом на 25.06.2014 року у розмірі 91518,19 грн. з якої: тіло кредиту становить суму - 84947,28 грн.; відсотки - 4768,21 грн.; комісія - 1802,69 грн..

Як уже вище було зазначено, позивач надав у ході апеляційного розгляду розрахунок заборгованості за кредитним Договором, починаючи з 01.07.2010 року і по 03.03.2017 року. Але виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 11 ЦПК України), суд першої інстанції розглядав справу в межах вимог виниклої заборгованості у сумі 91518,19 грн., та станом на 25.06.2014 року.

А тому, суд апеляційної інстанції виходячи з вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції, тобто суми 91518,19 грн., та періоду по 25.06.2014 року.

З розрахунку заборгованості слідує, що за період з 01.07.2010 року і по 31.12.2013 року, ОСОБА_1 щомісяця сплачував кредитні платежі за виключенням трьох місяців за цей період, які у наступні місяці, цього періоду, погасив. А звідси, сплачувати щомісячні кредитні платежі, ОСОБА_1 припинив здійснювати з 01.01.2014 року і по 03.03.2017 року.

Оскільки, ПАТ «Дельта Банк» просить стягнути заборгованість, яка виникла станом на 25.06.2014 року в загальній сумі 91518,19 грн., і це при тому, що з позовом у суд звернулось 08.08.2014 року. То з цього сліду, що ПАТ «Дельта Банк» не пропустило позовну давність, так-як звернулось у суд в межах загальної позовної давності, тривалістю у три роки.

Таким чином, твердження ОСОБА_1 із приводу того, що ПАТ «Дельта Банк» пропустило строк позовної давності є безпідставним.

Посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що на стягнення пені поширюється спеціальна позовна давність в один рік не може бути взятим до уваги. Оскільки, ПАТ «Дельта Банк» не заявляло позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 пені за прострочення виконання кредитних зобов'язань. А звідси, таке посилання відповідача є безпідставним.

Як убачається зі змісту позовної заяви, ПАТ «Дельта Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість станом на 25.06.2014 року у розмірі 91518,19 грн. з якої: тіло кредиту становить суму - 84947,28 грн.; відсотки - 4768,21 грн.; комісія - 1802,69 грн..

Суд першої інстанції й стягнув з ОСОБА_1 загальну суму заборгованості в розмірі 91518,19 грн.. Той факт, що суд першої інстанції стягуючи дану суму кредитної заборгованості не зазначив складові з яких складається така сума заборгованості не може слугувати підставою для скасування рішення суду, яке є правильним по суті і справедливим, ч. 2 ст. 308 ЦПК України.

Враховуючи наведені обставини у їх сукупності, колегія суддів у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України дійшла до думки, що доводи апеляційної скарги не спростовують вище зазначеного та висновків суду першої інстанції. А це в свою чергу є підставою для відхилення вимог апеляційної скарги та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги викладене та керуючись приписами статей 303, 307, 309, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 квітня 2017 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Суддя-доповідач

Судді