АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2376/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 листопада 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між сторонами договору №б/н від 26 вересня 2007 року ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У звязку із порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31 липня 2013 року має заборгованість в сумі 27 521 грн. 50 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом 17 750 грн. 64 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 1 812 грн. 23 коп., штраф (фіксована частина) 250 грн., штраф (процентна складова) 1 298 грн. 64 коп.

Просили стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 27 521 грн. 50 коп. та судові витрати в розмірі 275 грн. 22 коп.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 листопада 2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неповне зясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Зокрема, зазначив, що про збільшення ліміту кредитної лінії до позивача він не звертався, згоду на збільшення ліміту не надавав, кошти в сумі 17 750 грн. не отримував.

Також вказав, що невідємною частиною правочину між сторонами є Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та ОСОБА_1 по рахунку. «Условия и правила предоставления банковских услуг», що долучені до позову не є тими документами, що надавалися йому під час підписання заяви. Вказане підтверджується відсутністю його підпису на ознайомленні з долученими умовами, як це вимагається ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Також є обовязковим надання позичальнику інформації про сукупну вартість кредиту, що також відсутня. Крім того відсутні ОСОБА_1, що за умови підписаної заяви та в розумінні ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» є невідємною складовою кредитного договору.

Вказав скаржник і на застосування строку позовної давності до вимог позивача як основних (суму кредиту), так і додаткових вимог (пеня та штраф), оскільки присутнім під час судового засідання в суді першої інстанції не був, а тому не мав можливості заявити про його застосування.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до відхилення.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання по договору кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26 вересня 2017 року ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_6 своїм підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним та Банком договір кредиту.

Згідно з п.п. 3.2, 3.3 Умов і правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в любий момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, установленого банком.

Право Банку у будь-який момент збільшити, зменшити або скасувати кредитний ліміт передбачене і в заяві про видачу кредиту.

Доводи скаржника щодо незрозумілого для нього розміру кредиту в сумі 17 750 грн. 64 коп., за умови отримання ним від Банку 26 вересня 2007 року кредиту у розмірі 500 грн., колегія суддів вбачає безпідставними та такими, що спростовуються вище наведеними умовами кредитного договору.

Колегія суддів вбачає, що права відповідача не були порушені, так як він особистим підписом в заяві про видачу кредиту особистим підписом підтвердив, що ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами «ПриватБанку» просить надати йому послуги у вигляді кредитного ліміту за кредитною карткою.

Відповідно до п.6.5 Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п.6.6 Умов і правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

У розділі «Додаткові відомості» заяви про оформлення кредиту зазначена інформація про те, що у разі порушення строків платежів по будь-яким із грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш ніж на 120 днів, у звязку з чим Банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобовязаний сплатити Банку у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, Банк зазначив, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором від 29 червня 2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 станом на 31 липня 2013 року за весь період виконання кредитного договору загальна сума заборгованості становить 27 521 грн., яка складається:

- 17 750 грн. 64 коп. - заборгованість за кредитом;

- 6 409 грн. 99 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1 812 грн. 23 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 250 грн. штраф (фіксована частина);

- 1 298 грн. 64 коп. штраф (процентна складова).

Даний розрахунок перевірений судом та визнаний правильним.

Позов заявлений в межах встановленого законом трирічного строку позовної давності та підстав для його застосування в суді апеляційної інстанції колегія суддів не вбачає.

З цього приводу представником позивача наданий також скріншот з якого вбачається, що відповідач знаходився з банком у договірних відносинах, користувався кредитними коштами та отримував у липні 2009 року та у вересні 2015 року кредитні банківські картки.

Враховуючи той факт, що відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення в розрахунку заборгованості, колегія суддів вважає, що висновок суду щодо невиконання відповідачем зобовязання за укладеним договором вірним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_6 у апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні районним були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять субєктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Заочне рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 листопада 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :