Справа № 602/766/16-ц
Провадження № 2/602/15/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2017 р. м.Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді - Костів Л.І.,

при секретарі - Домчук В.І.,

з участю:

представника позивачки - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ланівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Заявлені вимоги позивачка мотивує тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який 20 вересня 2012 року було розірвано рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею. Згідно рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2013 року ОСОБА_4 повинен сплачувати в її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13 серпня 2013 року.

Однак, в даний час виникла потреба в додаткових витратах на утримання дитини. Зокрема, через проблеми в дитини із зором є необхідність в постійному нагляді лікарів, витратах на лікування та в придбанні окулярів для нього. Крім цього, дитина відвідувала стоматолога, що також потребувало фінансових затрат. Було здійснено купівлю посібників для школи. Відповідач участі в додаткових витратах на лікування та навчання дитини не приймав, ухиляється від сплати аліментів починаючи з січня 2014 року, усі рахунки вона оплачувала сама, а тому, позивачка просить стягнути з ОСОБА_4 65 610 грн. на відшкодування понесених нею витрат, а також судовий збір.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, хоч належним чином була повідомлена про місце, день та час розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, зіславшись на мотиви, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, хоч належним чином був повідомлений про місце, день та час розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вказавши, що чеки, які додає позивачка до позовної заяви, на підтвердження позовних вимог, не свідчать про те, чи була необхідність в здійсненні витрат саме на таку суму. Медичні записи лікарів, довідки та квитанції, долучені до позовної заяви, зроблені іноземною мовою та належним чином не перекладені та не проапостильовані. Позивачка перебуває на заробітках за кордоном, дитина проживає з нею, в звязку з чим лікування та приготування до навчання відбувалися за кордоном. Крім того, ОСОБА_4 від сплати аліментів на користь позивачки на утримання сина не ухилявся. А тому, на його думку, позивачкою не наведено достатніх доказів того, що нею понесені додаткові витрати на дитину, які викликані особливими обставинами.

Суд, вислухавши представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, зясував наступні обставини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2012 року.

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №138880, виданим Матвіївською сільською радою Шумського району Тернопільської області.

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2013 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти в розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13 серпня 2013 року.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батьки мають рівні права та обовязки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Згідно ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).

Аналіз положень ст.185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину, суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч.2 ст.185 СК України).

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоровя, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.3 ст.185 СК України).

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування,

Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності.

З урахуванням цього, на позивача покладено процесуальний обовязок довести, що нею понесені додаткові витрати на дитину, які викликані особливими обставинами, у звязку із лікуванням сина в окуліста та стоматолога, підготовкою сина до школи та понесеними витратами у звязку із цим в сумі 65 610 грн.

Однак, позивачем суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог по суті заявленого позову, а саме, що витрати, повязані з лікуванням у лікаря окуліста та стоматолога, купівлею окулярів були викликані особливими обставинами. Сам по собі вступ малолітньої дитини, ОСОБА_5, на навчання до загальноосвітнього навчального закладу не може безумовно свідчити, що витрати, повязані з навчанням викликані особливими обставинами згідно ст.185 СК України, зокрема, розвитком здібностей дитини і виникненням у звязку з цим обовязків у батька брати у них участь.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 180, 185 СК України, ст.ст. 5, 6, 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Лановецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_6