АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 683/3591/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1773/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Спірідонової Т.В.,

суддів Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар Кошельник В.М.,

за участю: представників апелянта ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

В грудні 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість по кредитному договору у розмірі 93694грн.98коп.

В обґрунтування позову вказав, що 09 березня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит в сумі 20000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання послуг та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ОСОБА_4 зобовязання по кредитному договору не виконала та станом на 31.10.2016 року заборгованість по кредитному договору становить 93694грн.98коп., а саме: заборгованість по кредиту 19494грн.89коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 67092грн.23коп., заборгованість по пені 2170грн., штраф 500грн. (фіксована частина) та 4437грн.86коп. (процентна складова).

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь __________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції ОСОБА_5

Доповідач Спірідонова Т.В. Категорія: 27

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором від 09 березня 2011 року сумі 93694грн.98коп. та судові витрати в сумі 1405грн.42коп., а всього 95100грн.40коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що сторони не досягли згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору у належній формі, а тому кредитний договір між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є неукладеним. Поданий позивачем розрахунок заборгованості є неналежним доказом, оскільки не надано жодного первинного фінансового документа, який підтверджував б факт видачі кредитних коштів та факт внесення коштів на погашення кредиту.

Апелянт ОСОБА_4 повідомлена належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не зявилася.

Представники апелянта ОСОБА_4 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_3 зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ОСОБА_4 належним чином не виконувала умов кредитного договору, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Проте, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.

Суд першої інстанції не в повній мірі зясував обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення сторін, не застосував закон (ст.61 Конституції України, ст.549 ЦК України), який підлягав застосуванню.

У звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та порушенням судом норм матеріального права рішення суду слід змінити.

Згідно з ч.5 ст.88 ЦПК України має бути змінений розподіл судових витрат.

Встановлено, що 09 березня 2011 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 уклали кредитний договір, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав ОСОБА_4 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з нарахуванням щомісячно на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році: 2,5%, з 01.04.2013 року 2,3%, з 01.09.2014р. 2,7%, з 01.04.2015р. 3,5%.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_4 уклали кредитний договір шляхом приєднання до запропонованих Умов і Правил надання банківських послуг, затверджених наказом правління банку від 06.03.2010 року № СП-210-256 (далі Умови і Правила).

Укладаючи кредитний договір, сторони визначили право ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на збільшення, зменшення або анулювання кредитного ліміту банком в будь-який момент, а також на зміну тарифів та інших умов обслуговування рахунку (п.1.1.3.2.3, п.2.1.1.2.3 Умов і Правил).

Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування кредитний ліміт з 05.03.2013 року був встановлений у розмірі 20000грн., а 28.10.2014 року зменшено до 19500грн.

Відповідно до п.2.1.1.2.9, 2.1.1.2.11, 2.1.1.2.12 Умов і Правил клієнт може отримати додаткову картку на своє імя. Картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні картки. Після закінчення строку дії відповідна картка продовжується на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим терміном дії).

Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично пролонгується на той же строк (п.5.12 Умов і Правил).

Для здійснення грошових операцій за кредитним договором банк видав ОСОБА_4 кредитну картку №340285 (строк дії картки до квітня 2013).

5 березня 2013 року ОСОБА_4 одержала нову кредитну карту «GOLD» №809087 (строк дії картки до січня 2017 року).

Перевипуск карти підтверджується наявністю фото клієнта з картою, банківською випискою по картковому рахунку, довідкою про видані кредитні картки та наданою представником відповідача копією наявних у ОСОБА_4 кредитних карток, в тому числі карти «GOLD» №809087.

З виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідачу відкрито рахунок, на який встановлено кредитний ліміт та відповідач користувалася коштами: отримувала їх через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, здійснювала часткове погашення кредиту.

Крім того, розрахунок заборгованості, який наявний у матеріалах справи розпочинається з 05.03.2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Посилання апелянта ОСОБА_4 на те, що сторони не укладали кредитного договору, не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч.1 ст.634 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Із положень ст. 1055 ЦК України слідує, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З матеріалів справи вбачається, що 09 березня 2011 року ОСОБА_4 звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із анкетою - заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Подавши позивачеві заяву, ОСОБА_4 приєдналася до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені останнім у стандартних формах Умовах і Правилах надання банківських послуг, ОСОБА_6. Сторони підписали названі документи, які містять усі істотні умови кредитного договору. При цьому відповідач своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилася та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування.

Також, сторони визначили, що заява, Умови та Правила надання банківських послуг, ОСОБА_6 та Памятка клієнта становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг.

Отже, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_4 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, тому відсутні підстави вважати цей договір неукладеним.

Докази у справі достовірно вказують на те, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відкрило на імя ОСОБА_4 картковий рахунок, на який банком були перераховані кредитні кошти та через який сторонами здійснювались фінансові операції. Також позивач видав ОСОБА_4 платіжні картки, які використовувалися нею для переказу коштів і проведення розрахунків. Вказані докази підтверджують одержання відповідачкою кредитних коштів.

Свої зобовязання відповідно до кредитного договору відповідач належним чином не виконувала: не вносила платежі на погашення кредиту, не сплачувала нараховані проценти за користування кредитом.

У звязку з невиконанням відповідачем ОСОБА_4 взятих на себе зобовязань станом на 31.10.2016 рокузаборгованість по кредиту становить 19494грн.89коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 67092грн.23коп., що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наданого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунку заборгованості.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_4 не виконала грошового зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту.

Також, за несвоєчасне виконання грошового зобовязання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» нараховано відповідачу пеню у сумі 2170грн. та штраф у сумі 4937,86грн. (500грн.+4437,86грн.).

Разом із тим, вирішуючи питання про стягнення неустойки (пені, штрафу), суд допустив помилку.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору (п. 2.1.1.12.6.1 Умов і Правил) передбачено застосування до відповідача пені як виду цивільно-правової відповідальності у разі виникнення прострочених зобовязань.

Одночасно, пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.7.6 Умов і Правил передбачена сплата позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, визначених цим договором.

Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором не допускається.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. №6-2003цс15.

Суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про стягнення з відповідача одночасно пені та штрафу.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача пені у сумі 2170грн.

За таких обставин, на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у сумі 88757грн.12коп. (19494грн.89коп.+ 67092грн.23коп. + 2170грн.).

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач просив стягнути з відповідача кошти у сумі 93694грн.98коп. Позовні вимоги задоволено частково: на користь позивача з відповідача стягнуто кошти у сумі 88757грн.12коп., що становить 94,73% від заявлених вимог (88757,12х100:93694,98). Позивачем документально підтверджено сплату судового збору на загальну суму 2951,38грн. (1405,42грн.- за подачу позовної заяви та 1545,96грн.- за подачу апеляційної скарги). Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2795грн.84коп. (2951,38х94,73:100).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2017 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредиту у сумі 88757грн.12коп., а саме: заборгованість по кредиту 19494грн.89коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 67092грн.23коп., заборгованість по пені 2170грн.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати у сумі 2795грн.84коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Т.В. Спірідонова