Справа № 347/136/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

Головуючої судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Терлюжак Н.П.,

З участю адвокатів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

Позивача: ОСОБА_3

Відповідачки: ОСОБА_4

Представника третьої особи : ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_3, третьої особи на стороні позивача без заявлення самостійних вимог - органу опіки і піклування Косівської РДА до ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, -

встановив:

Позивач звернувся в суд із вказаним позовом .

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що з відповідачкою в справі він проживав в зареєстрованому шлюбі із 29.11.2010 року по 08.11.2013 року.

За час їх спільного проживання в них народилась одна дитина, дочка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу, рішенням Косівського районного суду від 08.11.2013 року залишена на проживання із відповідачкою.

З часу розірвання їх шлюбу, ОСОБА_4 різними способами чинить йому перешкоди в спілкуванні із дочкою. Так, протягом останніх трьох років він фактично не має реальної можливості для нормального спілкування із дитиною, а ні по телефону, а ні в дома за місцем проживання дитини. По його приходу додому до ОСОБА_4, остання не відчиняла дверей будинку та не давала йому можливості бачитись і спілкуватись із дочкою.

Всі його спроби бачитись із дитиною виявлялись марними а тому він був змушений звертатись у комісію з захисту прав дітей Косівської РДА , в результаті чого комісією було прийнято рішення яким визначено порядок, час та місце зустрічей його із дочкою. Відповідачка відмовляється виконувати рішення комісії з захисту прав дітей Косівської РДА, що стало приводом для його звернення у відділ поліції. Як батько дитини він бажає брати участь у вихованні та розвитку своєї дочки, однак на даний час такої змоги не має, так як відповідачка під різними приводами йому чинить в цьому перешкоди, чим позбавляє його взагалі можливості бачитись із дитиною. Просить позов задоволити.

Відповідачка, ОСОБА_7 позовні вимоги заперечила, суду пояснила, що зустрічатись із дитиною позивач має реальну можливість в житловому будинку, де вона проживає. Вона не чинить перешкоди в спілкуванні позивача із дитиною, однак не в повній мірі довіряє позивачу і забороняє виходити за межі їх подвір»я, при чому дитина сама не бажає гуляти без неї. Не заперечує, щоб батько дитини, позивач у справі, навідувався до дочки, однак враховуючи вік дитини та стан здоров»я, такі зустрічі повинні відбуватись в її присутності та в межах часу відведеного для таких зустрічей. Бували випадки коли позивач навідувався до її житлового будинку вже після 17 год. Вважає вимоги позивача безпідставними та просить відмовити в позові.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача, органу опіки і піклування Косівської РДА, ОСОБА_5 пояснив, що за зверненням позивача комісією з питань захисту прав дітей було прийнято рішення від 28.10.2016 року яким призначено ОСОБА_3 дні , години та місце для зустрічей із малолітньою дочкою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач, як батько дитини має право і обов»язок брати участь у вихованні своєї дочки. Просить прийняти рішення по суті виключно в інтересах дитини.

Суд, вислухавши сторони та їх представників, вивчивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні сторони в справі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі із 29.11.2010 року по 08.11.2013 року.

За час їх спільного проживання в них народилась одна дитина, дочка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, підтвердженням чого є свідоцтво про народження ( а.с. 7).

Як стверджено рішенням Косівського районного суду від 08.11.2013 року (а.с.5) шлюб між сторонами в справі розірвано а неповнолітню дитину, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на виховання та проживання із відповідачкою в справі ОСОБА_4

Позивач в судовому засіданні стверджує, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні із дитиною в наслідок чого він позбавлений реальної можливості брати участь, як батько у вихованні та розвитку дитини.

Непорозуміння між сторонами щодо участі позивача у вихованні та розвитку своєї дочки стало приводом для звернення останнього із заявою до комісії з питань захисту прав дітей Косівської РДА за рішенням якої від 28.10.2016 року (а.с.6) ОСОБА_3 визначено дні та години зустрічей з дочкою, ОСОБА_6

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини ( періодичні та систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як зазначив в суді позивач, після розірвання шлюбу ОСОБА_4 почала періодично перешкоджати його спілкуванню з донькою, обмежувала його можливість відвідування дитини, а короткочасна його зустріч із дитиною відбувалась тільки в її присутності.

Підтвердженням факту перешкоджання позивача бачитись із дочкою є акти складені комісією Кобаківської сільської ради (а.с.34, 35, 43-46).

Крім того, з матеріалів слідує, що між сторонами виникають періодично конфліктні відносини, що також підтверджується неодноразовими зверненнями до Косівського відділу поліції (а.с. 15, 48, 49, 63, 64 68).

Судом встановлено, що батько неповнолітньої дитини не зловживає спиртними напоями та не вживає наркотичних засобів, має постійне місце проживання, що підтверджується довідкою про склад сім»ї та актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с.12,13), відповідно до характеристики (а.с.14) за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, а також не перебуває на обліку в психоневрологічному кабінеті Косівської райполіклініки, що підтверджується довідками Косівської райполіклініки ( а.с. 8, 9).

Як встановлено в судовому засіданні між колишнім подружжям виникають конфліктні ситуації, свідком яких інколи стає дитина, що негативно впливає на її психоемоційний стан, перешкоджає нормальному вихованню дитини.

Враховуючи те, що батько дитини ОСОБА_3 не здійснює негативного впливу на розвиток дитини, не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не зловживає алкогольними напоями або наркотичними засобами, постійно намагається підтримувати з дитиною теплі відносини, приймає участь у її житті, вихованні та розвитку, зважаючи на вік дитини та її інтереси, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та зобов'язання відповідачку не чинити перешкоди позивачу у вихованні та вільному спілкуванні його з донькою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ст. 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Сторони в добровільному порядку не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування з донькою.

Суд вважає за доцільне, враховуючи психологічну характеристику ОСОБА_6 ( а.с.86-89) , стан здоров»я та малолітній вік дитини, визначити зустрічі батька з донькою у вигляді систематичних побачень у суботу та неділю з 10.00 год до 17.00 год кожного тижня та в день народження дитини щорічно за місцем проживання матері дитини, з урахуванням бажання дитини її стану здоров»я та попереднім погодженням із матір"ю, відповідачкою в справі. Під час перебування дитини з батьком, ОСОБА_3 повністю несе відповідальність за здоров"я, виховання, безпеку життя дочки.

Із вищенаведених підстав позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення в частині визначення місця зустрічі батька з дитиною, у звичному для неї середовищі, саме за місцем проживання матері дитини .

На підставі наведеного, ст.ст.11, 15 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 141, 157, 159 СК України та керуючись ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити частково. Зобов»язати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, ІДН НОМЕР_1, жительку с.Рожнів вул, Шевченка 77- а , Косівського району, Івано-Франківської області не чинити перешкоди ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІДН НОМЕР_2, жителю ІНФОРМАЦІЯ_4 у спілкуванні з неповнолітньою дочкою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5

Встановити наступний порядок спілкування та участі ОСОБА_3 у вихованні неповнолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом визначення часу спілкування у вигляді систематичних побачень з дочкою у суботу та неділю з 10.00 год до 17.00 год кожного тижня та в день народження дитини щорічно за місцем проживання матері дитини, з урахуванням бажання дитини її стану здоров»я та попереднім погодженням із матір"ю.

Під час перебування дитини з батьком, ОСОБА_3 повністю несе відповідальність за здоров"я, виховання, безпеку життя дочки.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Крилюк М.І.