Справа № 128/1659/17 Провадження № 22-ц/772/2864/2017Головуючий в суді першої інстанції Бондаренко О. І.
Категорія 27Доповідач Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Кучевського П.В.,

за участі секретаря Топольської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановила:

27 червня 2017 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернулось ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 16.02.2012 року відповідач отримав кредит в розмірі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36.00 0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов кредитного договору, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.3. та п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 28.02.2017 року має заборгованість в сумі 34510 грн. 52 коп., яка складається з наступного: 4913 грн. 52 коп. - заборгованість за кредитом; 24954 грн. 43 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2523 грн. 02 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1619 грн. 55 коп. - штраф (процентна складова).

Просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 16.02.2012 року в сумі 34510 грн. 52 коп., а також понесені ним судові витрати.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28 вересня 2017 року задоволено позов та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 16.02.2012 року в сумі 34510 грн. 52 коп., а також судовий збір в сумі 1600 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій послався на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначив, що він позов не визнає, процесуальне законодавство не забороняє йому змінити свою позицію щодо позовних вимог. В порушення Пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суд не з'ясував обставин справи та фактично прийняв рішення на підставі визнання позову представником відповідача.

Зазначає, що 21 вересня 2017 року засобами поштового зв'язку «Укрпошта» ним було подано до Вінницького районного суду Вінницької області заяву про застосування строку позовної давності щодо вимог позивача, однак станом на 28 вересня 2017 року його заява до суду не надійшла, в силу не залежних від нього обставин, тому вважає, що він скористався своїм процесуальним правом та подав її вчасно, така правова позиція висловлена в постанові ВСУ від 21 вересня 2017 року у справі №6-1509цс17.

Вважає, що відповідно до п.1.1.3.2.2 Умов надання банківських послуг, у банка виникло право дострокового повернення кредиту з часу несплати чергового місячного платежу, однак таким правом банк не скористався.

Вказує на неточність розрахунків наданих банком в частині розрахунків по заборгованості за пенею та комісією.

Також, суд не звернув увагу, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які послуги за вказаною комісією надаються відповідачу. При цьому, позивач нарахував, а він сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним.

Крім того, суд не звернув увагу на те, що строк дії картки закінчився у квітні 2015 року, пролонгування договору не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, подальше продовження строку дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів та неустойки.

Просить суд скасувати рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 вересня 2017 року та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір. Відповідач зобов'язань за даним договором належним чином не виконував, в результаті чого у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло право вимоги по стягненню заборгованості з відповідача.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно з ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частина 1 ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Встановлено, що 16 лютого 2012 року ОСОБА_2 було підписано анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанку», в якій зазначено, що вона разом із памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.6).

В анкеті-заяві міститься інформація про те, що ОСОБА_2 ознайомилася з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та погодився з ними. Також ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис в заяві (а.с.6).

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до умов кредитного договору, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.3. та п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно з п.п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, за переривання платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що ОСОБА_2 не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором від 16 лютого 2012 року, внаслідок чого станом на 28 лютого 2017 року має заборгованість в сумі 34510 грн. 52 коп., яка складається з наступного: 4913 грн. 52 коп. - заборгованість за кредитом; 24954 грн. 43 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2523 грн. 02 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1619 грн. 55 коп. - штраф (процентна складова).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився, про що поставив підпис у заяві-анкеті (а.с.6). Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України.

Встановлено, що з наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості вбачається активне користування відповідачем кредитною карткою, що включало в себе зняття кредитних коштів, а також періодичного здійснення платежів на погашення заборгованості, а тому ОСОБА_2 своїми діями підтвердив наявність між сторонами кредитних правовідносин.

Встановлено, що розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, ставки пені, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, пені, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов'язань, у тому числі з накопичувальним порядком.

ОСОБА_2 не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості, а тому вказані суми підлягають стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що у ПАТ КБ «Приватбанк» повинно було скористатись своїм правом на повернення кредиту після несплати відповідачем чергового платежу, не заслуговують на увагу, оскільки в силу ст. 3 ЦПК України особа має право на звернення до суду за захистом свої порушених прав в порядку, встановленому ЦПК України в будь-який час.

Посилання позивача на той факт, що судом першої інстанції не було отримано та розглянуто його клопотання про застосування строків позовної давності не знаходять свого підтвердження, оскільки на конверті, який долучений до апеляційної скарги, відсутній ідентифікатор внутрішнього поштового відправлення, за яким можна відстежити дане поштове відправлення (а.с.73).

Крім того, ОСОБА_2 доручив ОСОБА_3 представляти його інтереси. При розгляді справи в суді першої інстанції був присутній представник відповідача - ОСОБА_3, який клопотання про застосування строків давності не заявляв.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду.

Головуючий /підпис/ Рибчинський В.П.

Судді /підпис/ Голота Л.О.

/підпис/ Кучевський П.В.

Згідно з оригіналом.

Суддя Рибчинський В.П.