Справа № 684/755/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

29 березня 2017 року

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Галиш І.Б.

при секретарі Гонті Н.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Старій Синяві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 селищної ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права власності, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 селищної ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права власності1/7 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами (домоволодіння) №9 по вул.Садовій у с. Лисанівці Старосинявського району Хмельницької області.

В обґрунтування вимог посилається на те, що він з народження з 27.07.1990 року постійно проживав та був зареєстрований у домоволодінні №9 по вул.Садовій у с. Лисанівці Старосинявського району Хмельницької області. Відтак, станом на 15 квітня 1991 року він був зареєстрований та проживав у вказаному домогосподарстві, головою якого був ОСОБА_10 та яке відносилось до суспільної групи колгоспних дворів. Право на частку в домоволодінні (колгоспному дворі) за адресою с.Лисанівці, вул.Садова, 9, Старосинявського району станом на 15.04.1991 року мали ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, кожен з яких набув 1/7 частку у майні двору. Вказані обставини встановленні рішенням Старосинявського районного суду від 12.03.2015 року та рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 05 травня 2015 року, які набрали законної сили. У жовтні 2016 року він звернувся із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно про реєстрацію своєї частки майна колгоспного двору відповідно до рішення Старосинявського районного суду від 12.03.2015 року, однак реєстратором йому було відмовлено у реєстрації через те, що у резолютивній частині рішення відсутні відомості про нього, як власника 1/7 частки колгоспного двору. Оскільки його частка у майні колгоспного двору не виділена та відповідачі ОСОБА_12 та ОСОБА_10 заперечують його право на частку майна колгоспного двору, просить визнати за ним право власності на 1/7 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами (домоволодіння) №9 по вул.Садовій у с. Лисанівці Старосинявського району Хмельницької області.

До початку розгляду справи судом по суті представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, згіднго якої він також просить визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно - будинок №9 в с. Лисанівці Старосинявського району, видане Лисанівською сільською радою Старосинявського району Хмельницької області 24.10.2009 року на імя ОСОБА_10, серія САС №878606 - частково недійсним щодо 1/7 частини.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_2 проти позову заперечив, посилаючись на те, що позивач станом на 15.01.1991 року не був зареєстрований у у домоволодінні №9 по вул.Садовій у с. Лисанівці Старосинявського району Хмельницької області, вказане господарство не є колгоспним двором, тому позивач не був членом колгоспного двору. Також вказує, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки з жовтня 2013 року він не проживає у домоволодінні №9 по вул.Садовій у с. Лисанівці Старосинявського району, а тому про порушення свого права він дізнався саме з цього часу. Про застосування строків позовної давності подав заяву та просив відмовити у позові повністю.

Представник відповідача ОСОБА_6 селищної ради в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги визнає повністю, просить справу слухати у його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, заперечень проти позову, клопотань не подавали.

За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності осіб, які не зявились, підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, в силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Старосинявського районного суду від 12 березня 2015 року, яке набрало законної сили 05 травня 2015 року, встановлено, що домогосподарство за адресою с.Лисанівці вул.Садова, 9, Старосинявського району, станом на 15.04.1991 року відносилось до суспільної групи господарств колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_10

Також вказаним рішенням встановлено, що членами колгоспного двору за адресою с.Лисанівці вул.Садова, 9, Старосинявського району, станом на 15.04.1991 року, крім ОСОБА_5, як голови колгоспного двору, були також його дружина - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1; син ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2; невістка ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3; онук ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4; а також ОСОБА_7 і ОСОБА_8, тому всі мають право на 1/ частку у майні двору.

Вказаним рішенням суду від 12.03.2015 року визнано за ОСОБА_13, яка була одним із членів колгоспного двору станом на 15.04.1991 року, право власності на 1/7 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами №9 по вул.Садовій у с. Лисанівці Старосинявського району Хмельницької області.

Відповідно до довідок виконкому Лисанівської сільської ради Старосинявського району, які містяться у матеріалах цивільної справи №684/771/14-ц та були досліджені в ході судового розгляду, від 02.09.2014 р. № 247 (т.1 а.с. 8 №684/771/14-ц) та від 10.10.2014 року №298 (т.1 а.с. 71 №684/771/14-ц), станом на 15.04.1991 року ОСОБА_10 являвся головою домогосподарства (колгоспного двору) за адресою с.Лисанівці вул.Садова, 9, Старосинявського району.

Відповідно до Вказівок по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69, суспільна группа господарств визначалась залежно від роду занять голови господарства (сімї).

Згідно записів трудової книжки колгоспника №39-55 (т.1 а.с.259 №684/771/14-ц), дід позивача (голова двору) ОСОБА_10 з 1962 року був колгоспником та працював трактористом у колгоспі ім.Ульянова с.Лисанівці Старосинявського району, де працював до 1993 року.

У відповідності до довідки виконкому Лисанівської сільської ради Старосинявського району від 10.10.2014 року №298 (т.1 а.с. 71 №684/771/14-ц) станом на 15 квітня 1991 року до складу господарства ОСОБА_5, як голови колгоспного двору за адресою с.Лисанівці вул.Садова, 9, Старосинявського району, входив також онук ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ст. 120 ЦК України (в ред. 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно роз'яснень, наведених у п. 6. постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", до правовідносин, що виникли до набрання чинності Законом України "Про власність", застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року, не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що право на частку в домоволодінні (колгоспному дворі) за адресою с.Лисанівці, вул.Садова, 9, Старосинявського району станом на 15.04.1991 р. мав позивач ОСОБА_9, який на той час був неповнолітнім членом колгоспного двору, тому набув право на 1/7 частку у майні двору.

Посилання представника відповідачів у судовому засіданні про те, що позивач не був членом колгоспного двору, так як дане господарство не є колгоспним двором, до уваги не приймаються, оскільки вказана обставина встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Крім цього, Лисанівською сільською радою Старосинявського району Хмельницької області 20.08.2009 року було прийнято рішення №25 (т.1 а.с.14 №684/771/14-ц) про оформлення права власності за ОСОБА_5 на буд. № 9 по вул. Садовій в с. Лисанівці.

На підставі вказаного рішення, Лисанівською сільською радою 24.10.2009 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - будинок №9 в с. Лисанівці Старосинявського району, на імя ОСОБА_5, серія САС №878606 (т.1 а.с. 12 №684/771/14-ц).

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Оскільки свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 24.10.2009 р. серія САС №878606 оформлено право власності лише за одним власником, всупереч права інших співвласників, то воно підлягає визнанню недійсним в частині 1/7 частини.

За приписами статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; одним із способів захисту права є його визнання.

Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи вищевикладене, за позивачем слід визнати право власності на 1/7 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами (домоволодіння) №9 по вул.Садовій у с. Лисанівці Старосинявського району Хмельницької області.

Також суд не знаходить підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності, оскільки не вбачає його пропущення у звязку з тим, що позивачу ОСОБА_9 стало відомо про порушення його права в ході розгляду цивільної справи №684/771/14-ц, до участі в якій він був залучений. Посилання у заяві представника відповідачів про те, що про порушення своїх прав позивач не міг не знати з жовтня 2013 року, так як з цього часу припинив проживати у спірному будинку, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки жодними доказами не були підтверджені.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідачів понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог щодо кожного із відповідачів, ОСОБА_12, ОСОБА_7 по 110,24 грн. з кожного: з ОСОБА_10, ОСОБА_6 селищної ради по 430,24 грн. з кожного, з ОСОБА_8 - 740,24 грн. з урахуванням витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 174, 197, 212, 215, 223, 294 ЦПК України, ст.ст.120, 123, 126, ЦК України (в ред. 1963р.), ст. ст. 17, 18 Закону "Про власність", ст.ст. 15,16, 316, 383, 391, 392, Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 174, 212-215 ЦПК , суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 завольнити.

Визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно - будинок №9 в с. Лисанівці Старосинявського району, видане Лисанівською сільською радою Старосинявського району Хмельницької області 24.10.2009 р. на імя ОСОБА_10, серія САС №878606 - недійсним в частині 1/7 частини.

Визнати за ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на 1/7 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами (домоволодіння) №9 по вул.Садовій у с. Лисанівці Старосинявського району Хмельницької області.

Стягнути на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати: з ОСОБА_12, ОСОБА_7 по 110,24 грн. з кожного: з ОСОБА_10, ОСОБА_6 селищної ради по 430,24 грн. з кожного, з ОСОБА_8 - 740,24 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області через Старосинявський районний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча суддя Галиш І.Б.