Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/47/16-ц Головуючий у 1-й інст. Коренюк В. П.
Категорія 27 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання кредитного договору недійсним

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом. Із урахуванням додаткових пояснень до позовної заяви від 13 січня 2017 року та 27 квітня 2017 року посилався на те, що 04 червня 2008 року ОСОБА_1 уклала з Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (надалі - банк), кредитний договір №0008/08/201-ZNv, за умовами якого отримала кредитні кошти в сумі 55 000 дол. США під процентну ставку за користування грошовими коштами у розмірі 13,5% річних та строком повернення кредиту по 03 червня 2018 року. Вважає, що умови кредитного договору не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема статтям 11,19 цього Закону, та постанові Правління НБУ від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупної вартості кредиту», оскільки позивач не була повідомлена в письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту (у процентному значенні та грошовому вираженні) з урахуванням процентної ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика тощо), пов'язаних з отриманням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. За відсутності даної інформації ОСОБА_1 не мала можливості визначитися наскільки справедливими є умови кредиту та чи хоче вона брати кредит у відповідному банку (а.с.1-4,103,117-118). Із підстав, передбачених ст.ст.203,215 ЦК України, просив визнати кредитний договір недійсним у зв'язку з тим, що під час укладення спірного кредитного договору банк застосував нечесну підприємницьку практику.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено по суті.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають суттєве значення для розгляду справи та порушення норм матеріального і процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Зокрема зазначає, що суддя суду першої інстанції не склав повний текст рішення протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи, чим порушив право позивача на апеляційне оскарження, та на виконання положень ч.2 ст.160 ЦПК України не забезпечив здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов'язків, не спрямував судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, не з'ясував предмет позову, наявність інших позовних вимог, не визначив факти, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню, не роз'яснив право на пред'явлення додаткових позовних вимог тощо (а.с.162-163).

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник позивача надав додаткові пояснення до апеляційної скарги. Необхідність такої процесуальної дії пояснив тим, що на момент подання апеляційної скарги суд першої інстанції текст повного рішення не склав, а тому лише після отримання повного тексту рішення він мав можливість остаточно визначитися з доводами апеляційної скарги.

Апеляційний суд допустив позивача до оскарження рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та приймає до уваги не тільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, а й доводи, викладені у додаткових поясненнях до апеляційної скарги, оскільки строками на апеляційне оскарження обмежено право доповнювати чи змінювати апеляційну скаргу (ч.1 ст.300 ЦПК України). Так, за додатковими поясненнями підроблення підпису ОСОБА_1 на Умовах кредитування фізичних осіб в АКБ «Форум» свідчить про здійснення банком по відношенню до споживача банківських послуг нечесної підприємницької діяльності, а суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що досягнута між сторонами угода не порушила прав позичальника та діяльність банку не вводила споживача в оману.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується та судом установлено, що 04 червня 2008 року між ОСОБА_1 (позичальником) та Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (надалі у відповідних відмінках - банк або кредитор), у письмовій формі укладений кредитний договір №0008/08/201-ZNv, за умовами якого позивач отримала кредитні кошти в сумі 55 000 дол. США під процентну ставку за користування грошовими коштами у розмірі 13,5% річних та строком повернення кредиту по 03 червня 2018 року (а.с.53 зворот -54), а 25 січня 2013 року сторони уклали додатковий договір №3 до вищевказаного кредитного договору, яким домовилися провести реструктуризацію кредитної заборгованості позичальника за кредитним договором (а.с.139-140). Додатком №3 узгоджений графік сплати позичальником платежів в погашення основної заборгованості за кредитом.

Позивач визнає факт підписання нею особисто кожної сторінки кредитного договору, отримання нею 04 червня 2008 року одного примірника оригінала укладеного кредитного договору та грошових коштів у сумі 55 000 дол. США.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Банк позичальнику грошові кошти надав.

Підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України). Відповідно до частини першої ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

На момент укладення оспорюваного кредитного договору підпункт «д» пункту другого частини другої ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» діяв у редакції, яка зобов'язувала банк перед укладенням договору про надання споживчого кредиту повідомляти споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуг з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо). Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, які були затверджені Правлінням Національного Банку України від 10 травня 2007 року №168 та діяли на час укладення спірного кредитного договору, зобов'язували банки прописувати в кредитному договорі всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку в зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням.

У пункті 7.2 кредитного договору прописано, що сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови. Цей договір відображає повне розуміння сторонами його предмета та інших питань, зазначених у цьому договорі. Умови кредитування відповідно до п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачі» позичальником отримано до укладення цього договору.

Предметом кредитного договору є споживчий кредит в іноземній валюті. Сторонами кредитний договір укладений у 2008 році, тобто до набрання чинності Законом України від 22 вересня 2011 року №3795-IV «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», а тому на момент укладення даного договору надання (отримання) споживачем кредитів у іноземній валюті на території України не заборонялося. На час укладення договору діяльність банку щодо здійснення операцій з валютними цінностями була ліцензована відповідно до вимог чинного на той час законодавства (а.с.132-134). Отже банк надав кредит у іноземній валюті правомірно.

Сума коштів (55 000), валюта (дол.США), розмір процентної ставки (13,5% річних) та щомісячний мінімальний платіж (не менше 458,33 дол. США) чітко прописані в умовах договору та на час укладення договору сумнівів у позивача не викликали. Навпаки жодних застережень з її сторони з цього приводу умови договору не містять. Будь-якого примусу позивача матеріали даної цивільної справи також не містять. За таких обставин позичальник абсолютно вільно могла при належній завбачливості, виходячи з динаміки змін курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти та не укладати договір. Натомість вона не відмовилася від отримання кредиту та свідомо уклала договір, отримавши на споживчі цілі 55 000 доларів США, тобто коштами заволоділа.

Отримавши кошти та маючи на руках примірник укладеного кредитного договору, якщо б позивачу було б щось незрозуміло щодо сукупної вартості кредиту та вартості послуг з оформлення договору про надання кредиту, вона могла ще скористатися своїм правом, передбаченим частиною шостою ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», та протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, повернувши банку отримані нею кошти, але таким правом вона не побажала скористалася та коштів не повернула, а відтак вона володіла необхідною інформацією для здійснення свідомого вибору, бо навіть у 2013 році уклала додатковий договір, яким кредитна заборгованість реструктуризована. Виконанням протягом тривалого часу (п'яти років) умов кредитного договору та підписанням у 2013 році додаткового договору позивач фактично вчинила дії на схвалення укладеного правочину, чим фактично підтвердила намір на подальше виконання умов договору і відсутність порушення її законних прав та інтересів при укладенні кредитного договору.

За таких обставин, висновок судово-почеркознавчої експертизи про те, що підпис на Умовах кредитування фізичних осіб в АКБ «Форум» виконаний не позивачем, не спростовує висновків суду першої інстанції про те, що при наданні кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору банк попереджав ОСОБА_1, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе вона, тобто споживач.

Відтак відсутні підстави вважати, що під час укладення оспорюваного договору банк ввів позивача в оману лише на тій підставі, що відсутній її підпис на Умовах кредитування фізичних осіб в АКБ «Форум», оскільки банк надав у інший спосіб інформацію про орієнтовну сукупну вартість та вартість послуг з оформлення договору про надання кредиту в чіткій, зрозумілій та недвозначній для позивача формі. Надана інформація була достатньою для здійснення позивачем свідомого вибору, чим виключається відносно останньої здійснення банком нечесної підприємницької практики у розумінні ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак й визнання на цій підставі угоди недійсною.

З огляду на вищевикладене підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції про те, що кредитний договір не порушує прав позичальника, а діяльність банку не ввела споживача в оману. Відповідно до ст.308 ЦПК України рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді: