АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 667/7068/15-ц Головуючий в І інстанції Мусулевський Я.А.
Номер провадження 22-ц/791/1806/17 Доповідач Орловська Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Орловської Н.В.

суддів: Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючого від імені ОСОБА_3, на заочне рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, в якій зареєстровані його син ОСОБА_3 та онук ОСОБА_5.

Оскільки відповідачі з 1990 року не проживають за місцем реєстрації у належній позивачу квартирі, матеріальної допомоги по утриманню житла та сплаті комунальних послуг не надають, постійно проживають у належній на праві власності ОСОБА_3 квартирі АДРЕСА_2, просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом з підстав ч.2 ст.405 ЦК України.

Заочним рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діючи від імені ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що квартира, право користування якою позивач просить позбавити відповідачів, входить до складу майнового комплексу житлово-будівельного кооперативу «Чайка», членом якого є ОСОБА_3 з 20.08.1991 року, а тому вирішуючи питання про визнання останнього таким, що втратив право користування житлом, слід застосовувати норми ст. 148, 149 ЖК СРСР, що регулюють права і обов'язки членів кооперативу та підстави і порядок їх виселення із житлового будинку житлово-будівельного кооперативу.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.

За змістом поданого до суду позову вбачається, що порушення прав власності позивач пов'язував із тим фактом, що із 1990 р. відповідачі постійно проживають у АДРЕСА_4, власником якої є ОСОБА_3, однак зберігають реєстрацію у належній йому квартирі, що позбавляє можливості вільного володіння майном.

Заперечуючи вказані обставини, представник ОСОБА_3, зазначив, що останній є членом ЖБК «Чайка», а тому правовідносини виникли з приводу прав і обов'язків членів кооперативу, які врегульовані ст.ст. 147-149 ЖК України.

З наявних в матеріалах справи письмових доказів вбачається, що право власності на спірну квартиру позивач набув як член ЖБК «Чайка», який повністю сплатив пай за двокімнатну квартиру, а тому у відповідності до змісту ст. 15 Закону України «Про власність» право власності на квартиру у будинку ЖБК виникає внаслідок повного внесення пайового внеску.

Судом першої інстанції встановлено і вбачається із матеріалів справи, що рішенням виконкому Херсонської міської ради № 212 від 17.04.2007р. та довідки, що видана виконкомом Херсонської міської ради від 25.12.2006р. встановлено право власності позивача ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1. Останньому видано свідоцтво про право власності від 25.04.2007р. та зареєстровано його право в реєстрі права власності на нерухоме майно. (а.с. 5-6).

Право власності на спірну квартиру не оскаржено у визначеному законом порядку відповідачами.

Отже, за викладених обставин суд дійшов правомірного висновку, що спірні правовідносини врегульовані гл.28 ЦК України, та у випадку встановленого судом факту порушення права власності, таке право підлягає захисту у спосіб, встановлений ст. 16 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Предметом доведення у спірних правовідносинах мають бути обставини відсутності відповідачів без поважних причин у житловому приміщенні за місцем реєстрації понад встановлений ч.2 ст. 405 ЦК України строк та фактичне їх постійне проживання в іншому помешкані.

За відомостями адресно-довідкового сектору ВГІРФО УМВС України та довідки № 58 від 23.01.2008р., наданої ТОВ «Україна», відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстровані у спірній квартирі АДРЕСА_3 з 20.11.1998р. та з 21.10.2009р. відповідно.(а.с. 8,13,14)

З наявного у матеріалах справи акту від 28.08.2015р., складеного представниками балансоутримувача багатоквартирного будинку, ТОВ «Україна», вбачається, що комісією в складі двох лінійних майстрів, зі слів сусідів, встановлено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_5, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4, за цією адресою не проживають з 1990р.(а.с.7)

У письмових поясненнях позивача на адресу суду апеляційної інстанції зазначається, що відповідачі постійно проживають за адресою: АДРЕСА_4.

Заперечуючи проти заявленого позову, ОСОБА_3 та його представник не заперечили факту постійного проживання за цією адресою, а також не надали будь-яких доказів про те, що постійно проживають у спірній квартирі, виконують зобов'язання із утримання житлового приміщення у цій квартирі.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції, відповідачам направлялись судові повістки про розгляд справи 05.10.2015р. за адресою: АДРЕСА_4, які отримані ними особисто, за місцем фактичного проживання, що підтверджується наявними у справі повідомленнями про вручення поштового відправлення.(а.с.15, 15а, 17, 18).

Враховуючи, що права власності на спірну квартиру не спростовано у визначеному законодавством порядку, а відповідачем не надано доказів про користування житловим приміщенням або збереження такого права із встановлених законодавством підстав, слід погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачі без поважних причин відсутні у спірній квартирі понад один рік, внаслідок чого втратили право користування житловим приміщенням у спірній квартирі з підстав ч.2 ст. 405 ЦК України.

Оскільки рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права у межах заявлених позивачем вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, як це встановлено принципом диспозитивності за ст. 11 ЦПК України, підстави для скасування рішення та задоволення апеляційної скарги, поданої в інтересах ОСОБА_3 відсутні.

Рішення суду в частині задоволення вимог щодо іншого відповідача ОСОБА_5 предметом апеляційного перегляду не були, оскільки апеляційна скарга подана ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, тоді як повноважень діяти від імені іншого відповідача ОСОБА_5 представник не має.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого від імені ОСОБА_3, відхилити.

Заочне рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _______________ Н.В.Орловська

Судді: _______________ О.В.Кутурланова

_______________ В.В.Майданік