Справа №242/3066/17
Провадження №2/242/1275/17
01 грудня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Пирогової Л.В., при секретарі Клименко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної ради м.Донецька про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24.10.2013 року померла її мати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якої відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме - на квартиру №14, що розташована за адресою: Донецька область, м.Донецьк, пр.-т Ілліча, б.8. 13.07.2005 р. ОСОБА_3 склала заповіт, яким їй заповіла належне майно, а саме - квартиру №14 що розташована за адресою: Донецька область, м.Донецьк, пр.-т Ілліча, б.8. Вона своєчасно звернулася до Ясинуватської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Ясинуватська державна нотаріальна контора припинила свою діяльність, оскільки м.Ясинувата є тимчасово окупованою територією, у звязку із чим, вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Просить суд визнати за нею право власності на квартиру №14, що розташована за адресою: Донецька область, м.Донецьк, пр.-т Ілліча, б.8.
Позивач ОСОБА_1, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з,явилась, надала суду заяву, просила задовольнити позов, розглянути справу без її участі та не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Представник відповідача ОСОБА_2 районної ради м.Донецька, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з,явився.
Відповідно положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження ІІІ-НО №313015, виданого 29.07.1976 року відділом ЗАГС Донецької області.
Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО №009775 видане 15.11.1997 р. міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецьк Донецької області, ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 та її прізвище після шлюбу було змінено на «Комолову».
Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО №006778 видане 03.06.2005 р. Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 та її прізвище після шлюбу було змінено на «Острова».
Згідно свідоцтва про смерть І-НО №731427, виданого 25.10.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ясинувата реєстраційної служби Ясинуватського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 померла 24.10.2013 року.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
Згідно ст.. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Статтею 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.
Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України)
Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.
Судом встановлено, що 13.07.2005 року ОСОБА_3 заповідала своїй донці ОСОБА_6, яка змінила прізвище на ОСОБА_1 після укладення шлюбу 03.06.2005 р., квартиру №14 що розташована за адресою: Донецька область, м.Донецьк, пр.-т Ілліча, б.8, яка належить їй на праві власності, про що свідчить заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу 30.07.2005 року, зареєстрований в реєстрі №1876.
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі квартиру є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.
Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Так, п.2.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено, що у разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та розяснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження.
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, виданої 15.08.2017 року Першою Селидівською державною нотаріальною конторою, повідомлено, що Ясинуватською державною нотаріальною конторою 18.12.2013 року було заведено спадкову справу №256/2013 після смерті ОСОБА_3, померлої 24.10.2013 року.
ОСОБА_8 управління юстиції у Донецькій області від 17.12.2014 р., ОСОБА_1 повідомлено про те, що Ясинуватська державна нотаріальна контора розташована в зоні активних бойових дій та всі архівні справи та документи, що були напрацьовані нотаріальною конторою залишились у м .Ясинувата Донецької області, який віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державно влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року №1085- р.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №103462808 від 13.11.2017 р. зазначено, що квартира розташована за адресо. АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3.
Судом встановлено, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадкове майно, оскільки всі архівні справи та документи, що були напрацьовані Ясинуватською державною нотаріальною конторою, до якого своєчасно звернувся позивач, та залишились на території м. Ясинувата Донецької області, який віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року №1085- р.
Зазначене вище свідчить про порушення законного права позивача на реалізацію своїх майнових прав, яке підлягає захисту у відповідності до вимог ст. З ЦПК України, та у спосіб передбачений ст. ст. 4 та 16 ЦПК України.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 належала квартира №14, що розташована за адресою: Донецька область, м.Донецьк, бул. Ілліча, б.8, загальною площею 46,7 кв.м., що підтверджується копією договором дарування квартири зареєстрованого в реєстрі №1875, від 30.07.2005 року.
Після смерті ОСОБА_3, яка померла 24.10.2013 року, право власності на спірне майно перейшло в порядку спадкування за заповітом спадкоємцю ОСОБА_1, яка у встановленому законом порядку заявила про намір прийняти спадкового майна, однак у встановленому порядку не отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно, обставин, які б вказували, що на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на квартири №14, що розташована за адресою: Донецька область, м.Донецьк, пр.-т. Ілліча, б.8, ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1258, 1268, 1270, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 67 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 208, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної ради м.Донецька про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_3, померлої 24.10.2013 року, а саме: квартиру №14, що розташована за адресою: Донецька область, м.Донецьк, проспект Ілліча, б.8, загальною площею 46,7 кв.м.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Оригінал рішення знаходиться в Селидівському міському суді Донецької області.
Суддя