Справа № 538/1141/17
Провадження № 2/538/594/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ
12 грудня 2017 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі :
головуючого - судді Алтухової О.С.,
при секретарі Волошиній Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини.
28.05.1978 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Чорнухинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Життя з відповідачем не склалося із-за несумісності характерів та постійних суперечок, проживають окремо більше трьох років, він з другою жінкою, а вона з другим чоловіком, тому просить суд розірвати шлюб.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з"явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи без його участі та без фіксації судового засідання технічними засобами, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилась, була повідомлена належним чином про час та дату розгляду справи, не сповістила суд про причини своєї відсутності.
Згідно з вимогами ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був повідомлений про слухання справи, не сповістив суд про причини своєї відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 28.05.1978 року, про що Чорнухинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, зроблено актовий запис № 8 ( а. с. 3 - свідоцтво про шлюб ). Сторони не мають неповнолітніх дітей.
Згідно п. 10 роз'яснень ППВС України № 11, від 21.12.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя припинило шлюбні стосунки близько трьох років, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, сімя фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків вважають неможливим.
Таким чином, судом зясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя.
У звязку з викладеним, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову і розірвання шлюбу.
Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач в судове засідання не з"явилась, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Ярмакович ".
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112, 113 СК України, ст.ст. 10, 60, 213, 215, 224 ЦПК України, суд ,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 28 травня 1978 року Чорнухинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 8 розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище «Ярмакович ».
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Полтавської області через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Лохвицького
районного суду Полтавської області ОСОБА_3