Справа № 291/1317/17
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2017 року

Ружинський районний суд Житомирської області

в складі : головуючого - судді Митюк О.В.,

за участю секретаря - Герасимчук Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружині цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що його шлюб з відповідачкою розпався і відновленню не підлягає, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні: вони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства і тому перебування в шлюбі з відповідачкою суперечить його інтересам. З врахуванням вказаного позивач просить розірвати вказаний шлюб.

В суд сторони подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивач свої позовні вимоги підтримує, а відповідачка - визнає повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, виданим 10 листопада 1990 року Ружинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

На даний час сторони мають повнолітніх дітей.

З пояснень позивача, викладених ним в позовній заяві, вбачається, що сторони на даний час не підтримують сімейних відносин, і позивач примирятись з відповідачкою та проживати з нею однією сім'єю не бажає.

Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Крім того, як вбачається із заяви відповідачки, вона також погоджується на розірвання шлюбу.

За таких обставин, суд приходить до впевненості, що подальше збереження сім'ї ОСОБА_1 є неможливим , оскільки суперечить інтересам сторін, а тому їхній шлюб суд розриває.

Прізвище відповідачки після розірвання шлюбу суд не змінює на дошлюбне, оскільки нею відповідне клопотання до суду не подане.

Керуючись ч.1 ст.110, ст.112 , ст.113 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянином України, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянкою України, зареєстрований 09 жовтня 1990 року Ружинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області за актовим записом №58 - розірвати.

Після розірвання шлюбу, прізвище відповідачки залишити без змін - ОСОБА_1.

Копію рішення після набрання законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Митюк.