Справа № 569/9949/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Рівненський міський суд

Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.

з участю секретаря судового засідання Довбенко Г.В.,

з участю позивача - відповідача ОСОБА_1

представника позивача - відповідача ОСОБА_2

відповідача - позивача ОСОБА_3

представника відповідача - позивача ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, встановлення способу участі у вихованні малолітньої дитини

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

1. 08 серпня 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав.

14 березня 2017 року ОСОБА_1 подала заяву про залишення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав без розгляду, про що 21 березня 2017 року постановлена ухвала Рівненського міського суду.

Позовні вимоги про стягнення аліментів обґрунтовані тим, що вона перебувала у шлюбі зі ОСОБА_3 Від шлюбу мають малолітнього сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 не надає матеріальну допомогу на утримання сина, тому просить суд стягнути зі ОСОБА_3 на її користь на утримання сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку, починаючи з 08.08.2016 року та до повноліття дитини.

2. 24 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Рівненського міського суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, третя особа орган опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, встановлення способу часті у вихованні дитини.

Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовані тим, що зі ОСОБА_1 він перебував у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син, ОСОБА_6. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір»ю.При спілкуванні зі ОСОБА_1 у телефонному режимі він неодноразово повідомляв, про своє бажання спілкуватись та бачитись з сином, однак остання категорично забороняє йому спілкуватись із сином. Просить суд, зобов»язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_6 Визначити способи його участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_6/. ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-з систематичними побаченнями у ІІ та ІV тиждень щомісяця у неділю з 11 години до 16 години;

-спільний відпочинок під час літніх канікул протягом 12 днів;

- спільний відпочинок під час зимових, весняних та осінніх канікул протягом 1 доби в межах м.Рівне та /або Гощанського району Рівненської області за попередньою домовленістю з матір»ю дитини.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у справі.

3. В судовому засіданні позивач - відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги за первісним позовом, просили їх задовольнити, суду пояснили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2006 року. Від шлюбу у них народився син, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 28.03.2011 року шлюб між ними розірвано. Дитина проживає разом із матір»ю. Батько дитини ОСОБА_3 ухиляється від матеріального утримання дитини, хоча офіційно працює, отримує сталу заробітну плату, а відтак просять суд стягнути зі ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред»явлення позову до суду та до повноліття дитини. Позовні вимоги за зустрічним позовом не визнали, зазначили, що ОСОБА_3 сам не приходить і не спілкується з дитиною, та ОСОБА_1 не чинить йому жодних перешкод у спілкуванні та вихованні дитини.

4. Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом визнали частково, не заперечили проти стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача. Зазначили, що у більшому розмірі ОСОБА_3 не може сплачувати аліменти, оскільки вдруге одружений та на його утриманні перебуває дитина та дружина, яка на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Зустрічний позов підтримали в повному обсязі, зазначили, що ОСОБА_1 чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, не дозволяє йому бачитись з дитиною. Виставляє вимоги про те, що дитину він може забирати лише в межах міста, має бути попередньо складений графік, в який час та в якому закладі він хоче перебувати із сином. Просять зустрічний позов задоволити повністю.

5. Третя особа в судовому засіданні пояснила, що ними, розглянувши запит Рівненського міського суду було підготовлено висновок органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. Під час надання висновку було з»ясовано, що батьки малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 розлучені. Дитина проживає разом із матір»ю ОСОБА_1 вітчимом та бабусею у АДРЕСА_1. У квартирі створені належні умови для проживання дитини. Батько дитини, ОСОБА_3 проживає разом із дружиною та двома дітьми та батьками дружини у батьків дружини в АДРЕСА_2. ОСОБА_3 працює на посаді тракториста- машиніста. З»ясувавши всі обставини по вказаній справі ними було підготовлено висновок, згідно якого вважають за доцільне визначити спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_6, встановивши можливість побачень з дитиною у 1 суботу місяця з 12.00 год. до 16.00 год, за місцем проживання дитини в присутності матері, 8 днів під час літніх канікул при умові, що батько буде у відпустці.

ІІІ. Встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

6. Судом встановлено, що з 01 жовтня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 28.03.2011 року розірвано, про що у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського містького управління юстиції зроблено запис № 86 (а.с.3).

7. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції (а.с.4).

8. ОСОБА_6 є учнем 3-Б класу ЗОШ № 4 м.Рівне, проживає разом із мамою, яка приділяє належну увагу синові, що стверджується харектеристикою зі школи ( а.с. 57, 58)

9. ОСОБА_1 проживає разом із сином ОСОБА_6 в АДРЕСА_1, що стверджується довідкою про склад сім»ї ( а.с. 8)

10. ОСОБА_3 працює трактористом - машиністом сільськогосподарського виробництва «Акріс Агро», характеризується позитивно, що стверджується характеристикою ( а.с. 26)

11. ОСОБА_3 проживає разом із дружиною та малолітньою дитиною в с.Бочаниця Гощанського раойну Рівненської області, за місцем проживання характеризується позитивно ( а.с. 27)

12. Висновком органу опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради визначено спосіб участі батька ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши можливість побачень у 1 суботу місяця з 12 до 16 год. за місцем проживання дитини в присутності матері, 8 днів під час літніх канікул при умові, що батько буде у відпустці ( а.с.59, 60)

13. Відповідно до довідки про заробітну плату ОСОБА_3 займає посаду тракториста- машиніста та отримує сталу заробітну плату, що становить в середньому 2640 грн щомісячно ( а.с.63)/

ІV. Оцінка суду при вирішенні позовних вимог про стягнення аліментів. Застосування ст.180,181,182 СК України

14. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини/аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька ,або у твердій грошовій сумі.

15. При вирішенні позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів суд керується п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", в якому зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення; максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати платника аліментів.

Відповідно до п.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом.

16. Повертаючись до обставин даної справи Суд підкреслює, що матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 офіційно працює трактористом - машиністом та отримує заробітну плату в розмірі 2640 грн щомісячно.

17 Суд, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, беручи до уваги, що обов'язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, з метою забезпечення нормального догляду за дитиною, з»ясувавши, що відповідач працює, отримує сталу заробітну плату, те, що на його утриманні перебуває інша малолітня дитина, приймаючи до уваги, що відповідно до Закону України « Про державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 1689 грн, тобто половина прожиткового мінімуму становить 844 грн. 50 коп., а 1/3 від заробітної плати відповідача - становить 880 грн ( 2640: 3=880) , суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки його заробітку ( доходу), що буде відповідати інтересам дитини, а також засадам розумності та справедливості.

18. Відповідно до статті 88 ЦПК з ОСОБА_3 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір.

V Оцінка Суду при вирішенні позовних вимог про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі батька у вихованні дитини .

А. Загальні принципи.

19. В даній ситуації Суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про визначення способу участі батька у вихованні дитини охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

А в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов'язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

Згідно ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

20. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами Суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

З іншої сторони обов'язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини, спілкуватися з батьком, що проживає окремо та право батька брати участь вихованні дитини, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Б. Застосування вказаних принципів в даній справі.

1). Чи здійснювалось втручання «згідно із законом».

21. Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідача законом» Суд враховує, що право та порядок спілкування та виховання дитини передбачені нормами СК (статті 153, 157, 159 ).

Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Законом України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь в її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов'язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Положеннями ст. 159 СК України визначено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Тому, для Суду є беззаперечним те, що перешкоджання ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні дитини суперечить вимогам чинного законодавства та порушує його права як батька.

22. Далі суд зауважує, що на даний час ОСОБА_3 позбавлений можливості у спілкуватись із своїм сином ОСОБА_6, але він бажає приймати участь у вихованні дитини не тільки матеріально, але й особисто.

Судом приймається до уваги висновок органу опіки і піклування щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини, оскільки органами опіки та піклування було встановлено, що ОСОБА_3 не зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, вивчено умови проживання дитини, з»ясовано думку дитини та взято до уваги її малолітній вік.

При цьому, суд враховує, що доказів, які б свідчили про те, що спілкування ОСОБА_3 із своїм малолітнім сином ОСОБА_6 перешкоджатиме нормальному розвитку останього, ОСОБА_1 не надано, тому суд вважає, що позовна заява ОСОБА_3 обґрунтована, однак підлягає частковому задоволенню.

23. Суд прийшов до висновку, що дійсно ОСОБА_1 чинить перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому її слід зобовязати не чинити йому перешкоди. Крім того, позивачу слід встановити способи його участі у вихованні дітей зазначені у висновку органу опіки та піклування, а саме, встановивши можливість побачень у 1 суботу місяці з 12 до 16 год. за місцем проживання дитини в присутності матері, 8 днів під час літніх канікул при умові, що батько буде у відпустці, що на думку суду буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості.

24. Суд зауважує, що вимога позивача про спільний відпочинок під час зимових, весняних та осінніх канікул протягом 1 доби в межах м.Рівне та/ або Гощанського району Рівненської обалсті не підлягає задоволенню, оскільки для захисту інтересів дитини, суд вважає, неможливим відрив дитини від матері та передання її на ночівлю до місця проживання батька.

Керуючись статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, про стягнення аліментів - задоволити повністю, зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, встановлення способу участі у вихованні малолітньої дитини- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 08 серпня 2016 року та до повноліття дитини.

Зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити такі способи участі ОСОБА_3 у вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановивши наступний графік побачень:

1) у І суботу місяця з 12.00 год. до 16.00 год за місцем проживання дитини у присутності матері;

2) 8 днів під час літніх канікул при умові, що батько буде у відпустці

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Г.Кучина