ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/3429/17
Провадження № 2/636/147/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого судді Гуменного З.І.,

за участю секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення власника в квартиру, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, уточненим 30.06.2017р., в якому просить вселити її до належної їй на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначила, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно. Однак,незважаючи на те, що з 26.08.2016р. вона є власником вказаної житлової квартири, відповідачі по справі протиправно чинять перешкоди позивачу у її вселенні до квартири. Позивач зазначає, що неодноразово намагалася порозумітися із відповідачами, але останні не відкривають двері та не надають доступу до приміщення. Такі дії відповідачів ОСОБА_1 розцінює як порушення її законних прав як власника нерухомого майна, що спричиняють їй прямі та опосередковані збитки, призводять до втрати вигоди.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд задовольнити їх.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які міститься в матеріалах справи, оскільки, згідно з ч. 5 ст. 76 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, відповідачі не надали.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи.

Перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку:

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

27.04.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований за реєстровим № 2085 (а.с. 9). Договір укладено як засіб забезпечення виконання зобовязання, що виникло у ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за Договором позики від 27.04.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого за реєстровим № 00, з обумовленим у Договорі позики розміром боргу 7 500 доларів США та строком виконання: не пізніше 27.05.2007 року 125 доларів США; не пізніше 27.06.2007 року 125 доларів США; не пізніше 27.07.2007 року 125 доларів США; не пізніше 27.08.2007 року 125 доларів США; не пізніше 27.09.2007 року 125 доларів США; не пізніше 27.10.2007 року 125 доларів США; не пізніше 27.11.2007 року 125 доларів США; не пізніше 27.12.2007 року 125 доларів США; не пізніше 27.01.2008 року 125 доларів США; не пізніше 27.02.2008 року 125 доларів США; не пізніше 27.03.2008 року 125 доларів США; не пізніше 27.04.2008 року 125 доларів США; не пізніше 27.05.2008 року 125 доларів США; не пізніше 27.06.2008 року 125 доларів США; не пізніше 27.07.2008 року 125 доларів США; не пізніше 27.08.2008 року 125 доларів США; не пізніше 27.09.2008 року 125 доларів США; не пізніше 27.10.2008 року 125 доларів США; не пізніше 27.11.2008 року 125 доларів США; не пізніше 27.12.2008 року 125 доларів США; не пізніше 27.01.2009 року 125 доларів США; не пізніше 27.12.2009 року 125 доларів США; не пізніше 27.03.2009 року 125 доларів США; останній платіж не пізніше 27.04.2009 року 4 625 доларів США (п. 1 Договору).

Згідно з п. 3 Договору іпотеки, предмет іпотеки складає двокімнатна квартира № 24, що розташована за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Есхар, вул. Перемоги, буд. 2, загальною площею 48,3 кв. м., житловою площею 27,9 кв. м.

Пунктом 2 Договору визначено, що при невиконанні боржниками їх зобовязань за Договором позики вчиняється відповідний виконавчий напис, після якого право власності на квартиру АДРЕСА_2 переходить до іпотекодержателя.

Договір укладений у двох примірниках та підписаний всіма сторонами.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 66759873 від 28.08.2016р., право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстроване на ОСОБА_1 на підставі Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 27.04.2007 року № 2085 (а.с. 10-11).

Аналізуючи положення ст. ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту про задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий: на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки (правова позиція Верховного суду України від 27.04.2017 року у справі №6-679цс17).

Таким чином, набуття права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 здійснено у законний спосіб.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 150 ЖК УРСР, власники квартири користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право на розпорядження квартирою, що знаходиться в приватній власності.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Як було встановлено, ОСОБА_1 є власником квартири № 24, що розташована за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Есхар, вул. Перемоги, буд. 2.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що відповідачі продовжують проживати за вказаною адресою, не допускають її до квартири, чим чинять перешкоди у здійсненні нею права власності.

В матеріалах справи відсутні докази на спростування вказаних обставин. В ході судового розгляду було встановлено, що відповідач ОСОБА_2ІФ. померла. Протягом всього часу розгляду справи судом неодноразово відкладалися судові засідання для належного повідомлення відповідачів про дату судового засідання, також судове засідання відкладалося за клопотанням відповідача ОСОБА_5, який був долучений до розгляду справи як особа, яка проживає у квартирі та користується нею, у звязку з тим, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають на заробітках за межами України. Однак, ніяких заперечень по суті позиву відповідачами не надано.

Відтак, вимоги ОСОБА_1 про вселення до квартири № 24, що розташована за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Есхар, вул. Перемоги, буд. 2, є законними та обґрунтованими.

Факт реєстрації відповідачів у квартирі та те, що позивач не звертався із вимогами про визнання їх такими, що втратили право користування житлом, не є підставою для відмови в задоволенні вимог власника про вселення.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню 551,21 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 217, 218, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення власника в квартиру задовольнити.

Вселити ОСОБА_1, яка народилась 11 грудня 1951 року у м. Харкові, ІПН НОМЕР_1, до житлового приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 у солідарному порядку судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя