Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/4435/16 Головуючий у 1 інстанції: Світлицька В.М.
Провадження № 22-ц/778/970/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Запоріжжя», третя особа: Відкрите акціонерне товариство «Автотехсоюз», про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Запоріжжя», третя особа: ВАТ «Автотехсоюз», про визнання договору поруки припиненим.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 18 вересня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ВАТ «Автотехсоюз» було укладено Генеральний кредитний договір 68-07к (із змінами та доповненнями) про відкриття кредитної лінії у розмірі 2 000 000 грн., з терміном остаточного виконання всіх грошових зобов'язань за кредитним договором - 06 вересня 2010 p. (п. 2.3. кредитного договору).

В якості забезпечення кредитного договору між нею та банком було укладено договір поруки 215-08п від 29 грудня 2008 р. (із змінами та доповненнями), згідно якого вона взяла на себе зобов'язання відповідати перед відповідачем за своєчасне та повне виконання ВАТ «Автотехсоюз» зобов'язань за кредитним договором.

28 серпня 2009 року без її згоди між банком та ВАТ «Автотехсоюз» було укладено договір №2 про внесення змін до генерального кредитного договору про відкриття кредитної лінії 68-07к від 18 вересня 2007p., згідно якого відповідальність за кредитним договором збільшилась, а саме збільшились проценти за правомірне користування кредитом з 17 процентів річних до 22 процентів річних.

15 листопада 2011 року за зверненням ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було ухвалено рішення про стягнення з неї на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» суми боргу за кредитним договором у розмірі 1858872,27 грн.

За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміні зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Договір поруки від 29 грудня 2008 року не містить умов про згоду поручителя на збільшення процентної ставки.

На підставі зазначеного просила визнати поруку припиненою за договором поруки №215-08п від 29 грудня 2008 року, укладеним між нею, ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ВАТ «Автотехсоюз».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2016 року позов задоволено. Визнано поруку припиненою за договором поруки №215-08п, укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закритим акціонерним товариством) в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Запоріжжя», ОСОБА_3 та ВВАТ «Автотехсоюз» від 29 грудня 2008 року.

Стягнуто з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтями 1048,1050,1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору.

Відповідно до положень ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі.

За змістом ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.09.2007 р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та Відкритим акціонерним товариством «Автотехсоюз» було укладено Генеральний кредитний договір №68-07к про відкриття кредитної лінії у розмірі 2 000 000 грн., з терміном виконання всіх грошових зобовязань за договором 06.09.2010 р. (а.с.3-7).

В забезпечення виконання умов Генерального кредитного договору №68-07к 29.12.2008 р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_3, Відкритим акціонерним товариством «Автотехсоюз» укладено договір поруки №215-08п (а.с.9).

Як вбачається з матеріалів справи, ВАТ «Автотехсоюз» свої зобовязання за кредитним договором не виконало, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2011 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_3, третя особа: Відкрите акціонерне товариство «Автотехсоюз» про стягнення заборгованості за кредитним договором й ухвалено стягнути з останньої як поручителя боржника 1 858 872,27 грн. - заборгованості за кредитним договором (а.с.25).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27 червня 2012 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2011 року у цій справі залишено без змін (а.с.26-27).

Відповідно до статті 14 ЦПК України судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України.

Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини (частина друга статті 223 ЦПК України).

Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора - Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку до поручителя ОСОБА_3, підстав для застосування положень частини четвертої статті 559 ЦК України немає.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 6 липня 2016 року у справі №6-1451 цс 16.

Тому висновок суду першої інстанції про задоволення позову про визнання поруки припиненою за наявності рішення суду про стягнення боргу з поручителя не є правильним.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, а саме: змісту апеляційної скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 від 06.02.2012 року обставини відповідальності за договором поруки, а також обставини внесення змін в договір №2 від 28 серпня 2009 року (на які посилається позивач в зазначеній справі) досліджувались судами, та їм була надана відповідна оцінка, в тому числі, відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги, в ухвалі від 27 червня 2012 року, апеляційний суд зазначив, що «посилання на порушення ч.3 ст.559 ЦК України спростовані під час апеляційного розгляду» (а.с.27).

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання договору поруки припиненим.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316,317 ЦПК України , колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2016 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Запоріжжя», третя особа: Відкрите акціонерне товариство «Автотехсоюз», про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: