Справа № 462/6038/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій, суд

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому уточнивши позовні вимоги, просить суд визнати порушення ЛКП Залізничнетеплоенерго договірних зобовязань з надання послуг централізованого опалення і гарячого водопостачання; зобовязати відповідача привести у відповідність до вимог чинного законодавства методику розрахунку по визначенню розміру пільги за надану підприємством послугу з централізованого опалення; зобовязати забезпечити в платіжних документах пільгової категорії осіб відображення розміру державної соціальної норми на використання послуг, які надаються підприємством; зобовязати провести перерахунок виставлених позивачу рахунків з оплати послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання за період з 15.10.2015 р. по день проведення фактичного перерахунку, за результатами якого внести відповідні зміни до існуючої заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він є власником квартири №80 в будинку на вул. Перфецького, 11 у м. Львові та, як інвалід війни, споживачем комунальних послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання, що надаються відповідачем, на пільгових умовах. Належна йому квартира обладнана індивідуальними засобами обліку тепла та водопостачання. Позивач вважає, що відповідачем з жовтня 2014 року невірно проводяться розрахунки вартості спожитої теплової енергії пільговою категорією споживачів, квитанції на оплату не зазначається передбачена законодавством інформація про розмір норми споживання, що позбавляє споживача можливості здійснювати порівняння та вести належний контроль за правильним проведенням розрахунків за надані послуги, внаслідок чого йому систематично виставляються завищені рахунки. Крім того, позивач вважає, що відповідачем незаконно здійснюються нарахування за опалення місць загального користування, та неправомірно коригує норми споживання або не нараховує пільги. Такі дії, на думку позивача, є незаконними, порушують вимоги законодавства та його права. Просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні надав аналогічні пояснення, позовну заяву підтримує, просить вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні 13.12.2016року проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні за безпідставністю. В подальшому у наступні судові засіданні представник відповідача не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив та не забезпечив явку свідків. Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому суд не вбачає підстав в черговий раз відкладати чи оголошувати перерву у розгляді справи, оскільки відповідач був достовірно обізнаний про перебування на розгляді суду справи.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальна організація суб'єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно п.1 ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до таких відносяться послуги з централізованого постачання гарячої води та послуги з централізованого опалення.

Судом встановлено, що позивач в складі сімї дві особи проживає у квартирі загальною площею 68, 5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, яка належить йому на праві власності та є споживачем послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання, які надаються йому ЛКП «Залізничнетеплоенерго». Квартира ОСОБА_1 обладнана індивідуальним засобом обліку тепла, водолічильниками, а також в будинку наявний загальнобудинковий засіб обліку тепла.

Крім того, позивач є інвалідом війни, а отже відповідно до п.4, 5 ч.1 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на пільгу в розмірі 100-процентної знижки плати за користування житлом в межах норм, передбачених законодавством (21 кв. метр загальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. м. на сімю та 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Підпунктом 1, 2 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №409 від 06.08.2014р. зі змінами «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» встановлено соціальну норму житла громадянам, які відповідно до законодавства мають пільги на оплату житлово-комунальних послуг для оплати користування житлом/утримання житла - 21 кв. метр загальної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сімю;централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання) незалежно від джерела та виду енергії - 21 кв. метр опалюваної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сімю.

Соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами щодо оплати яких держава надає пільги визначені п.п.1, 2, 3 п.3 Постанови №409, зокрема установлено:

1) для централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання): у разі використання теплової енергії для централізованого опалення (теплопостачання) абонентами, житлові будинки яких обладнані будинковими та/або квартирними приладами обліку, - 0,0548 Гкал на 1 кв. метр опалюваної площі на місяць в опалювальний період;

2) для користування послугами з централізованого постачання холодної води - 2,4 куб. метра на одну особу на місяць за наявності централізованого постачання гарячої води та 4 куб. метри на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води;

3) для користування послугами з централізованого постачання гарячої води - 1,6 куб. метра на одну особу на місяць.

Крім того, нарахування оплати за послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання повинно здійснюватися відповідно до вимог п.12, 20, 22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 р. зі змінами, відповідно до яких, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу.

У разі коли споживач відповідно до законодавства має пільги з оплати послуг, у договорі робиться відповідна позначка. При цьому дані про зазначену пільгу вносяться у договір між виконавцем та постачальником.

У разі встановлення квартирних засобів обліку їх показання розподіляються пропорційно кількості мешканців квартири. Пільги споживачам з оплати послуг надаються на частку, отриману після такого розподілу, за фактичними витратами, але не вище нормативів (норм) споживання, визначених законодавством.

Відтак, споживач ОСОБА_1 та його сімя мають 100 процентну щомісячну знижку на користування послугами з центрального опалення згідно соціальних нормативів, тобто на 52, 5 кв.м. площі належного позивачу житла, а щодо послуг з гарячого водопостачання, то зазначена знижка застосовується в межах норм споживання, тобто не більше ніж 3,2 куб. м. води. При цьому зазначені пільги надаються за фактичними обсягами споживання послуг, проте не більше зазначених норм і меж споживання. У разі споживання понад зазначені нормативи та межі норм споживання вартість послуг оплачується на загальних підставах.

Як вбачається із долученої до матеріалів справи відповіді позивачу №8/10-213-16 від 17.02.2016р. Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України розяснено, що Постановою Кабінету Міністрів №409 затверджено єдині для всієї України соціальні норми житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, в межах яких надаються пільги, які надаються відповідним категоріям осіб за фактичними обсягами споживання (згідно із показниками квартирних засобів обліку) в межах соціальних нормативів. При цьому пільги розраховуються підприємством і надаються на ту кількість послуг, що фактично спожита, але не більше соціальних норм та нормативів споживання.

Відтак, невірним є твердження позивача, що відповідач позбавляє його як споживача, зекономленої ним теплової енергії, шляхом включення до розрахунків тільки фактично використану теплову енергію без врахування визначеної державою соціальної норми.

Також необґрунтованим є твердження позивача про те, що платіжні квитанції не містять визначеної законодавством інформації, оскільки в таких не зазначено затверджених нормативів (норм) споживання, що вбачається з долучених до матеріалів справи.

Як вже було зазначено, відповідно до п.20 Постанови Кабінету Міністрів України визначено перелік інформації, що повинна міститися в платіжних квитанціях, зокрема вказано, що в таких документах зазначається показник поточних і попередніх показань засобів обліку, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу тощо.

Тобто, відповідно до вказаних вимог у платіжних квитанціях має бути зазначено або кількість спожитих послуг, або затверджені нормативи споживання.

Із долучених позивачем до матеріалів справи квитанцій на оплату послуг вбачається, що в них зазначено, зокрема, вид квартирного лічильника (центральне опалення, гаряча вода), покази лічильників (початковий та кінцевий), кількість спожитих мешканцями квартири послуг, їх вартість, тариф. Крім того, у вказаних платіжних квитанціях також зазначено кількість осіб, загальна площа квартири, вид пільги (інвалід війни 3 групи), її розмір (100%), перелік послуг, їх складову.

З огляду на вищезазначене, невірним є твердження позивача, що відповідач позбавляє його можливості контролю за проведеними нарахуваннями, так як кількість спожитих послуг та сума нарахування визначається з різниці між початковими та кінцевими показами, що відображено в квитанції.

Щодо нарахування пільг, на прикладі жовтня місяця 2016 р., як зазначає позивач, то з розрахунку, наданого в квитанції, вбачається, що 100% на оплату послуг з центрального опалення нараховано на опалювальну площу в розмірі 52, 5 кв. м. в сумі 346, 39 грн., сума ж в 105, 57 грн. є вартістю послуг, які спожиті понад соціальну норму житла, тобто на 16 кв.м., а сума в розмірі 102, 99 грн. нараховано за послугу з оплати місць загального користування. Відтак, нарахування за жовтень місяць в розмірі 208, 56 грн. є вірним, оскільки законодавством України пільг на опалення місць загального користування не передбачено. Позивачу надано пільгу за обсягами споживання (фактично спожиту кількість тепла) в межах (до граничних) соціальних норм та нормативів споживання. Не використана кількість послуг в зазначених межах споживання не дає права споживачу на пільги в грошовому виразі понад фактично спожиті обсяги.

Судом досліджено акт від 21.10.2015 р. відключення сходових кліток і сміттєкамер в будинку на вул. Перфецького, 11, складений за участі відповідача, з якого вбачається, що у вказаному будинку споживачем відключено трубопроводи сходових кліток і сміттєкамер у підвальних приміщеннях. На трубопроводах встановлено заглушки.

Щодо здійснення нарахувань за опалення місць загального користування суд зазначає наступне.

Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлено Методикою, затвердженою наказом Мінбуду України від 31.10.2006 р. №359, у якій в п.п.2.1.3. зазначено, що у разі, коли системою будинкового обліку не передбачено окремого обліку теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування, але передбачено лічильники в кожного споживача та загальнобудинковий комерційний облік теплоти, кількість теплової енергії на опалення місць загального користування визначається як різниця між кількістю теплової енергії на опалення будинку та загальною кількістю теплової енергії на опалення всіх інших приміщень.

При цьому загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування визначається з урахуванням утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або горищі, які розраховуються відповідно до державних будівельних норм.

Отже, вартість опалення місць загального користування визначається виходячи із різниці показів загальнобудинкового приладу обліку тепла та суми показників усіх інших приладів обліку тепла в інших приміщеннях (квартирах) будинку, тобто різниці між спожитою кількістю тепла усім будинком або витрат тепла з розподільчих мереж будинкової системи опалення і тієї, що споживається житловими приміщеннями. Розрахунок оплати такої послуги здійснюється згідно п.12 Постанови Кабінету Міністрів України №630 пропорційно опалювальної площі квартири, виходячи із вартості опалення 1 кв.м.

Відтак, за наявності різниці між показами загальнобудинкового приладу обліку тепла і сумою всіх показів індивідуальних теплолічильників у квартирах споживачів, вбачається наявність тепловтрат розподільчими мережами системи опалення будинку, тобто факту споживання теплової енергії в місцях загального користування.

Враховуючи це, твердження позивача про незаконність здійснення відповідачем нарахувань не заслуговує на увагу.

Судом досліджено квитанцію на оплату послуг за травень 2016 р., згідно якої позивачу за послугу з гарячого водопостачання нараховано 84, 90 грн. за 2 куб. м. води згідно показу лічильника (181-183) та не нараховано пільгу в розмірі 100-процентної знижки в межах затверджених Постановою КМ України №409 норм споживання в розмірі 3, 2 куб.м.

Відповідно до п.п.3 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» від 06.08.2014 р. №409 вказано, що норматив користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії для користування послугами з централізованого постачання гарячої води становить 1,6 куб. метра на одну особу на місяць.

Згідно п.п.2 п.3 вищевказаної Постанови, норматив користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії для користування послугами з централізованого постачання холодної води становить 2, 4 куб. метра на одну особу на місяць за наявності централізованого постачання гарячої води або 4 куб. метри на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води. У разі перерви у наданні послуг з централізованого постачання гарячої води (більш як на 14 діб) в установленому законом порядку - 4 куб. метри холодної води на одну особу на місяць.

Тобто, державна допомога у сплаті житлово-комунальних послуг у вигляді пільги на холодну воду збільшується по нормативам споживання на 1,6 куб.м. на одну особу з 2, 4 куб.м. до 4 куб. м. у разі, якщо відсутня гаряча вода понад 14 днів у місяці, на яку згідно п.п.3. п.3 надається пільга на соціальну норму споживання 1, 6 куб. метра при безперебійному наданні послуги. Тобто, норматив споживання холодної води і нарахування пільги на таку послугу збільшується за рахунок того, що у разі відсутності централізованого постачання гарячої води понад 14 днів, норматив споживання гарячої води на одну особу становить 0 куб. метрів, а отже й не нараховується пільга.

Як зазначає позивач у позовній заяві, в травні 2016 року відповідачем проводились планові профілактичні роботи на системах гарячого водопостачання в наслідок чого з 10 травня і до кінця місяця (31.05.2016р.), тобто 21 календарний день в цьому місяці, гарячої води в будинок не поставлялося.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом.

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за спожиті послуги вноситься Споживачем не пізніше 20 числа місяця, який настає за розрахунковим, що вказано в п.18 Постанови КМУ №630 від 21.07.2005 р. «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання холодної і гарячої води і водовідведення».

Отже, періодом часу в якому надавалися послуги і здійснюється нарахування оплати їх вартості є період із першого по останній день місяця, а строк оплати послуг настає 20 числа наступного місяця.

Відтак, невірним є твердження позивача, що в травні місяці 2016р. він користувався послугами з гарячої води 15 календарних днів, оскільки покази подавав 25.04.2016р., а тому ненарахування пільги за вказаний період відповідачем було правомірним.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вивчивши наявні справи докази та пояснення сторін, суд вважає, що не знайшли свого підтвердження обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, а відповідачем будь-яких його прав не порушено. Відтак, позовна заява є безпідставною, вимоги необґрунтовані і до задоволення не підлягають. Будь-яких належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів неправомірних дій відповідача відносно позивача суду не надано.

Відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.526, 527, 530, 549, 610-611, 627, 1050,1054 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський