Провадження №2/359/860/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Гомолі О.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 21 квітня 2001 року сторони уклали шлюб. Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_4 Позивач не бажає жити однією сімєю з ОСОБА_3, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому ОСОБА_2 просить суд розірвати шлюб.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позов та просить суд задовольнити його.

Відповідач не зявився у судове засідання та подав заяву (а.с.13), в якій він просить суд розглянути цивільну справу в його відсутності та не заперечує проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 21 квітня 2001 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у ВРАГС Бориспільського МУЮ Київської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис №74. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-БК №169898 від 21 квітня 2001 року (а.с.4).

17 квітня 2006 року у них народився син ОСОБА_4 Ця обставини підтвер-джуються копією свідоцтва про народження серії 1-ОК №033996 від 3 травня 2006 року (а.с.5).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.

Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтує-ться на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асам-блеєю ООН.

Встановлено, що ОСОБА_2 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_3 не допускається.

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розір-вати.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позива-чеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_2 сплатила судовий збір в розмірі 551 гривня 21 копійка. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.3). Предявлений нею позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ст.ст.213-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 21 квітня 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис №74, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в розмірі 551 гривні 21 копійки.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шля-хом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_5