Справа № 361/6799/14-ц
Провадження № 2-з/361/151/17
У Х В А Л А

04 грудня 2017 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі № 361/6799/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтен Золтенович про скасування державного акту та визнання не дійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2017 року представник позивача ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення доказів у цивільній справі № 361/6799/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтен Золтенович про скасування державного акту та визнання не дійсним договору купівлі-продажу.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до ст. 134 цього Кодексу у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов?язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті, із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ.

Як вбачається із вказаної норми заявник при подачі заяви про забезпечення доказів повинен вказати на складнощі в отриманні доказів, тобто об'єктивну неможливість одержання та подання доказового матеріалу до суду особисто через обставини, які перешкоджають такому поданню. Ці складнощі можуть мати юридичний або фактичний характер. Складнощі юридичного характеру полягають в тому, що на заваді одержанню та подання доказу є норма закону забороняючого характеру, яка обмежує доступ особи до потрібної доказової інформації. Наявність цих "складнощів" доказувати суду не потрібно, оскільки вони є очевидними в силу закону.

Фактичні складнощі в одержанні доказів мають місце, коли не зважаючи на вжиті особою заходи, потрібний їй доказ одержати не вдалося. Наприклад, відсутність відповіді на інформаційний запит особи або запит адвоката; необґрунтована відмова надати докази; створення перешкод в одержанні доказів.

Таким чином, заявляючи клопотання про витребування доказів, особа повинна вказати на причини, з яких вона сама не може одержати цей доказ. До клопотання слід обов'язково долучати відомості (письмові докази), що свідчать про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Тому, саме лише клопотання та посилання, що інформація чи документи необхідні для встановлення об'єктивної істини у справі та можуть бути підтвердженням позовних вимог позивача, не може бути визнане достатньою підставою для витребування доказів судом.

Враховуючи вищевикладене, заявнику слід долучити відомості (письмові докази), що свідчать про неможливість отримання наведених доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі та зазначити обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання заяви про забезпечення доказів або позову фізичною особою сплачується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17 жовтня 2014 року № 10, законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в України" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

У відповідності до п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Проте, представником позивача ОСОБА_1 до заяви про забезпечення доказів приєднано оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 320 грн. 00 коп., яка за формою не відповідає вищевказаним вимогам, а саме на квитанції немає підпису уповноваженої посадової особи банку та в графі призначення платежу вказано: "за позовом ОСОБА_2.", а тому не може бути належним доказом сплати судового збору за подання заяви про забезпечення доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

До заяви про забезпечення доказів, яка не відповідає вимогам цієї статті, застосовуються наслідки, встановлені статтею 121 цього Кодексу.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 119, 120, 121, 133, 137 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі № 361/6799/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтен Золтенович про скасування державного акту та визнання не дійсним договору купівлі-продажу, - залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у встановлений строк заява про забезпечення доказів буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Радзівіл А.Г.