Справа №477/795/17 22.11.2017 22.11.2017 22.11.2017
Справа № 477/795/17
Провадження №22-ц/784/2220/17 Суддя першої інстанції Семенова Л.М.
Категорія 34 Суддя-доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Крамаренко Т.В.,

суддів Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Шагай О.А.,

за участю: позивача ОСОБА_2 його представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 за участю третіх осіб Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна-страхова компанія», ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и л а:

В травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Позивач зазначав, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27 липня 2016 року з вини ОСОБА_4 було пошкоджено автомобіль НОМЕР_1 під його керуванням. Розмір матеріальної шкоди становить 44 796,23 грн. та прирівнюється до дійсної ринкової вартості автомобіля, тому що вважається знищеним. Також в результаті ДТП він отримав тілесні ушкодження у звязку з чим перебував на лікуванні. Приватне акціонерне товариство «Українська пожежна-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») сплатило йому суму страхового відшкодування у розмірі 22 669,91 грн., а також витрати на лікування та тимчасову непрацездатність у розмірі 4 753,95 грн. та 237,70 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Загальний розмір збитків, який повинна відшкодувати відповідачка становить 23 126,32 грн. з яких: 22 626,32 грн. різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою та 500 грн. франшизи. Крім того, протиправними діями ОСОБА_4 йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 20 000 грн.

Посилаючись на викладене позивач просив суд стягнути з відповідачки на свою користь 42 888,62 грн. з яких: 23 126,32 грн. матеріальна шкода та 19 762,30 грн. моральна шкода.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 вересня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 500 грн. матеріальних збитків та 19 762,30 грн. у відшкодування моральної шкоди. У задоволенні вимог про стягнення 22 626,32 грн. різниці між фактичним розміром шкоди та сумою страхового відшкодування відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на те, що рішення в частині стягнення матеріальних збитків ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просив рішення суду в цій частині змінити та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_4 23 126,32 грн. матеріальної шкоди з наступним поверненням після відшкодування збитків залишків автомобіля відповідачці.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційним суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою суд виходив з того, що відсутні підстави для стягнення, оскільки ОСОБА_2 відшкодовано різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а залишки автомобілю перебувають у останнього.

Однак, з таким висновком суду погодитися не можливо.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 1 березня 2013 року, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, повязаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Відповідно до п.1 ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п. 2 ст. 30 Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 18 ст. 9 Закону франшиза, визначена в договорі страхування, страховиком не відшкодовується та повністю покладається на страхувальника.

Згідно з абз. 2 п. 12.1. ст. 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 27 липня 2016 року близько о 8-10 год. в районі перехрестя вул. ОСОБА_6 з вул. Кірова в м. Миколаєві відбулася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, автомобілю « Opel Vivaro» номерний знак ВЕ 6071 під керуванням водія ОСОБА_7 та автомобілю НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 (а.с.8).

Власником транспортного засобу «Mazda 626» номерний знак НОМЕР_4 є ОСОБА_5 (а.с.34).

Відповідно до довіреності, виданої приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу ОСОБА_8 30 травня 2007 року за р.№662, позивач має право керування вказаним транспортним засобом (а.с.13).

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2016 року ОСОБА_4 визнана винною у вказаній ДТП та притягнута до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 9).

12 травня 2016 року між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_4 був укладений договір страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу моделі «Toyota Rav 4» номерний знак НОМЕР_5. Строк дії договору з 13 травня 2016 року до 12 травня 2017 року включно (а.с. 35).

Відповідно до пп. 4,5,6 даного Полісу (Договору) страховий ліміт становить з відшкодування шкоди, заподіяної здоровю у розмірі 200 000 грн., по відшкодування шкоди, заподіяної майну - 10 000 грн. Розмір франшизи - 500 грн.

З аварійного сертифікату № UIP0540_16 вбачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mazda 626» номерний знак НОМЕР_4 становить 283 519, 52 грн., а ринкова вартість складає 44 796, 23 грн., тобто транспортний засіб позивача у відповідності з п.8.2 Методики товарної експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року за №142/5/2092, зареєстрованої 24 листопада 2003 року №1074/8395 зі змінами та доповненнями, відновлювати економічно недоцільно, а тому матеріальний збиток приймається рівним ринковій вартості транспортного засобу на момент пошкодження (а.с. 20-29).

За даними аварійного сертифікату утилізаційна (залишкова) вартість автомобілю НОМЕР_2 склала 22 626, 32 грн. (а.с. 15).

14 березня 2017 року ПрАТ «УПСК» сплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 22 669,91 грн., що піддержується платіжним дорученням (а.с.19).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням яка становить 22 626,32 грн. (44 796,23 грн.-22 169,91 грн.), загальний розмір з урахуванням франшизи 500 грн. становить 23 126,32 грн.

За таких обставин, рішення суду на підставі п. п.1, 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 з 500 грн. до 23 126,32 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України рішення суду в частині судових витрат підлягає зміні шляхом стягнення з відповідачки судового збору на користь позивача 2081,60 грн. (673,60 грн. за подання позову + 1 408 грн. за апеляційну скаргу) та на користь держави 606,40 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо передачі після відшкодування шкоди ОСОБА_4 залишків транспортного засобу останній не заслуговують на увагу, оскільки таке можливо лише за заявою заподіювача шкоди. Заяви від відповідачки про передачу їй залишків знищеного автомобіля матеріли справи не містять.

Рішення суду в частині стягнення моральної шкоди щодо законності та обґрунтованості не оскаржувалося, а тому не було предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 вересня 2017 року в частині розміру стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 змінити, збільшивши суму з 500 гривень до 23 126,32 гривень та змінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір на користь ОСОБА_2 2081,60 грн. та на користь держави 606,40 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

ОСОБА_9