Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Бондаренко Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1, про стягнення незаконно одержаної допомоги по безробіттю -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом 12.09.2017 року мотивуючи тим, що актом № 332 від 23.07.2015 року було встановлено, що перебуваючи на обліку в центрі зайнятості, як безробітна, відповідач ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Авторадіатор», що підтверджується наказом № 307 л від 01.11.2011 року, про прийняття на роботу та наказом № 22-к від 13.10.2014 року, про звільнення її з роботи, тобто з 01.11.2011 року вона відносилась до категорії зайнятого населення та не могла відповідно отримувати матеріальне забезпечення згідно норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Перебуваючи на обліку в Білоцерківському міськрайонному центру зайнятості та будучи зайнятою особою відповідач отримала допомогу по безробіттю за період з 20.08.2014 року по 06.07.2015 року в розмірі 27315,82 грн. Таким чином, позивач просив в судовому порядку стягнути з відповідача на свою користь незаконно одержану допомогу по безробіттю в розмірі 27315,82 грн.

В судовому засіданні представник позивача, за довіреністю у справі, Жуковська Алевтина Олександрівна позов підтримала та просила задовольнити вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні та пояснила, що дійсно працювала за сумісництвом в ПАТ «Авторадіатор» з 01.11.2011 року, в травні 2014 року подала до ПАТ заяву про звільнення і протоколом № 2 засідання Наглядової ради від 19.06.2014 року її було звільнено і з цього часу вона не отримувала заробітну плату. На момент становлення на облік по безробіттю було зроблено запити на УПФУ надійшла відповідь, що вона ніде не рахується на роботі, після чого тільки з 27.08.2014 року їй нарахували допомогу. Розмір допомоги було обрано лише із заробітної плати за основним місцем роботи.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 була зареєстрована в Білоцерківському міськрайонному центрі зайнятості, як така, що шукає роботу та 20.08.2014 року їй було надано статус безробітньої і встановлена допомога по безробіттю відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості відповідачу було виплачено грошові кошти, як допомогу по безробіттю в сумі 27 315 грн. 82 коп., що підтверджується довідкою Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості від 29.08.2017 року (а.с.8).

Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним затверджено спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 р. № 60/62, та Постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001р. №1266 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням», з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, 23.07.2015 року провідним фахівцем з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями ОСОБА_3 складено Акт №332, яким встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи на обліку в Білоцерківському МРЦЗ, як безробітна, перебувала в трудових відносинах з ПАТ «Авторідатор», що підтверджується наказом №307-Л від 01.11.2011р. ПАТ «Авторідатор», про прийняття на роботу ОСОБА_1 з 01.11.2011р. на посаду внутрішнього аудитора ПАТ «Авторадіатор» по сумісництву. Згідно листа підприємства, за період з грудня 2013 року до 13 жовтня 2014 року заробітна плата особі не нараховувалась. 13 жовтня 2014 року ОСОБА_1 була звільнена по п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією комітету з питань аудиту ПАТ «Авторадіатор» (а.с.9).

11 вересня Білоцерківський міськрайонний центр зайнятості виніс наказ №143/01-07/15 (а.с.11), яким зобов'язав ОСОБА_1 повернути незаконно одержане матеріальне забезпечення.

Білоцерківський МРЦЗ надіслав ОСОБА_1 претензію №3075-02 від 14 вересня 2015 року з пропозицією добровільно повернути незаконно отримані кошти виплачені Білоцерківським МРЦЗ в сумі 27 315, 82 грн. (а.с.10). Відповідач добровільно кошти не повернула.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.

Судом встановлено, що 01 листопада 2011 року згідно наказу Відкритого акціонерного товариства «Авторадіатор» №307Л ОСОБА_1 прийнято на посаду внутрішнього аудитора ВАТ «Авторадіатор» по сумісництву у вільний від основної роботи час з 01.11.2011 року. Підстава: трудовий договір від 01.11.2011 року.

Відповідно до ч.2,3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Так, посилання позивача на те, що відповідач ОСОБА_1 у період отримання державної допомоги по безробіттю, відносилась до категорії зайнятого населення не можна вважати доведеною обставиною виходячи з наступного.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість це - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Як вже зазначалось, відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать крім іншого, особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, та які мають доходи від такої зайнятості.

Таким чином, зайнятою особою є така особа, яка працює на умовах передбачених законодавством та одержує доходи від такої зайнятості.

Як вбачається з Наказу №22-к (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) (а.с.17), ОСОБА_1 звільнено 13 жовтня 2014 року з членів комітету з питань аудиту ПАТ «Авторадіатор» на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку з ліквідацією комітету з питань аудиту ПАТ «Авторадіатор». Протокол №2 засідання Наглядової ради ПАТ «Авторадіатор» від 19.06.2014 року.

З листа від 22.06.2015 року (а.с.34) вбачається, що Публічне акціонерне товариство повідомило Білоцерківський міськрайонний центр зайнятості, про те що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Авторадіатор» в період з 01.11.2011 року до 13.10.2014 року (наказ про прийняття №307-л від 01.11.2011 року, трудовий договір з членом комітету з питань аудиту від 01.11.2011 року, наказ про звільнення з роботи №22-к від 13.10.2014 року. За період з грудня 2013 року до 13 жовтня 2014 року заробітна плата їй не нараховувалась. 13 жовтня 2014 року ОСОБА_1 була звільнена по п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією комітету ПАТ «Авторадіатор» з виплату вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку (ст.44 КЗпП України).

Таким чином, ОСОБА_1 не отримувала доходу перебуваючи у трудових відносинах з ПАТ «Авторадіатор», комітет з питань аудиту ПАТ «Авторадіатор» був ліквідований 19.06.2014 року, а на іншу посаду відповідача переведено не було, на облік в Білоцерківський МРЦЗ вона стала 20.08.2014 року, тобто через 2 місяці після ліквідації комітету з питань аудиту ПАТ «Авторадіатор» в якому вона працювала. В зв'язку з цим, висновок позивача про те, що ОСОБА_1 у спірний період відносилася до категорії зайнятого населення не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Законом України «Про зайнятість населення», ст.ст. 10, 11, 57,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1, про стягнення незаконно одержаної допомоги по безробіттю, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. В. Бондаренко