Справа №478/1275/14-ц 06.12.2017 06.12.2017
Провадження № 22ц/784/1641/17 Суддя першої інстанції Сябренко І.П.
Справа№ 478/1275/14-ц Суддя-доповідач апеляційного суду Бондаренко Т.З.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

6 грудня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання: Гавор В.Б.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2016 року ухвалене за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області про реальний поділ нерухомого майна ,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 про реальний поділ нерухомого майна.

Позивач зазначав, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О. від 22 грудня 2012 року, вона є власником 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1. Відповідач в добровільному порядку не бажає реально виділити в натурі їй спадкове майно, що унеможливлює її користування ним.

Посилаючись на вказане та уточнивши свої вимоги ОСОБА_4 просила провести реальний розподіл житлового будинку та земельної ділянки, розташованих по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту № 1 зазначеного у висновку експерта від 29 липня 2016 року.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено. Проведено розподіл житлового будинку та визначено порядок користування земельною ділянкою.

Виділено позивачці у порядку поділу житлового будинку АДРЕСА_1 в житловому будинку літ. А-1: приміщення житлової кімнати 1-4 загальною площею 13.3 м2; по надвірним будівлям та спорудам: частину сараю Є-1 площею 3,2 м2; погріб Б-1, вбиральня Г-1, споруди №1;3, огорожа №4;5, замощення І - залишаються в загальному користуванні співвласників. Всього виділено нерухомого майна на суму 56594 грн. та визнано за ОСОБА_4 право власності на 22,91% домоволодіння.

Виділено ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у порядку поділу житлового будинку №100 з надвірними будівлями, в житловому будинку літ. А-1: приміщення кухні 1-1,приміщення коридору 1-2, приміщення житлової кімнати 1-3, приміщення кладової 1-5, приміщення житлової кімнати 1-6, загальною площею 43.8 м2.

В загальному користуванні співвласників залишено надвірні будівлі та споруди: погріб Б-1; гараж Д-1, вбиральня Г-1; споруди №1,3; огорожа №4,5; замощення І. Всього виділено нерухомого майна на суму 190427 грн. та визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 право власності на 77,09% домоволодіння розташованого по АДРЕСА_1.

У порядку розподілу житлового будинку, №100 з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 зобов'язати ОСОБА_4 зробити наступні переобладнання: закласти дверний проріз між кімнатами «1-3»-«1-4», пробити дверний проріз на місці вікна, що виходить на вулицю; встановити перегородку для розмежування кухні і житлової кімнати та провести оздоблювальні роботи, вартістю 3333 грн.

Визначено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 згідно з варіантом розподілу земельної ділянки, визначеного графічно на плані натурального поділу житлового будинку та порядку користування земельною ділянкою садиби АДРЕСА_1 доданому до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1146-1149 від 29 липня 2016 року. ОСОБА_4 у користування виділено земельну ділянку загальною площею 277 м2, в тому числі: під будівлями та спорудами - 27 кв.м., особистого користування в домоволодінні - 220 м2, за рахунок земельної ділянки спільного користування - 30 м2.

ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у користування виділено земельну ділянку загальною площею 830 м2, в тому числі: під будівлями та спорудами - 98 кв.м., особистого користування в домоволодінні - 644 м2, за рахунок земельної ділянки спільного користування - 88 м2. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить вказане рішення суду скасувати, а по справі ухвалити нове рішення, яким зобов'язати його виплатити компенсацію позивачці в розмірі вартості належної їй частки оскільки будинок не підлягає переобладнанню з метою його реального поділу, в зв'язку з відсутністю фундаменту, на що суд не звернув уваги.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 29 листопада 2012 року власниками житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності зареєстровано за ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с. 17).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 15.11.2013 року ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 31 років, про що 23 числа травня місяця 2012 року складено відповідний актовий запис № 60, в зв'язку з чим відкрилась спадщина на ? частину вказаного будинку (а.с.22)

Згідно з витягів із спадкового реєстру та реєстру прав власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом позивачка ОСОБА_4 отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину та зареєструвала за собою право власності на ? частину спірного житлового будинку (18, 21). На іншу ? частину спадкового майна, свідоцтво в порядку спадкування отримала неповнолітня донька ОСОБА_5 (а.с. 21).

Відповідно до змісту позовних вимог, позивачка ОСОБА_4 просила здійснити реальний поділ спірного житлового будинку.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд, враховуючи висновки експертизи та запропонований експертом варіант розподілу, виходив з того, що реальний розподіл спірного житлового будинку є технічно можливим, але при умові здійснення його переобладнання.

В той же час з таким висновком погодитись в повній мірі не можна, оскільки він не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 364 ЦК встановлено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно з п.1.2, 2.1,2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього ж Кодексу.

Як вбачається із висновку експертизи за № 1146-1149 від 29 липня 2016 року, експертом запропоновано варіант поділу спірного домоволодіння за яким сторонам запропоновано виділити у відокремлену власність відповідні частини (приміщення) житлового будинку, а частину надвірних будівель та споруд, а саме частину сараю Є-1, погріб Б-1, вбиральня Г-1, споруди № 1, 3, огорожу 4, 5 та замощення 1 залишено в загальному користуванні співвласників.

Таким чином, враховуючи, що частина майна експертом залишена у спільному користуванні співвласників, даний варіант поділу не відповідає вимогам ст. 181 ЦК України, оскільки виділені частки будинку учасникам спільної часткової власності не являють собою окремий самостійний об'єкт права власності. Вказана обставина унеможливлює припинення права спільної часткової власності після реального розподілу будинку, що суперечить змісту ст. 364 ЦК України.

Також запропонований експертом варіант реального поділу домоволодіння передбачає здійснення переобладнання в житловому будинку, які полягають в закладенні дверних прорізів між кімнатами «1-3»-«1-4», та облаштування дверних прорізів на місці вікна, що виходить на вулицю.

За положеннями ст. 23 Закону Україна «Про планування і забудову територій» забудова територій полягає в розміщенні та здійсненні будівництва нових об'єктів, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування існуючих об'єктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств (далі-будівництво).

Розміщення об'єктів містобудування на території населених пунктів та за їх межами здійснюється відповідними органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом надання містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки згідно із затвердженою містобудівною документацією, регіональними або місцевими правилами забудови.

Будівництво об'єктів містобудування здійснюється згідно з вимогами законодавства та відповідно до затвердженої проектної документації.

Крім цього згідно із ст. 29 зазначеного Закону дозвіл на виконання будівельних робіт -документ, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання підготовчих (якщо підготовчі роботи не були виконані раніше відповідно до дозволу на виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю.

Нормами ст. 100 ЖК України встановлено, що виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Виконання робіт, визначених частиною першою цієї статті,

внаслідок яких змінюється площа, кількість чи склад приміщень у

будинках державного чи громадського житлового фонду, допускається

за письмовою згодою наймодавця (орендодавця), якщо інше не

передбачено договором найму (оренди).

У разі відмови наймодавця, наймача або членів його сімї у згоді на переобладнання чи перепланування жилого приміщення спір може бути вирішено в судовому порядку, якщо на переобладнання чи перепланування є дозвіл виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів.

Проте, відповідно до наведеного висновку експерта, питання щодо наявності дозволів відповідних органів щодо технічної можливості переобладнання не вирішувалося.

Натомість експертом зазначено, про те, що запропоноване ним переобладнання житлового будинку не потребує проникнення в капітальні конструктивні елементи житлового будинку, а саме перекриття, несучі стіни, фундаменти. Обґрунтування з посиланням на нормативні матеріали щодо вказаного висновку експертом не наведено. В той же час таке не відповідає зображенню житлового будинку та приміщень в ньому відповідно до технічного паспорту та додатку № 3 до висновку експерта, з якого вбачається, що облаштування дверного отвору з вікна, яке виходить на вулицю, пропонується саме в несучій стіні будинку (а.с. 80).

На вказані обставини, районний суд не звернув уваги, не дав їм належної оцінки та дійшов помилкового висновку щодо відповідності варіанту розподілу спірного житлового будинку запропонованого експертом вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідачем в судовому засіданні суду апеляційної інстанції надано акт обстеження домоволодіння від 13 жовтня 2017 року, складений комісією виконавчого комітету Казанківської селищної ради, яким встановлено, що спірний будинок № АДРЕСА_1 є одноповерховою будівлею, яка побудована 1896 році (зі слів господаря). Стіни побудовані з глини та мають незадовільний стан, оскільки спостерігається їх деформація, тильна стіна підперта металевими трубами, по периметру будівлі зафіксовані тріщини, які виникли через відсутність фундаменту таке може призвести до аварійної ситуації. Будівля потребує капітального ремонту (а.с. 181).

З питанням надання дозволу на переобладнання представник позивачки звертався з відповідною заявою до виконавчого комітету Казанківської селищної ради, відповідно до листа якої від 30 листопада 2017 року № 1025/1-03-15, на адресу ОСОБА_4, зазначено, що виконавчий комітет не може надати згоду на перепланування спірного будинку, посилаючись на незадовільний стан будинку та необхідність капітального ремонту цього будинку з посиланням на п. 1.4.4. наказу Держжитлокомунгосп України від 17 травня 2005 року № 76, яким встановлено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки не допускається. Проте, як зазначено в листі, власники не позбавлені права на звернення в установленому законом порядку, з заявою щодо проведення робіт з укріплення житлової будівлі (а.с.215-216).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає недоведеним відповідно до положень ст. ст. 58, 59 ЦПК України, обґрунтованості належними та допустимими доказами, позовних вимог щодо можливості реального поділу спірного житлового будинку за варіантом запропонованим експертом. При цьому, колегія суддів враховує можливість усунення недоліків висновку експерта щодо розподілу всіх надвірних приміщень поміж власниками шляхом виділення їх в окреме користування шляхом проведення додаткової експертизи, проте, внаслідок відсутності згоди на переобладнання будинку відповідних органів, сенс усунення вказаних недоліків втрачається.

Однак, при наявності зміни обставин щодо об'єкту поділу, сторона не позбавлена права на звернення в майбутньому з аналогічним позовом.

Крім цього, в оскаржуваному рішенні, районний суд також вирішив питання щодо визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд ч. 1, 2 суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

В той же час з матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_4 позовні вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою, у формі відповідно до вимог ст. 119 ЦПК України не заявляла, судовим збором такі вимоги не оплачувала.

За таких обставин, у суду не було підстав ухвалювати рішення з питання встановлення порядку користування земельною ділянкою.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення на підставі положень п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням у справі нового рішення лише стосовно позовних вимог, які фактично заявлені позивачкою у встановлений законом спосіб, тобто про реальний розподіл житлового будинку, відмовивши в їх задоволенні. Тоді як в ухваленні нового рішення в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою, підстави відсутні з наведених вище причин.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2016 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про реальний розподіл житлового будинку відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді Т.З. Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І. Темнікова