Справа № 148/2243/16-ц
Провадження №2/148/170/17
27 листопада 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: судді Штифурко Л.А.,
секретаря Грох Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаним вище позовом. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 20.10.2011 року позивачу належить на праві спільної часткової власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 (нова назва ОСОБА_4) в м. Тульчині Вінницької області. Право власності зареєстровано 08.05.2013 року у встановленому законом порядку. Відповідно до вказаного рішення суду відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також належить по 1/3 частині даної квартири. Квартира складається з коридору, площею 4,0 кв.м., коридору, площею 2,8 кв.м., кухні площею 9,2 кв.м., трьох кімнат площею 16,7 кв.м., 12,1 кв.м., 7,5 кв.м., лоджії площею 2,2 кв.м., санвузла площею 4,0 кв.м., балкону площею 3,0 кв.м.. Загальна площа квартири становить 59,4 кв.м., житлова - 36,3 кв.м.. З часу визнання за сторонами права власності на квартиру вони не можуть самостійно домовитись про порядок володіння та користування вищезазначеним майном через тривалі неприязні відносини. Вказані обставини змусили звернутися позивача до суду з даним позовом, в якому вона просить встановити порядок користування вказаною вище квартирою, виділивши їй кімнату позначену на плані цифрами 12-5 площею 12,1 кв.м. з лоджією, позначеною цифрами 12-6 площею 2,2 кв.м.; відповідачам виділити в користування кімнату, позначену на плані цифрами 12-4 площею 16,7 кв.м. з балконом, позначеним цифрами 12-8 площею 3,0 кв.м., кімнату 12-9 площею 7,5 кв.м.; у їх спільному користуванні залишити коридор, позначений цифрами 12-1 площею 4,0 кв.м., коридор, позначений цифрами 12-2 площею 2,8 кв.м, кухню 12-3 площею 9,2 кв.м., санвузол 12-7, площею 4, 0 кв.м.; стягнути з відповідачів судові витрати.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила суду, що позивач ОСОБА_1 відповідно до рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 20.10.2011 року є власником 1/3 частини кваритири №12 по вул. М.Леонтовича, 92 в м. Тульчині Вінницької області. Співвласниками даної квартири сторони стали в порядку спадкування після смерті батька позивача та відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 Між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами склались непрязні відносини, в зв'язку з чим вони не можуть дійти згоди щодо користування квартирою. Просила позов задовольнити у повному обсязі та виділити у користування ОСОБА_1 кімнату позначену цифрами 12-5 площею 12,1 кв.м. з лоджією, оскільки дана кімната є середньою за розміром, інші кімнати: найбільшу площею 16,7 кв.м. з балконом та найменшу 7,5 кв.м. - виділити в користування відповідачів, які є матірю та сином. Вважає, що такий порядок користування спірною квартирою буде справедливим для всіх. Наполягала на заочному розгляді справи, оскільки відповідачі зловживають своїми процесуальними правами, жодного разу не з'являючись в судове засідання, хоча про позовні вимоги їм відомо та з цього приводу вони висловили свою позицію в письмових запереченнях.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в судове засідання в черговий раз не з"являлись, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом з повідомленням за адресою реєстрації місця проживання, а також за місцем навчання відповідача ОСОБА_3 Від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла письмова заява про відкладення судового засідання у звязку з тим, що вона знаходиться на лікуванні, про що підтверджуючих документів не надано.
Приймаючи до уваги, що відповідачі в жодне із судових засідань не зявились, судовий розгляд 14 разів відкладався за їх заявами та заявами представника ОСОБА_6 (а.с. 21, 26, 32, 41, 45, 63, 74, 86, 99, 101, 127, 139, 151, 152), суд прийшов до переконання про зловживання ними своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи, що порушує розумні строки розгляду справи, передбачені ст. 157 ЦПК України.
З огляду на викладене, з метою забезпечення позивачу конституційного права на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, та розумних строків розгляду справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідачів на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки представник позивача не заперечила проти такого порядку вирішення спору.
При цьому, вирішуючи спір в такому порядку, суд враховує письмові заперечення проти позову, викладені представником відповідача ОСОБА_2, згідно яких фактично відповідачами не заперечується право позивача на володіння. користування та розпорядження належною їй часткою спільної часткової власності. Однак вони вважають, що у користування їй має бути виділена кімната найменшого розміру (а.с. 52-53).
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що згідно копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 20.10.2011 року, яке набрало законної сили 16.04.2013 року, за сторонами визнано право власності по 1/3 частині за кожним на квартиру АДРЕСА_2 (ОСОБА_4) в м. Тульчині Вінницької області після смерті 20.08.2009 року ОСОБА_5
Право власності на 1/3 частину вказаної вище квартири зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 28.05.2013 року (а.с. 7).
Відповідно до копії технічного паспорту КП "Тульчинське МБТІ", виготовленого 05.03.2010 року судом встановлено, що спірна квартира складається з: коридору, площею 4,0 кв.м., коридору, площею 2,8 кв.м., кухні площею 9,2 кв.м., кімнат площами 16,7 кв.м., 12,1 кв.м., 7,5 кв.м., лоджії площею 2,2 кв.м., санвузла площею 4,0 кв.м., балкону площею 3,0 кв.м.. Загальна площа квартири становить 59,4 кв.м., житлова - 36,3 кв.м. (а.с. 8-10).
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.
За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
Відповідно до положень ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22.12.1995 року квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
З огляду на викладене, враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що позивач на ряду з відповідачами є співвласником 1/3 частини спірної квартири, спільної домовленості між сторонами щодо корисування даною квартирою не досягнуто, враховуючи, що дана квартира є трикімнатною та дозволяє позивачу та відповідачам спільно нею користуватися, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та вважає можливим виділити позивачу в користування кімнату площею 12,1 кв.м. з лоджією. Інші кімнати розміром 16, 7 кв.м. з балконом та 7,5 кв.м. виділити в користування відповідачів, які є матірю та сином. В спільному користуванні сторін залишити коридори, кухню та санвузол. Встановлення такого порядку користування спірною квартирою, на думку суду, відповідатиме принципам справедливості та рівності, не порушувати прав жодної сторони та відповідатиме їх інтересам.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню 551,20 грн. судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321, 356, 358, 361 ЦК України, ст.ст. 10, 57- 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд-
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням задовольнити.
Встановити порядок користування квартирою № 12 по вул. Леонтовича, 92 у м. Тульчині Вінницької області, виділивши в користування ОСОБА_1 кімнату, позначену на плані цифрами 12-5 площею 12,1 кв.м. з лоджією, позначеною цифрами 12-6 площею 2,2 кв.м.; ОСОБА_2 та ОСОБА_3, виділивши в користування кімнату, позначену на плані цифрами 12-4 площею 16,7 кв.м. з балконом, позначеним цифрами 12-8 площею 3,0 кв.м., кімнату 12-9 площею 7,5 кв.м. У спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити коридор, позначений цифрами 12-1 площею 4,0 кв.м., коридор, позначений цифрами 12-2 площею 2,8 кв.м, кухню 12-3 площею 9,2 кв.м., санвузол 12-7, площею 4, 0 кв.м.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою завою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у судовому розгляді, але не були присутні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.А. Штифурко