Справа №621/2253/17
28 листопада 2017 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді- Шахової В.В.,
за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
06 жовтня 2017 року, ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_3, в якому просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме, квартирою №7 в будинку №1 по вул. Донець-Захаржевського в с. Костянтівка, Зміївського району Харківської області.
В обґрунтування позову вказав, що він є власником квартири АДРЕСА_1 (кол. Леніна) в с. Костянтівка, Зміївського району Харківської області. Вказана квартира належить позивачу на праві власності на житло згідно свідоцтва від 07.05.1997 року. Відповідачка у справі - ОСОБА_3 - є дочкою позивача. Остання не проживає за місцем реєстрації з 2010 року, повертатися мешкати до квартири не має наміру, добровільно знятися з реєстрації не бажає. У будинку відсутні особисті речі відповідачки ОСОБА_3 Відносин з відповідачкою позивач не підтримує. У зв'язку із тим, що реєстрація відповідачки ОСОБА_3 має лише формальний характер та остання не проживає за місцем реєстрації з 2010 року, місце її проживання чи перебування на даний час не відоме, позивач ОСОБА_2 позбавлений можливості на власний розсуд розпоряджатися належним йому на праві власності майном та змушений звернутися до суду із вказаним позовом та визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце проведення судового розгляду повідомлені належним чином.
Позивач до суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відмовився від виклику в судове засідання свідка ОСОБА_4
Відповідачка про час і місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку згідно із зареєстрованим місцем проживання. Заяв про відкладення, заперечень проти позову до суду не надходило.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, по наявним в матеріалах справи доказам, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
При конкуренції загальної та спеціальної процесуальної норми суд застосовує норму спеціальну і керується положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи в разі однієї неявки відповідачки, яка повідомлялась належним чином про час та місце судового розгляду справи.
У зв'язку з неявкою учасників судового засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису.
Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків.
Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, від 07.05.1997 року, зареєстрованого Зміївським МДПТІ за №1-15, квартира АДРЕСА_2 (нині вул. Донець-Захаржевського) належить позивачу ОСОБА_2. (а.с. 4)
Факт того, що відповідачка ОСОБА_3 дійсно не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 (кол. Леніна), підтверджується актом від 10 вересня 2017 року про факт непроживання в певному місці, складеним депутатом Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_5 в присутності свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7 та актом матеріально-побутових умов проживання від 11.12.2012 року. (а.с. 5, 6)
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
У зв'язку з тим, що в будинку позивача зареєстрована відповідачка, яка фактично там не проживає, позивач ОСОБА_2, як власник, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та законом на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб 'єктів права власності.
Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України, Позивач, як власник майна має права безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, зокрема, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи.
Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України.
У разі створення перешкод у користуванні власністю, позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
Реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачу у володінні розпорядженні його власністю.
Таким чином, відповідачку слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Позивачем при подачі позову до суду не сплачено судовий збір, оскільки він є інвалідом 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням, отже відповідно до ч. 3 ст.88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 15, 88, 118, 119, 120, 215, 218 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування квартирою №7 в будинку №1 по вул. Донець-Захаржевського (кол. Леніна) в с. Костянтівка, Зміївського району Харківської області.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії відповідачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: