КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1248/17
Провадження № 2/534/621/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: представника позивачаОСОБА_3
ВідповідачаОСОБА_4
представника відповідачаОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Горішні Плавні справу за цивільним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

10 серпня 2017 року ОСОБА_6 звернувся до Комсомольського міського суду Полтавської області із цивільним позовом до ОСОБА_4, в якому прохає визнати за ним право особистої приватної власності на грошові кошти в сумі 200000 грн., що відповідають розміру банківського вкладу, відкритого на імя відповідача у ПАТ КБ «Приватбанк».

Свої вимоги мотивує тим, що в 2015 році ОСОБА_6 зі своїх банківських рахунків в АТ «Альфа-Банк» (Російська Федерація) та ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунок своєї дружини (відповідача ОСОБА_4М.) здійснив грошові перекази на загальну суму 200000 грн., які на даний час є банківським вкладом (депозитом), відкритим на її імя. Позивач ОСОБА_6 наполягає та тому, що зазначені грошові кошти є його особистою приватною власністю, тому вони не можуть бути віднесені до обєктів права спільної сумісної власності подружжя.

Під час розгляду справи ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою про поділ спільного майна подружжя, яка за ухвалою суду від 30.11.2017 року (а.с.134-136) була прийнята до спільного розгляду із первісним позовом.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернулась до суду із клопотаннями в порядку ст.137 ЦПК України, в яких прохала витребувати з АТ «КБ «СИТИБАНК» м.Москви, АТ «ВТБ ОСОБА_7» м.Санкт-Петербурга та АТ «АЛЬФА-БАНК» м.Москви інформацію щодо депозитних та поточних рахунків, відкритих на імя ОСОБА_6, з наданням виписок по рахункам (а.с.170-172). Вимоги за клопотаннями обґрунтовані представником ОСОБА_5 неможливістю самостійно отримати інформацію, яка містить банківську таємницю.

Відповідач ОСОБА_4 заявлені її представником клопотання підтримала повністю.

Представник ОСОБА_6 ОСОБА_3 в суді проти задоволення клопотань заперечував за безпідставністю заявлених вимог, зазначивши про відсутність даних щодо відкриття його довірителем рахунків саме в цих банках.

Будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, позивач ОСОБА_6 в судове засідання не зявився.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що клопотання представника відповідача ОСОБА_5 задоволенню не підлягають, як такі, що не ґрунтуються на вимогах процесуального Закону та суперечать засадам міжнародного співробітництва.

Так, згідно з заявленими клопотаннями, ОСОБА_4 прохає витребувати інформацію про рахунки позивача, відкриті ним у банківських установах на території Російської Федерації, а саме з АТ «КБ «СИТИБАНК» м.Москви, АТ «ВТБ ОСОБА_7» м.Санкт-Петербурга та АТ «АЛЬФА-БАНК» м.Москви, в порядку ч.1 ст.137 ЦПК України.

Виходячи із змісту наведеної норми, у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а в разі не проведення попереднього судового засідання до початку розгляду справи по суті з дорученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто.

Разом із тим, у відповідності до ст.415 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено, - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами (частина 2 статті 415).

Зазначене вище правило міжнародного співробітництва узгоджується з нормами Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, яка набула чинності для України 14 квітня 1995 року і застосовується, зокрема, у відносинах України з Російською Федерацією.

Так, за нормами статті 5 Конвенції, якою врегульовано порядок зносин Договірних Сторін, При виконанні цієї Конвенції компетентні установи юстиції Договірних Сторін зносяться один з одним через свої центральні органи, якщо тільки цією Конвенцією не встановлений інший порядок зносин.

З огляду на наведене та враховуючи, що витребування інформації безпосередньо від іноземних банківських установ, про яке прохає ОСОБА_4, суперечить порядку звернення за правовою допомогою до іноземної держави, що встановлений процесуальним Законом та міжнародними договорами, суд вважає за необхідне відмовити у витребуванні запитуваної інформації.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.137,415 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про витребування доказів з банківських установ іноземної держави відмовити повністю.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Крикливий