АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/612/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Добриднюк Н. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівБабенка В. М., Бородійчука В. Г.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни на заочне рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

в с т а н о в и л а :

27 жовтня 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28 грудня 2012 року ОСОБА_7 отримала кредит у розмірі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач зазначає в позові, що банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, щодо зміни кредитного ліміту, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач ОСОБА_7 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач зазначає у позові, що банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Однак, ОСОБА_7 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому станом на 30 вересня 2016 року має заборгованість 19196,99 грн., яка складається з: 572,38 грн. - заборгованість за кредитом, 13704,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3530,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 890,33 грн. штраф (процентна складова), які і просить стягнути з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», та стягнути судові витрати.

Заочним рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 600 грн.00 коп.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 43 грн. 06 коп. судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Сокуренко Наталія Вікторівна подала на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення прийняте без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального та матеріального права. Апелянт зазначає, що відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості вбачається активне користування відповідачем кредитною карткою, що включало в себе як зняття кредитних коштів, так і поповнення картки, тому відповідач своїми діями підтвердив наявність між сторонами кредитних правовідносин. Просить скасувати заочне рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2016 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю. У решті рішення суду першої інстанції просить залишити без змін, стягнути з відповідача судові витрати у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника банку, який з'явився в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає повністю.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які підтверджували, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву про отримання кредиту, а відтак, відсутні підстави для того, щоб вважати умови та правила надання банківських послуг та довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що заборгованість за кредитом становить 572 грн.38 коп., а заборгованість по процентам за користування кредитом - 13704 грн.28 коп., що значно перевищує суму тіла кредиту. Позивач штучно затягує справу для необґрунтованого збагачення: кредит виданий у 2012 році, строк дії картки сплинув, але до суду позивач звернувся лише 27.10.2016 року, таким чином відсотки за користування кредитом штучно збільшені.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки дані висновки не відповідає вимогам чинного законодавства та обставинам справи, судом допущено порушення норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 28 грудня 2012 року між сторонами ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач ОСОБА_7 отримала кредит у розмірі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

На підтвердження укладення кредитного договору відповідачем ОСОБА_7 було заповнено Анкету-Заяву, в якій вказано, що заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг. Крім того, відповідач ОСОБА_7 була ознайомлена і погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй в письмовому вигляді.

Підписана заява разом умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між сторонами кредитний договір.

Звертаючись до суду із даним позовом, банк посилався на те, що відповідач ОСОБА_7 не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, штрафами відповідно до умов договору, в зв'язку із чим станом на 30 вересня 2016 року має заборгованість у розмірі 19196,99 грн., яка складається: 572,38 грн. - заборгованість за кредитом, 13704,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3530 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 890,33 грн. штраф (процентна складова).

Статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При кредитуванні велике значення має зміцнення кредитної дисципліни, яка має на меті своєчасне погашення кредиту і суворе додержання позичальниками всіх умов договору. За порушення зобов'язань за кредитним договором сторони несуть відповідальність у вигляді стягнення неустойки і відшкодування збитків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, що встановлено ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, а Клієнт дає право Банку в будь який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг у разі незгоди із змінами правил та тарифів обов'язок клієнта звернутись до Банку для розірвання діючого Договору і погасити утворену перед Банком заборгованість протягом 30 днів з моменту повернення Карт виданих Держателю і його довіреним особам.

Пунктом 1.1.7.42 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що сторони визнають, що дія Договору припиняється в момент закриття останнього Рахунку/Вкладу Клієнта, відкритого в рамках Договору або підпадаючого під його вплив, а також при завершенні використання послуг Банку, передбачених Договором. При наявності у Клієнта в момент закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед Банком по Договору в тому числі заборгованості по овердрафту, а також заборгованості по оплаті комісій Банку, дія Договору припиняється після повного погашення такої заборгованості.

Відповідно до вимог ст. 634 ЦК України, договір укладений між сторонами - є договором приєднання.

Таким чином, відповідач ОСОБА_7 була ознайомлена з умовами кредитування, але допустила виникнення заборгованості за кредитним договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди, що встановлено ст. 611 ЦК України.

Згідно ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Виходячи із викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта є обґрунтованими, тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, оскільки суд дійшов помилкового висновку, відмовивши в задоволенні позовних вимог банку, та стягнувши лише тіло кредиту в розмірі 600 гривень, не звернувши уваги, що банк просив стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 572, 38 грн., а не 600 гривень.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не може залишатись в силі, так як при його ухваленні судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є обов'язковою підставою для скасування рішення суду , тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог банку.

Колегія суддів вважає, що слід стягнути з відповідача ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 19196,99 грн., яка складається з: 572,38 грн. - заборгованість за кредитом, 13704,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3530 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 890,33 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин, із відповідача ОСОБА_7 на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню судові витрати за подачу позовної заяви в розмірі 1378 грн. та за подачу апеляційної скарги в розмірі 1515,80 грн., а всього в сумі 2893,80 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304,307, 309, 313, 314, 316,317 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни - задовольнити частково.

Заочне рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 572,38 грн. - заборгованість за кредитом, 13704,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3530 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 890,33 грн. штраф (процентна складова), а всього 19196,99 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати за сплату судового збору в сумі 2893,80 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :