Справа № 308/2764/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, ОСОБА_2 місцевої прокуратури, прокуратури Закарпатської області про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, ОСОБА_2 місцевої прокуратури, прокуратури Закарпатської області про стягнення моральної шкоди.

Частиною 1 статті 122 ЦПК України визначено, що суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі вимоги передбачені ст. 119, 120 ЦПК України. А саме, в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого предявлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, тобто ті юридичні факти, на основі яких він обґрунтовує свої вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в зазначених розмірах, відповідно до норм матеріального права, які поширюються на спірні правовідносини та на підставі яких, на його думку, необхідно вирішувати дані вимоги і які визначають той засіб захисту права, який позивач просить застосувати, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та заявлених підстав, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Разом з тим, позовна заява не містить документальних посилань та підтверджень того, що відповідачами було порушено норми законодавства, з провини кого сталися вказані в позовній заяві дії. В поданій позовній заяві та долучених до неї документів, не містяться відомості щодо існування на теперішній час обвинувального вироку суду чи іншого рішення суду, яким би було встановлено факт незаконності дій чи бездіяльності відповідачів при зазначених вище обставинах, принаймні посилань на такі судові рішення в позовній заяві немає.

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги вказує на бездіяльність посадових осіб (слідчих, прокурорів) ОСОБА_2 відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та ОСОБА_2 місцевої прокуратури в ході здійснення досудових розслідувань у кримінальних проваджень, за якими він є потерпілим, а також неналежне реагування на його скарги та звернення на бездіяльність з боку посадових осіб прокуратури Закарпатської області.

Слід зазначити, що потерпілим на досудовому провадженні бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк можуть бути оскаржені у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

Згідно розяснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Між тим, позивач посилаючись на ст.23 ЦК України, яка містить загальні положення про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення прав, не зазначив, у чому саме полягає моральна шкода, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Таким чином, в поданій позовній заяві не конкретизовані позовні вимоги, не викладені обставини в їх обґрунтування відповідно до норм матеріального права, оскільки зміст заяви містить суперечливі посилання, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто, який характер мають правовідносини, що виникли між сторонами з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних звязків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Згідно ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивач разом з позовною заявою подав до суду клопотання в якому, посилаючись на Закон України «Про судовий збір» просить звільнити йому від сплати судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі, враховуючи його матеріальне становище

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті..

Згідно розяснень, що містяться в пункту 29 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Обставини для звільнення або відстрочки від сплати судового збору повинні бути виключними та такими, що обумовлюють необхідність у звільнені. Позивачем не доведено, що його матеріальний стан є достатньо важким, до матеріалів позову не надано жодного доказу, який вказує на обставини, що унеможливлюють чи утруднюють сплату судового збору, доказів підтверджуючих важке матеріальне становище позивача. Надана позивачем довідка про розмір пенсії та довідка ТОВ «Житло-Сервіс», про відсутність офіційного працевлаштування не може сама по собі слугувати підставою для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки не є достатнім доказом відсутності коштів для оплати судового збору та не підтверджує належним чином матеріальне становище особи, тому клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання про необхідність сплатити позивачем судового збору відповідно до законодавства України, а саме Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року установлено прожитковий мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1600 гривень.

Пунктом 1.2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлюється розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.3 та ч.6 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру. Судовий збір справляється з урахуванням загальної суми позову також у разі: подання позову одним позивачем до кількох відповідачів.

З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено чотири вимоги немайнового характеру до чотирьох відповідачів, а саме позивач просить: стягнути з ОСОБА_2 відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на його ОСОБА_1 користь моральну шкоду в розмірі 1500000 грн.; стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на його ОСОБА_1 користь моральну шкоду в розмірі 500000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 місцевої прокуратури на його ОСОБА_1 користь моральну шкоду в розмірі 500000 грн.; стягнути з прокуратури Закарпатської області на його ОСОБА_1 користь моральну шкоду в розмірі 500000 грн..

Тобто, позивач має сплатити судовий збір за кожну із чотирьох вимог немайнового характеру у розмірі по 640,0 грн., або загальною сумою в розмірі 2560,0 грн.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів Ужгородське УДКСУ Закарпатської області, МФО 812016 , , банк отримувача ГУДКСУ в Закарпатській області, р/р №0002 , код бюджетної класифікації 22030001, призначення платежу: судовий збір, код ЄДРПОУ 38015610 (суду, де розглядається справа).

Дослідивши матеріали заяви, приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду в новій редакції з врахуванням вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, позовна заява (заява, скарга) вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, ОСОБА_2 місцевої прокуратури, прокуратури Закарпатської області про стягнення моральної шкоди - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви до 31 березня 2017 року, але не більше трьох днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3