Номер провадження: 22-ц/785/5333/17
Номер справи місцевого суду: 2-86/11
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г.Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 09 лютого 2011 року,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом.

Зазначала, що 19 березня 2003 року помер її батько ОСОБА_5 , після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді земельного паю розміром 4,38 умовно кадастрових гектарів вартістю 44179,20 грн. із земель КСП "Промінь" Любашівського району Одеської області.

Посилаючись на те, що вона фактично прийняла спадщину в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця, одержувала орендну плату за пай , являється спадкоємцем першої черги за законом, а інші спадкоємці за законом - її мати ОСОБА_3 та рідна сестра ОСОБА_4 відмовились від прийняття спадщини, позивачка просила суд визнати за нею право власності на вказаний земельний пай в порядку спадкування на підставі ст.ст. 692, 1261,1268,1272,1273 ЦК України 2003 року (а.с.3-4).

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 09 лютого 2011 року позов задоволено (а.с.26).

Визнано право ОСОБА_2 на земельний пай розміром 4,38 умовних кадастрових гектарів вартістю 44179,20 гривень із земель КСП «Промінь» Любашівського району Одеської області , право на який належалоїї померлому батьку ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії ОД № 008321 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Неправильність рішення суду першої інстанції обґрунтовано порушенням норм матеріального і процесуального права (а.с. 43-45).

Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи апелянт, її представники та позивачка в судове засідання не зявились, що відповідно до правил ч.2ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта та її представника в судовому засіданні 19 вересня 2017 року, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, та копії матеріалів витребуваної спадкової справи, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції на підставі ст.ст.529,549 ЦК УРСР, Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» № 720/95 від 08.08.1995 року виходив з того, що ОСОБА_2 в шестимісячний строк після смерті свого батька фактично прийняла спадщину, отримуючи орендну плату за користування паєм, яким користується ФГ «Мрія», а інші спадкоємці першої черги за законом відмовилися від спадщини.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду.

Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до пунктів 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України 2003 року і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Встановлено, що 09 грудня 1996 року Любашівською районною державною адміністрацією Одеської області ОСОБА_5 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) землі, яка перебувала у колективній власності КСП " Промінь ", розміром 4,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 13 706 грн. (а.с.10).

19 березня 2003 року ОСОБА_5 помер не залишивши заповіту (а.с.8).

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді зазначеного вище земельного паю.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР спадкоємцями першої черги є позивачка ОСОБА_2 (донька померлого), ОСОБА_4 (донька померлого) та ОСОБА_3А.(дружина померлого).

Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Встановлено, що жоден із спадкоємців першої черги не прийняв спадщину шляхом фактичних дій ( вступ в управління та володіння спадковим майном, оскільки такі докази у справі відсутні) та не подав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

09 січня 2004 року, тобто після встановленого законом шестимісячного строку, ОСОБА_3 звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.71).

У той же день, 09 січня 2004 року, ОСОБА_2 до нотаріальної контори подала заяву, в якій вказала, що спадкове майно вона не прийняла, на нього не претендує та звертатися до суду із заявою про продовження строку на прийняття спадщини відповідно до ст.550 ЦК УРСР не буде (а.с.71зв.).

19 березня 2003 року ОСОБА_4 звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини, яке залишилося після смерті її батька, на користь своєї сестри ОСОБА_2І.(а.с.14).

15 грудня 2010 року державний нотаріус Любашівської районної державної нотаріальної контори відмовилась видати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину, у звзку з тим, що 09 січня 2004 року ОСОБА_3, дружина померлого, подала заяву про прийняття спадщини, а дочка ОСОБА_2 подала заяву про неприйняття спадщини (а.с.16).

17 січня 2011 року ОСОБА_3 звернулася до компетентних органів із нотаріально посвідченою заявою про те, що спадкове майно чоловіка вона не прийняла та на нього не претендує (а.с.15).

10 травня 2014 року ОСОБА_3 померла (а.с.61).

Статтею 550 ЦК УРСР передбачено, що строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке зберіглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна.

Звертаючись у січні 2011 року до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно на підставі норм ЦК України 2003 року , ОСОБА_2 не взяла до уваги, що спірні правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР, що їй, як спадкоємцю першої черги (ст.529 ЦК УРСР) необхідно було, крім наведеної вище вимоги, звернутися до суду з позовом про продовження строку для прийняття спадщини (ст. 550 ЦК УРСР) .

Не звернув увагу на зазначене й суд першої інстанції.

Враховуючи те, що:

- позивачкою заявлено вимоги про визнання права власності на спадкове майно на підставі норм ЦК України 2003 року;

- у справі відсутні докази про прийняття ОСОБА_2 спадщини шляхом фактичних дій ( вступ в управління та володіння спадковим майном) та не подачу в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

- строк на прийняття спадщини у передбаченому законом порядку продовжений не був,

суд першої інстанції передчасно задовольнив вимоги ОСОБА_2, самостійно змінивши підстави позову.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що суд першої інстанції розглянув справу, не повідомивши її про час і місце розгляду справи.

Так, із матеріалів справи вбачається, що звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_2 вказала, що ОСОБА_4 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, не зазначивши при цьому номер будинку та вулицю, на якій він розташований (а.с.3).

Відсутні в матеріалах справи й дані про те, що відповідачці надсилалась копія позовної заяви та копія ухвали суду від 31 січня 2011 року про відкриття провадження у справі.

Інформація Іллічівського МВ ГУ МВС України в Одеській області від 09 лютого 2011 року про місце проживання ОСОБА_4 надійшла до суду лише 15 лютого 2011 року, тобто після ухвалення рішення (а.с.19,27-29).

З огляду на викладене та те, що до справи не додано витяг з журналу приймання телефонограм, телефонограма, прийнята помічником судді 09 лютого 2011 року про визнання відповідачкою ОСОБА_4І позову, до уваги не приймається (а.с.22).

Колегія суддів також зазначає, що однією з основних конституційних засад судочинства є повне фіксування судового процесу технічними засобами (п.7 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Вказаний конституційний принцип міститься і в нормах цивільно-процесуального закону.

Відповідно до частин 10 та 11 ст. 6 та ст.. 197 ЦПК України хід судового засідання фіксується технічними засобами. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис зроблений судом.

Тому зміст протоколу судового засідання від 09 лютого 2011 року, який складений у порушення порядку, встановленого законом, не може вважатися допустимим доказом офіційного запису судового засідання (а.с.24-25).

За вказаних обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.303,304,п.2ч.1ст.307,п.п.3,4ч.1ст.309,ст.ст.314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 09 лютого 2011 року скасувати.

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6