Ухвала

іменем україни

09 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Писаної Т.О., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом кредитної спілки «Самопоміч» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та за позовом ОСОБА_6 до Кам'янка-Бузького відділення № 6327 відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», кредитна спілка «Самопоміч», третя особа - ОСОБА_4, про визнання недійсних договорів поруки, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 18 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 03 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року кредитна спілка «Самопоміч» (далі - КС «Самопоміч») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 04 липня 2008 року між КС «Самопоміч» та ОСОБА_4 було укладено договір споживчого кредиту № КМ у розмірі 10 000 грн на умовах плати за користування кредитними коштами у розмірі 48 % річних. Крім того, 04 липня 2008 року, на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4, між КС «Самопоміч» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № КМ-П, а також між КС «Самопоміч» та ОСОБА_6 - №КМ-П, а також між КС «Самопоміч» та ОСОБА_4 було укладено договір застави майна № КМ-3, предметом якого стало рухоме майно, а саме: комп'ютер, м'яка частина, стінка, телевізор та яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_4 своїх кредитних зобов'язань, утворилась заборгованість.

Враховуючи викладене та з урахуванням уточнень, КС «Самопоміч» просила стягнути на свою користь солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 251 грн 95 коп.

Ухвалою Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 28 серпня 2014 року цивільну справу № 2-892/11 за позовом КС «Самопоміч» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості було об'єднано зі справою № 2-94/11 за позовом ОСОБА_6 до Кам'янка-Бузького відділення № 6327 відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ВАТ «Державний ощадний банк України»), КС «Самопоміч», третя особа - ОСОБА_4, про визнання недійсних договорів поруки.

ОСОБА_6 в своїх позовних вимогах просила суд визнати недійсним договір поруки від 04 липня 2008 року № КМ-П, укладений між КС «Самопоміч» та ОСОБА_6, на підставі того, що ОСОБА_4, як боржником, подано довідку, яка видана фізичною особою-підприємцем (далі - ФОП) ОСОБА_7 на її ім'я з неправдивими і недостовірними відомостями про період роботи ОСОБА_4 та про розмір заробітної плати останньої у ФОП ОСОБА_7 Крім того, просила визнати недійсним договір поруки від 05 серпня 2008 року № 2203-2708/1, укладений між ОСОБА_6 та ВАТ Ощадний банк України» в особі Кам'янка-Бузької філії - відділення № 6327, а також ОСОБА_4, як такий до якого подано довідку, яка видана ФОП ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_6 з неправдивими відомостями про її період роботи та про її розмір заробітної плати у ФОП ОСОБА_7 та стягнути на її користь із ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 18 вересня 2014 року позов КС «Самопоміч» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь КС «Самопоміч» 21 251 грн 95 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано недійсним договір поруки від 05 серпня 2008 року № 2203-2708/1, укладений між ОСОБА_6 та ВАТ «Ощадний банк України» в особі Кам'янка-Бузької філії - відділення № 6327 з другої сторони, а також ОСОБА_4 з третьої сторони, як такий, до якого подано довідку, яка видана ФОП ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_6

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 03 серпня 2016 року рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 18 вересня 2014 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь КС «Самопоміч» 21 251 грн 95 коп. заборгованості та 128 грн 79 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог КС «Самопоміч».

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КС «Самопоміч» заборгованість за договором споживчого кредиту від 04 липня 2008 року № КМ та згідно договору поруки від 04 липня 2008 року № КМ -П у розмірі 21 251 грн 95 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь КС «Самопоміч» заборгованість за договором споживчого кредиту від 04 липня 2008 року № КМ та згідно договору поруки від 04 липня 2008року № КМ -П у розмірі 21 251 грн 95 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 18 вересня 2014 року в частині часткового задоволення позову ОСОБА_6 скасовано й ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Кам'янка-Бузького відділення № 6327 відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ВАТ «Державний ощадний банк України»), КС «Самопоміч», третя особа - ОСОБА_4, про визнання недійсним договору поруки від 05 серпня 2008 року № 2203-2708/1, укладений між ОСОБА_6 та ВАТ «Ощадний банк України» в особі Кам'янка-Бузької філії - відділення № 6327 з другої сторони, а також ОСОБА_4 з третьої сторони.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частиністягнення з неї як з поручителя кредитної заборгованості на користь КС «Самопоміч» та на користь банку й ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вимог КС «Самопоміч», а також визнати недійсними договори поруки, які було укладено між нею, КС «Самопоміч» та банком, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У іншій частині рішення судів не оскаржуються, тому в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України в іншій частині не переглядаються.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди попередніх інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, встановивши, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_4 кредитних зобов'язань утворилась заборгованість, яку відповідно до норм ст. 554 ЦК України КС «Самопоміч» має право вимагати, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позов в частині стягнення заборгованості із боржника та його поручителів підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 554 ЦК України особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь КС «Самопоміч» та ухвалюючи в цій частині нове рішення, суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про те, що поручителі несуть солідарну відповідальність лише з боржником та не відповідають солідарно між собою, оскільки було укладено різні договори поруки від 04 липня 2008 року № КМ-П та № КМ-П з різними поручителями, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Статтею 203 ЦК У країни встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Так, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним договору поруки від 05 серпня 2008 року № 2203-2708/1, укладеного між ОСОБА_6 та ВАТ «Ощадний банк України» в особі Кам'янка-Бузької філії - відділення № 6327 з другої сторони, а також ОСОБА_4 з третьої сторони як такий, до якого подано довідку, яка видана ФОП ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_6 та ухвалюючи в цій частині нове рішення, суд апеляційної інстанції, обґрунтовано вважав, що підроблення ОСОБА_7 довідки про доходи ОСОБА_6 не може бути підставою для недійсності оспорюваного договору, а тому дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки на момент укладення договору поруки сторони дотримались ст. 203 ЦК України, обсяг цивільної дієздатності відповідав змісту вчинюваних ними дій, волевиявлення було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 18 вересня 2014 року у нескасованій частині та рішення апеляційного суду Львівської області від 03 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Т.О.Писана

О.В.Попович