Справа № 362/6039/15-ц Головуючий у І інстанції Ковбель М. М.
Провадження № 22-ц/780/1473/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 23.03.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

23 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Савченка С.І., Білоконь О.В.,

за участю секретаря - Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 23 квітня 2017 року між акціонерним комерційний інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 23 квітня 2007 року, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 100 000 доларів США, зі сплатою 13% річних на строк до 23 квітня 2017 року. Банк взяті на себе зобовязання виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_2 обумовлену договором суму кредиту. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою умов договору про надання споживчого кредиту станом на 10 серпня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 24 933,11 доларів США та пеня у розмірі 28 450 грн. 69 коп., з яких: 24 584,54 долари США заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 7 085,20 доларів США за період з 24 листопада 2014 року по 10 серпня 2015 року; 348,57 доларів США заборгованість по процентах за період з 01 липня 2015 року по 31 липня 2015 року; 28 411 грн. 89 коп. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 27 вересня 2014 року по 10 серпня 2015 року та 38 грн. 80 коп. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 27 вересня 2014 року по 10 серпня 2015 року. З наведених підстав ПАТ «УкрСиббанк» просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у вказаному вище розмірі.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, які зявилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанціївиходив із того, що відповідач продовжує виконувати свої обовязки перед кредитором, що підтверджується квитанціями про сплату заборгованості та позивач не надав належних і допустимих доказів щодо заборгованості позичальника за кредитним договором, а відтак суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23 квітня 2017 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 23 квітня 2007 року (далі Договір), за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 100 000 доларів США, зі сплатою 13% річних на строк до 23 квітня 2017 року (а.с.15-19).

Згідно з пунктом 1.2.2 договору позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору.

Відповідно до положень пунктів 1.3.3, 1.3.4 договору, нарахування процентів здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства України. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність банку відповідно до умов договору. Строк сплати процентів з 10 по 25 число включно кожного місяця.

Наслідком порушення боржником зобов'язання є виникнення у нього обов'язку зі сплати неустойки (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до пункту 4.1 договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню у порядку, передбаченому цим договором.

У пункті 6.1.2 договору сторони, керуючись ст.ст. 525, 611 ЦК України погодили, що банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пунктом 1.2.2 договору та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту й повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому термін повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

По справі встановлено, що у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобовязань за договором про надання споживчого кредиту станом на 10 серпня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 24 933,11 доларів США та пеня у розмірі 28 450 грн. 69 коп., з яких: 24 584,54 долари США заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 7 085,20 доларів США за період з 24 листопада 2014 року по 10 серпня 2015 року; 348,57 доларів США заборгованість по процентах за період з 01 липня 2015 року по 31 липня 2015 року; 28 411 грн. 89 коп. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 27 вересня 2014 року по 10 серпня 2015 року та 38 грн. 80 коп. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 27 вересня 2014 року по 10 серпня 2015 року, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.30-43, т.1).

Як вбачається з даного розрахунку заборгованості, починаючи з квітня 2008 року та до часу звернення ПАТ «УкрСиббанк» з позовом до суду, ОСОБА_2 систематично допускала прострочення сплати щомісячних чергових платежів за договором про надання споживчого кредиту. Вказані обставини відповідачкою належними та допустимими доказами не спростовано.

18 червня 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» поштою направило на адресу ОСОБА_2 вимогу від 16 червня 2016 року про усунення порушень договору, а саме погашення простроченої заборгованості протягом 31 календарного дня з дати одержання вимоги, що підтверджується списком згрупованих рекомендованих відправлень (а.с.23-27).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У пункті 6.1.2 договору сторони, керуючись ст.ст. 525, 611 ЦК України погодили, що банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пунктом 1.2.2 договору та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту й повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому термін повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що ОСОБА_2, починаючи з квітня 2008 року систематично допускала несплату щомісячних чергових платежів за договором, колегія суддів вважає, що у ПАТ «УкрСиббанк» були наявні правові підстави для звернення до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про дострокове повернення всієї суми кредиту.

Колегія суддів вважає, що та обставина, що відповідач продовжує сплачувати кошти за договором, не позбавляє позивача права, передбаченого законом та умовами договору, на дострокове повернення всієї суми кредиту у разі прострочення позичальником повернення чергової частини платежів.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.212-214 ЦПК України на наведене уваги не звернув та не дав належної оцінки наданим позивачем доказів на підтвердження своїх вимог, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у позові з тих підстав, що відповідач продовжує виконувати свої обовязки за кредитним договором та позивач не надав належних та допустимих доказів наявності заборгованості відповідачки за договором.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду.

Вирішуючи позов ПАТ УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, колегія суддів вважає, що він підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пункту 1.3.2 договору сторони домовились, що за умовами цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених частиною першою пункту 5.2 договору.

Згідно з пунктом 5.2 договору сторони погодили, що банк згідно з умовами пункту 1.3.1 договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі: а) порушення позичальником кредитної дисципліни (зокрема, неналежного виконання умов цього договору та (або) умов договорів, за якими надано забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором); б) погіршення фінансового стану позичальника, документально підтвердженого в результаті щорічного моніторингу, що проводиться банком відповідно до внутрішніх нормативних документів на підставі довідки про доходи тощо, а також даних щодо дотримання позичальником кредитної дисципліни (зокрема, своєчасного погашення заборгованості та (або) виконання інших зобов'язань позичальника за цим договором; в) здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та (або) кредитами, або зміни в грошово-кредитній політиці Національного банку України (наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більше ніж на 5% порівняно з курсом гривні до долара США, установленого НБУ на дату укладення цього договору чи останнього перегляду процентної ставки; підвищення ставки за кредитами банків України у відповідній валюті (за статистикою НБУ); та (або) підвищення ставки на три відсоткові пункти за бланковими кредитами «овернайт» НБУ з дати укладення цього договору чи останнього перегляду процентної ставки.

Сторони погодили, що у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною першою пункту 5.2 договору, банк може збільшити розмір процентної ставки за договором в наступному порядку, а саме:

- банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дати збільшення розміру процентної ставки повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою на адресу позичальника відповідного рекомендованого листа;

- такий новий розмір процентної ставки за цим договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні банку до позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, ПАТ «УкрСиббанк», починаючи з травня 2008 року систематично збільшувало розмір процентної ставки з 13 % річних до 26 % річних (а.с.30-42).

Згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ПАТ «УкрСиббанк» у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов договору повідомляло відповідача про встановлення нової процентної ставки у розмірі 26% у порядку, встановленому пунктом 5.2 договору.

Посилання представника на те, що 26 лютого 2008 року ПАТ «УкрСиббанк» направило на адресу ОСОБА_2 рекомендований лист від 22 лютого 2008 року №2375, в якому повідомило про те, що у випадку прострочення платежу за кредитним договором, банк з дати виникнення простроченої суми основного боргу нараховуватиме на прострочену суму підвищені проценти, не заслуговують на увагу, оскільки вказаний лист не свідчить про те, що банк повідомляв позичальника перед кожним випадком збільшення розміру процентної ставки до 26% та дати початку дії такої ставки у порядку, передбаченому пунктом 5.2 договору.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що визначена банком заборгованість за відсотками за користування кредитом у сумі 348,57 доларів США з урахуванням збільшеної процентної ставки у розмірі 26 % річних, не ґрунтується на умовах кредитного договору.

Згідно розрахунку з урахуванням процентної ставки у розмірі 13% річних та здійснених ОСОБА_2 платежів за відсотками, станом на 10 серпня 2015 року у відповідача відсутня заборгованість за відсотками та наявна переплата за відсотками у розмірі 152,78 доларів США, яка підлягає врахуванню при визначені загальної суми заборгованості за кредитним договором.

Також з матеріалів справи вбачається та не заперечується представником позивача, що після 10 серпня 2015 року ОСОБА_2 частково погашала заборгованість за кредитним договором, а саме, 25 серпня 2016 року відповідач сплатила 210 000 грн., що на день сплати еквівалентно 8 298,58 доларів США, 26 серпня 2016 року сплатила 32 000 грн., що на день сплати еквівалентно 1 263,36 доларів США, а 06 вересня 2016 року -44 000 грн., що на день сплати еквівалентно 1 642,59 доларів США. Вказані обставини підтверджуються квитанцією №94 від 25 серпня 2016 року, квитанцією №85 від 26 серпня 2016 року, квитанцією №22 від 06 вересня 2016 року (а.с.133).

Отже, загальна сума, яка має бути врахована при визначені розміру заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором становить 11 357,23 доларів США (152,78 + 8 298,599 + 1 263,36 + 1 642,59).

Відповідно до пункту 1.5 договору сторони погодили наступну черговість погашення грошових зобовязань позичальника за цим договором, а саме: 1) прострочені комісії (якщо буде мати місце прострочення); 2) строкові комісії; 3) прострочені проценти (якщо буде мати місце прострочення); 4) строкові проценти; 5) прострочена сума основного боргу (якщо буде мати місце прострочення); 6) строкова сума основного боргу; 7) штрафні санкції за договором.

З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача за кредитом становить у розмірі 24 584, 54 доларів СШ, а по пені у розмірі 28 450 грн. 69 коп.

Оскільки по справі встановлено, що станом на 10 серпня 2015 року у ОСОБА_2 відсутня заборгованість за комісією та відсотками, а відповідно до черговості погашення грошових зобовязань після сплати комісії та відсотків підлягає сплаті сума основного боргу, то колегія суддів вважає, що розмір заборгованості ОСОБА_2 за кредитом становить 13 227,23 доларів США (24 584,54 - 11 357,23).

Отже, враховуючи, що ОСОБА_2 свої зобовязання за договором про надання споживчого кредиту належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості за цим договором, колегія суддів вважає, що з неї на користь ПАТ «УкрСиббанк» підлягає стягненню заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 23 квітня 2007 року у розмірі 13 227,23 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 10 серпня 2015 року становить 278 960 грн. 72 коп. та пеня у розмірі 28 450 грн. 69 коп., а відтак позов ПАТ «УкрСиббанк» підлягає задоволенню частково.

Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з ч.5 ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат

ПАТ «УкрСиббанк» при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 3 654 грн., а при подачі апеляційної скарги 4 019 грн. 40 коп. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позов ПАТ «УкрСиббанк», то понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 23 квітня 2007 року у розмірі 13 227,23 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 10 серпня 2015 року становить 278 960 (двісті сімдесят вісім тисяч девятсот шістдесят) грн. 72 коп. та пеню у розмірі 28 450 (двадцять вісім тисяч чотириста пятдесят) грн. 69 коп.

У решті позовних вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 4 255 грн. 72 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді