АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/65/17 Головуючий 1 інстанції Малихін О.О.
Справа № 630/986/14-ц Доповідач: Кісь П.В.
Категорія: житлові
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 березня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 28 травня 2015 року та на додаткове рішення Люботинського міського суду Харківської області від 10 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про виділ частки в житловому будинку та частки земельної ділянки, визнання порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в :

20 листопада 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом, який на протязі розгляду справи уточнила, і остаточно просила виділити її частку в в житловому будинку та визначити в користування земельну ділянку, розташованих по вул.Мереянська 52/1 в м.Люботині Харківської області, у відповідності до до 3-го варіанту судової будівельно-технічної експертизи №315/2046 від 27.02.2015 року, здійсненої експертом ОСОБА_6 Харківського НДІСЕ ім.проф.М.С.Бокаріуса. (т.1 а.с. 58-96).

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що житловий будинок № 52/1 по вул. Мерефянській в м. Люботині Харківської області придбано спільно з ОСОБА_3 в період шлюбу та зареєстрований за ним.

Зазначила, що будинок складається з чотирьох кімнат: 1-3, площею 12,60 кв.м., 1-4 площею 17,40 кв.м., 1-5 площею 11,00 кв.м., 1-6 площею 10,40 кв. м., що дає можливість виділити їм по дві кімнати. За зазначеним будинком закріплена земельна ділянка площею 1200 кв.м.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 24.09.2013 року за нею визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 80,2 кв.м., жилою площею 51,4 кв.м. з надвірними будівлями в порядку розподілу майна подружжя.

Вказала, що відповідач перешкоджає їй користуватися зазначеним будинком, тому вона вимушена проживати в дачному будинку.

Просила виділити їй частку у будинку № 52/1 по вул. Мерефянській в м. Люботині Харківської області згідно третього варіанту висновку експертизи, а саме:

по житловому будинку: передню кімнату літ. 1-1 площею 12,90 кв. м., кладову літ. 1-2 площею 3 кв. м., житлову кімнату літ. 1-3 площею 12,60 кв. м., житлову кімнату літ. 1-6 площею 10,4 кв. м., кухню літ. 1-7 площею 8,5 кв. м. ванну літ. 1-8 площею 4,4 кв. м., тамбур літ. І площею 2,5 кв. м.;

по надвірним будівлям: бесідку літ. 3, ганок літ. і, душ літ. К, частину огорожі 1,2;

виділити їй в користування земельну ділянку площею 623 кв.м. з боку вул. Мерефянської, № 52/1 в м. Люботині згідно третього варіанту висновку експертизи;

стягнути з ОСОБА_3 на її користь витрати, повязані з проведенням експертизи в сумі 2306,25 грн.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 28 травня 2015 року та додатковим рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 10 червня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, виділено в натурі ОСОБА_4 приміщення у житловому будинку, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Мерефянська, № 52/1 наступні приміщення: житлову кімнату «1-3» площею 12,60 кв. м., передню «1-1» площею 12, 90 кв. м., житлову кімнату «1-6» площею 10, 40 кв. м., кухню «1-7» площею 8,50 кв. м., ванну «1-8» площею 4,40 кв. м., кладову «1-2» площею 3,00 кв. м. та надвірні споруди: тамбур літ. «а», альтанку літ. «3», ганок літ. «і», душ літ. «Н», водогін літ. «К», частину огорожі; зобовязано ОСОБА_4 для здійснення поділу провести переустаткування у житловому будинку, а саме: закласти дверні прорізи: між житловими кімнатами «1-3» та «1-6», між житловими кімнатами «1-3» та «1-4», між приміщеннями передньої «1-1» та кладової «1-2», влаштувати дверні прорізи: між приміщеннями кладової «1-2» та кухні «1-7», між приміщеннями кладової «1-2» та житлової кімнати «1-6», демонтувати перегородку між приміщенням житлової кімнати «1-3» та передньої «1-1», встановити перегородку, організувавши приміщення житлової кімнати площею 17,00 кв. м. та передньої площею 8,50 кв. м., улаштувати окремий лаз на горище, устаткувати квартиру самостійними системами опалення, електропостачання, газопостачання і водопостачання; перерозподілено ідеальні долі співвласників житлового будинку № 52/1 по вул. Мерефянській в м. Люботин Харківської області, визнавши, що ОСОБА_4 належить на праві власності 53/100 частин домоволодіння замість 1/2 частини, а ОСОБА_3 належить на праві власності 47/100 частин домоволодіння замість 1/2 частини; виплатити ОСОБА_3 грошову компенсацію в сумі 17243,00 грн., які знаходяться на рахунку № 0164 в ТУ ДСАУ в Харківській області, код 26281249, банк ГУ ДКСУ в Харківській області, МФО 851011; визначено порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Мерефянська, № 52/1, виділивши в користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 623,00 кв.м.; межу розподілу земельної ділянки прокладено таким чином: на відстані 22,72 м. від крапки А (кут земельної ділянки) відрізок довжиною 1,33 м. до зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А1-1», по лінії розподілу житлового будинку і прибудови, від зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А-1» відрізок довжиною 8,71 м. до крапки Б, яка знаходиться на відстані 1,00 м. від альтанки літ. «3», поворот ліворуч відрізок довжиною 8,20 м., поворот ліворуч довжиною 4,84 м., поворот в сторону домоволодіння № 54 відрізок довжиною 7,72 м., що розділяє зазначену сторону на відрізки 13,30 м. та 22,70 м.; відповідно до визначеного порядку користування земельною ділянкою зобовязано ОСОБА_4 влаштувати собі вбиральню; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати повязані з проведенням судової експертизи в сумі 2306,25 грн., стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 761,09 грн. на користь держави, в іншій частині позовних вимог в задоволенні відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційні скарги, в якій просив рішення суду - змінити в частині виділу частки в житловому будинку та частки земельної ділянки, відмовити в цій частині в задоволенні позовних вимогах, в іншій частині рішення залишити без змін, додаткове рішення суду скасувати.

При цьому посилався на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що переобладнання та перепланування житлового будинку проводяться тільки з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів; що лист не є дозволом; що необхідно дотримуватися Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів; що суд не має право підміняти дозвільні організації; що судом не визначено, які приміщення слід виділити відповідачу та яким чином і за чий рахунок здійснювати переустаткування домоволодіння; не визначено, яким чином відповідач повинен потрапляти до житлового будинку, оскільки вхід на земельну ділянку та до будинку залишився у позивача; що висновком експерта не передбачено встановлення опалення в приміщеннях відповідача.

Не погодилася з рішенням суду і ОСОБА_4 та подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду в частині відмови в частині стягнення судових витрат скасувати та стягнути з ОСОБА_3 на її користь 2306, 25 грн.

11 червня 2015 року ОСОБА_4 подала заяву про відкликання апеляційної скарги.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області від 25 червня 2015 року заяву ОСОБА_4 задоволено; апеляційну скаргу повернуто ОСОБА_4

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2015 року апеляційні скарги ОСОБА_3 задоволено, рішення місцевого суду від 28.05.2015р. та додаткове рішення від 10.6.2015р. скасовані і в задоволенні позову ОСОБА_4 в цій частині відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розглояду цивільних і криміанльних справ відж 16.03.2016 року касаційна скарга ОСОБА_4 задоволена частково, рішення Апеляційного суду Харківської області по даній справі скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Задоволльняючи частково касаційну скаргу, суд касаційної інстанції вказав, що апеляційним судом не зясовано чи встановлювався між сторонами порядок користування спірним домоволодінням, зважуючи на викладені в позовній заяві ОСОБА_4 доводи про її проживання у спірному домоволодінні разом з сином та онуком, не надано правової оцінки тій обставині, що чинним законодавством, зокрема новою редакцією ст.152 ЖК України, не потребується отримання дозвільних докуменетів у разі переобладання та перепланування житлового буждинку і житлового приміщення житлового фонду без втручання в несучі конструкції та/або інженерні систмеми загального користування.

З 19.05.2016 року справа знаходилась у провадженні апеляційного суду, яким у порядку виконання ухвали суду касаційної інстанції вживалися заходи з метою зясування обставин, на які звернув увагу суд касаційної інстанції, а 10.01.2017 року, зважуюч на вихід у відставку визначеного за протоколом АРСС від 16.05.2016 року судді-доповідача, справу перерозподілено у передбаченому ст.11-1 ЦПК України порядку іншому складу суддів, яким і ухвалюється дане рішення.

Під час нового апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції кожна із сторін підтримали раніше визначені ними вимоги, ОСОБА_3 просив задовольнити апеляційну скаргу, а ОСОБА_4 наполягала на залишенні без змін рішення суду першої інстанції з прокладенням в його основу третього варіанту судової будівельно-технічної експертизи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг ОСОБА_3 вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задовольнню, а рішення суду першої інстанції в оскарженій відповідачем частині та додаткове рішення суду підлдягають скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні цих позовних вимог за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом (ч.2).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у засіданні (ч.3).

Оскаржене відповідачем рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону, а заходи, вжиті при апеляційному перегляді рішення, в тому числі і в ході повторного після ухвали ВССУ від 16.03.2016 року, не надають передбачених законом підстав для усунення допущеної попередніми судовими розглядами неповноти та ухвалення судового рішення про задоволення позову, хоча би частково.

Виділяючи в натурі ОСОБА_4 приміщення у житловому будинку за третім варіантом судової будівельно-технічної експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що третій варіант цілком влаштовує ОСОБА_4, а ОСОБА_3, не погоджуючись ані з одним із варіантів поділу будинку, інших доказів можливості виділу йому в натурі частини житлового будинку і надвірних будівель не надав.

Проте з таким рішенням суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 24 вересня 2013 року визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку в порядку розподілу майна подружжя.

Право власності на вказані частини спірного будинку зареєстровані за їх співвласниками відповідно до ст. 182 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно вимог ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен iз співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Із судової будівельно-технічної експертизи від 27 лютого 2015 року вбачається, що розподіл спірного будинку відповідно до ідеальних часток співвласників визнаний неможливим. Експертом було запропоновано три варіанти розподілу будинку iз значним відступом від ідеальних часток.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції не врахував фактичний порядок користування будинком, стосунки співвласників між собою, а головне - можливих переобладнань в будинку та порядок користування земельною ділянкою за вказаним позивачем варіантом з дотриманням передбачених ст.ст.1,2,4,5 ЦПК України та ст.13 ЦК України засад рівності прав цивільних прав сторін цього спору.

Як в суді першої інстанції, так і в ході апеляційних розглоядів справи позивач ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_7, який представлялв її інтереси за довіреністю, надали відповіді на їх запит органів місцевого самоврядування, газопостачання, МЧС та інших контролюючих органів за дотримання власникмами будівельних та інженерних систем узагальненого змісту, перелавши відповідальність за переобладнання будинку та ситем опалення, газопостачання на власників житлового будинку і суд.

Статтею 152 ЖК України (в редакції після внесення змін Законом України № 191-V111 від 12.02.2015 року) передбачено, що виконання власниками робіт з перелбюаднання та перепланування житлового будинку і жітлового приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання дозвільних документів, що дають право на їхї виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребувється.

З проведеної у даній справі судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що для виділу в натурі приміщень необхідна перебудова внутрішніх приміщень та прибудова до житлового будинку.

З наданих в апеляційному суді пояснень ОСОБА_3 вбачається, що він проживає в житловій кімнаті «1-5» площею 11,00 кв. м., яку за третім варіантом необхідно переобладнати в нежитлову, а саме зробити з неї ванну кімнату, вбиральню, встановити газову піч та до неї добудувати ще й тамбур з окремим входом до житлового будинку.

При цьому частка ОСОБА_3 буде складати 47/100 замість 1/2, а ОСОБА_4 53/100 з виплатою грошової компенсації в розмірі 17243,00 грн.

У ОСОБА_3 за цим варіантом залишається одна житлова кімната «1-4» площею 17, 40 кв. м. та йому необхідно буде здійснити всі переобладнання в житловій кімнаті «1-5», устаткувати квартиру самостійними системами опалення, електропостачання, газопостачання і водопостачання, оскільки ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції відмовилася здійснити такі переобладнання та устаткування, а суд першої інстанції не зазначив, хто із співвласників буде здійснювати їх.

В свою чергу у ОСОБА_4 за цим варіантом залишається дві житлові кімнати «1-6» площею 10, 40 кв. м., переобладнана «1-3» площею 17,00 кв. м., її частина будинку обладнана системами опалення, електропостачання, газопостачання і водопостачання.

Перший та другий варіанти ще більш погіршують положення ОСОБА_3 як з боку перерозподілу ідеальних часток, так і з боку сплати грошової компенсації. При цьому йому необхідно здійснити на своїй частці чисельні переобладнання та устаткування.

Крім того, перший та другий варіанти розподілу не влаштовують ОСОБА_4

Проведення робіт по зміненню системи газопостачання будинку необхідно проводити згідно ДНАОП 0.00-1.20-98 «Правил безпеки систем газопостачання України».

ДНАОП 0.00-1.20-98 «Правил безпеки систем газопостачання України» регулює використання газових приладів, що передбачає наявність димоходів, будівництво яких не передбачено зазначеним висновком.

Для можливості проведення відокремленого газопостачання необхідний висновок пожежної інспекції, якого матеріали справи не містять.

З висновку судово будівельно-технічної експертизи №315/2046 від 27.02.2015р. не вбачається встановлення опалення в приміщеннях ОСОБА_3, не визначені приміщення, в яких буде встановлено газовий котел.

Допитаний в суді апеляційної інстанції експерт пояснив, що в житловій кімнаті «1-5» площею 11,00 кв. м., з якої необхідно зробити ОСОБА_3 ванну кімнату, вбиральню, встановити газову піч та до неї добудувати ще й тамбур з окремим входом до житлового будинку, ще можливо встановити і АГВ.

При цьому не врахував, що такі приміщення повинні мати припливну й витяжну вентиляцію, димохід і відповідати всім чинним вимогам пожежної безпеки, охорони праці та санітарних норм згідно зі СНиП 2.04.05-91, ВСН 61-89, ДБН В.2.2-15-2008, ДБН В.2.5-20-2001, ДНАОП 0.00-1.26-96, ДНАОП 0.01-1.01-95 тощо. Не дозволяється встановлювати опалювальні газові котли в спальнях, коридорах, санвузлах, підвалах житлових будинків, у приміщеннях будь-якого призначення, які не мають вікон з кватиркою (фрамугою). Котел або котли сумарною тепловою потужністю до 30 кВт з відведенням продуктів згорання у димохід можна встановлювати в допоміжних приміщеннях обємом не менш ніж 8 м3, не призначених для постійного перебування людей. Місцем для котла в індивідуальному житловому будинку або квартирі є відокремлене спеціальне приміщення відповідного обєму, розрахованого на потужність котла, з димоходом, припливною і витяжною вентиляцією, дверима і вікном з кватиркою або фрамугою. В таких приміщеннях мають бути водопровід, водовідвідний трап і газосигналізатор. Місце встановлення котла у виробничому приміщенні відокремлюють вогнестійкою перегородкою на всю висоту котла, але не нижче ніж 2 м. з влаштуванням дверей.

При повторному апеляційному перегляді рішення суду позивач ОСОБА_4 наполягала на залишенні в силі рішення суду за третім варіантом, відхиляючи інші, в тому числі і нові, які можуть бути визначені додатковою судвою будівельно-технічною експертизою.

У висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27.2.2015р. відсутні дані про те, ким, за чий рахунок та у якомі обсязі витрат мають здійснюватися переобладнання систем опалдення, електропостачання, газопостачання та водовідведення.

Ні експертом, ні судом, а ні позивачем та її представником не визначалася і не баралася до уваги дійсна вартість робіт, які він змушений буде зробити для переобладнання будинку і мережі газопостачання, враховуючи і змінену прооектну документацію у разі задоволенні вимоги позивача.

З наданих в апеляційному суді відповідачем письмових доказів, які не заперечує і не спростовує позивач та її представник ОСОБА_7, лише за встановлення побутового лічильника газу після повірки за актом від 02.12.2014 року він сплатив 540 грн.

Разом з тим, він є особою похилого віку і інших доходів, крім пенсії, не має.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції на зазначене та вимоги закону уваги не звернув та дійшов помилковому висновку щодо часткового задоволення позову ОСОБА_4

Частиною 1 статті 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За таких обставин судова колегія вважає, що оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи рішення суду в оскаржувальній частині підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позову ОСОБА_4 в цій частині.

Оскільки питання щодо користування земельною ділянкою тісно повязано з виділом в натурі спірного домоволодіння, вирішити його також неможливо.

Оскільки в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено, підлягає скасуванню і додаткове рішення, яким вирішено питання щодо стягнення судових витрат з ОСОБА_3

Ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 у даній справі не є для сторін, в тому числі і ОСОБА_4, згідно вимог ст.3 ЦПК України, для звернення до суду за захистом права власника, у встановленому цим Кодексом порядку та положень ст.ст.13, 16 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 303,304, п. 2. ч.1.ст. 307, п. 3 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2.ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 28 травня 2015 року та додаткове рішення Люботинського міського суду Харківської області від 10 червня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5, про виділ частки в житловому будинку та частки земельної ділянки, визнання порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

ОСОБА_2