Провадження № 2/161/3576/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого-судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Якушеву Р.І.,

за участю:позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПФ «Ю-КОМ», державного комунального підприємства «Луцьктепло» про визнання договорів купівлі-продажу теплової енергії недійсними , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду з позовом до ПФ «Ю-КОМ», державного комунального підприємства «Луцьктепло» про визнання договорів купівлі-продажу теплової енергії недійсними.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у 2014 році позивач встановив тепловий лічильник за узгодженням з ДКП «Луцьктепло» на підставі відповідної технічної документації. Згідно вказаної документації, через вузол теплової енергії, що є у його приміщенні, влаштовано транзитний трубопровід до інших споживачів, витрати за які поніс позивач.

Фактично, транзитний трубопровід до ПФ «Ю-КОМ» проходить під належним позивачу на праві приватної власності приміщенням та влаштований за його кошт, однак відповідальності та витрат на його утримання ніхто не несе.

Крім того, позивач щорічно несе витрати на підготовку системи опалення до опалювального сезону згідно переліку міроприємств, рекомендованих ДКП «Луцьктепло» а також витрати на утримання електромережі від ТК-24 до ТК-26 у вигляді втрат теплової енергії і хімічно очищеної води. По цій мережі подається теплова енергія також до ПФ «Ю-КОМ». Витрати за 2012-2017 роки склали 9651,07 грн. це порушує права позивача, оскільки відсутність балансоутримувача, а відповідно і відповідальної особи за обслуговування та ремонт цієї частини теплотраси, може завдати шкоди у випадку прориву, що у свою чергу призведе до витрат на її ремонт. Відповідно до листа ДКП «Лукцьктепло» від 08.09.2015 року проходить транзитом через офісне приміщення позивача, рекомендовано узгодити питання балансоутримання розподільчої мережі. Вказаним листом ДКП «Луцьктепло» підтверджує, що для законного постачання теплової енергії ПФ «Ю-КОМ» необхідно узгодити з позивачем питання балансоутримання розподільчої мережі, що також стосується і постачальника теплової енергії. Позивач неодноразово звертався до керівництва ДКП «Луцьктепло» та ПФ «Ю-КОМ» про укладення відповідного договору на балансоутримання транзитної теплотраси, однак останні ігнорували звернення. Відсутність договору на балансоутримання транзитної теплотраси через приміщення позивача не дає ДКП «Луцьктепло» права постачати теплову енергію ПФ «ЮКОМ» , що свідчить про незаконність дій ДКП «Луцьктепло», а договір укладений ним з ПФ «Ю-КОМ» є нікчемним.

Такі дії відповідачів порушують його право власності на приміщення, що розташоване за адресою м. Луцьк, вул. Володимирська, 91-А, оскільки відповідачі фактично без його згоди володіють і користуються майном вузлом теплової енергії

На підставі наведеного просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу теплової енергії укладені ДКП «Луцьктепло» з ПФ «Ю-КОМ».

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити. ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив, що згідно технічних умов по наданню послуг ДКП «Луцьктепло» він зобовязаний був надати згоду на транзит тепла через його приміщення до ПФ «Ю-КОМ», оскільки в іншому випадку ДКП «Луцьктепло» не надавало б йому послуг.

Однак при укладенні договору між ПФ «Ю-КОМ» і ДКП «Луцьктепло» дозволу у позивача не питали. А тому спірний договір має бути визнаний недійсним, оскільки відповідач ПФ «Ю-КОМ» не ніс жодних витрат по обслуговуванню вузла теплової енергії, який знаходиться у приміщенні позивача.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечував, пояснив, що ДКП «Луцьктепло» надав дозвіл для підключення до централізованої тепломережі із кожним із співвласників нерухомого майна та уклав договори купівлі-продажу теплової енергії. Тому твердження позивача про відсутність у ПФ «Ю-КОМ» дозволу на підключення до централізованої мережі не відповідають дійсності. В задоволенні позову просив відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечила. Суду пояснила, що ДКП «Луцьктепло» не в праві укладати договір про передачу на баланс транзитної тепломережі, яка проходить через нежитлове приміщення позивача. Чинним законодавством передбачене постачання теплопостачальними організаціями теплової енергії споживачам виключно на договірних засадах. На основі звернення ПФ «Ю-КОМ» між ДКП «Луцьктепло» та ПФ «Ю-КОМ» було укладено договір №2-62 купівлі-продажу. Жодних правових норм при укладенні договору купівлі-продажу теплової енергії між ДКП «Луцьктепло» та ПФ «Ю-КОМ» не було порушено, тому в задоволенні позову слід відмовити. Позивач не є стороною оспорюваного договору.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до п. 5.1.1 договору №5-83 купівлі-продажу теплової енергії, укладеного між ДКП «Луцьктепло» та ОСОБА_1 від 14.10.2014 року відповідальність за технічний стан та обслуговування теплової мережі від ТК-24 до зовнішньої стіни кафе «Будівельник» по вул. Володимирській, 91а, покладається на ОСОБА_1, як балансоутримувача.

За умовами п. п. 2.2.4;2.2.9;5.7 вказаного договору споживач зобовязується не допускати переобладнання системи теплопостачання, яке призводить до порушення теплового балансу будівлі та прав інших споживачів, які підєднані до теплової мережі, що знаходиться на балансі споживача; безперешкодно допускати в будь-який час на свої обєкти представників теплопостачальної організації для контролю режиму тепло споживання та роботи приладів обліку теплової енергії.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 05.05.2016 року справу за позовом ДКП «Луцьктепло» до ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій задоволено. Судом встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги Правил користування тепловою енергією та умови укладеного з ним договору купівлі-продажу теплової енергії. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних в ухвалі від 16.08.2017 року, дане рішення залишено без змін.

Згідно ст. 1 Закону України « Про теплопостачання» балансоутримувач (будинку, групи будинків, житлового комплексу) - власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами. Постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, повязана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Пунктом 4 Правил користування тепловою енергією передбачено, що Користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Відповідно до п. 8 правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Таким чином, чинним законодавством передбачене постачання теплопостачальними організаціями теплової енергії споживачами виключно на договірних засадах. На основі звернення ПФ «Ю-КОМ» 30.09.2014 року між ДКП «Лукцьктепло» та ПФ «Ю-КОМ» було укладено договір №5-62 купівлі-продажу, предметом якого є відпуск теплопостачальною організацією теплової енергії у вигляді гарячої води споживачу, який зобовязаний оплатити прийняту теплову енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію системи тепло споживання. ОСОБА_1 вказує, що він є власником тепломережі, через яку постачається теплова енергія ПФ «Ю-КОМ» та іншим споживачам. Жодного документа, який посвідчує його право власності на централізовану тепломережу позивач не надав. ОСОБА_1 знаючи про спільність тепломережі з іншими споживачами, зловживаючи правом власності на приміщення, в якому знаходиться запірна арматура, фактично допустив втручання в діючу систему теплопостачання , внаслідок чого теплопостачальна організація не може виконувати свої обовязки за договорами з іншими споживачами, а інші споживачі ПП «Ю-КОМ» та інші залишилися без теплопостачання. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Оспорюваний Договір купівлі-продажу є правочином, який укладений на загальних умовах, додержання яких є необхідним для чинності правочину, що відповідає ч. ч. 1- 6 ст. 203 ЦК України. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, якими сформульовані загальні вимоги до правочинів, дотримання яких є необхідним для чинності договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження доводів викладених в позовній заяві позивачем не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що права позивача не порушені, договір купівлі-продажу був волевиявленням сторін, підстав для визнання правочину недійсним відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України судом не встановлено, тому позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 27, 60, 61, 208-209, 214-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 203, 215, 717 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПФ «Ю-КОМ», державного комунального підприємства «Луцьктепло» про визнання договорів купівлі-продажу теплової енергії недійсними - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_5