Провадження №4-с/760/185/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу Кредитної спілки «Народний кредит» на дії державного виконавця Васильківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Новальської Юлії Анатоліївни, заінтересована особа ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Кредитна спілка «Народний кредит» звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Васильківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Новальської Ю.А. та просила визнати незаконними дії державного виконавця та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 17.03.2017 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.07.2017 року КС «Народний кредит» отримала постанову про закінчення виконавчого провадження, яка винесена державним виконавцем Васильківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Новальською Ю.А.

Підставою для закінчення виконавчого провадження є те, що боржник помер.

КС «Народний кредит вважає, що державним виконавцем винесено зазначену постанову про закінчення виконавчого провадження з порушенням норм матеріального права та вона має бути скасована, оскільки державний виконавець порушила вимоги ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не здійснила усіх дій, які передбачені законом.

В порушення ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 378 ЦПК України державний виконавець не звернувся до суду із заявою про зміну сторони її правонаступником.

Вважає, що винесення постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 47786133, потягнуло за собою наслідки, за якими стягувач не має можливості звернутись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником, оскільки по факту боржник вибув із виконавчого провадження.

Виходячи з викладених вище обставин, скаргу просила задовольнити.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Державний виконавець Васильківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Новальська Ю.А. в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 28.05.2015 року Солом'янським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь КС «Народний кредит» суму сплаченого судового збору 243,60 грн.

Зазначений виконавчий лист перебував на виконанні у Васильківському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Київській області.

З матеріалів справи вбачається, що 17.03.2017 року державний виконавець Васильківського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Новальська Ю.А., винесла постанову про закінчення виконавчого провадження № 47786133 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», в зв'язку з тим, що ОСОБА_3 помер, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 08.05.2015 року.

Скаржник просила визнати незаконними дії державного виконавця Васильківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Новальської Ю.А. та скасувати зазначену постанову, посилаючись на те, що державним виконавцем винесено зазначену постанову про закінчення виконавчого провадження з порушенням норм матеріального права та вона має бути скасована, оскільки державний виконавець порушила вимоги ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не здійснила усіх дій, які передбачені законом.

В порушення ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 378 ЦПК України державний виконавець не звернувся до суду із заявою про зміну сторони її правонаступником. На що слід зазначити наступне.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;.

Згідно з статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Відповідно до частини 2 статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

У відповідності до статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено

Статтею 1219 ЦК України, визначено, що до складу спадщини не входять права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 1219 ЦК України, правовідносини, які встановлені рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 31.03.2015 року допускають правонаступництво, оскільки обов'язок боржника сплатити заборгованість, про що видано виконавчий лист нерозривно не пов'язані з боржником, у відповідності до чого державний виконавець не вірно трактував чинне законодавство, допустивши помилку, що потягнуло винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до вимог ст. 378 ЦПК України та ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив..

Частиною 1, 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.14 ЦПК України принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування,підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, суд відзначає, що перш за все при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом від 08.05.2015 року, але державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, при цьому не встановивши коло осіб, які можуть бути правонаступниками, не зважаючи на те, що дані правовідносини передбачають правонаступництво.

Таким чином, посилання заявника на те, що його права, як сторони виконавчого провадження були порушені внаслідок винесення оскаржуваних постанов, суд вважає обґрунтованими.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Таким чином, оскільки законом передбачено, наслідки коли постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження визнана судом незаконною, то зобов'язувати державного виконавця поновити виконавче провадження не має підстав, а тому вимоги скаржника в цій частині задоволенню не підлягають.

За частиною 1 статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Керуючись ст. ст. 383-388 ЦПК України, суд, - Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 209, 213-215, 383-386 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця Васильківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Новальської Юлії Анатоліївни щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 17.03.2017 року ВП №47786133.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження, винесену державним виконавцем Васильківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Новальською Юлією Анатоліївною 17.03.2017 року по ВП №47786133.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва.

Суддя