Справа № 754/3366/17
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2017 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява, в якій він просить в порядку забезпечення його позовних вимог про визнання договору купівлі - продажу недійсним, вжити заходів по забезпеченню позову до розгляду справи по суті та накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що зареєстрована на даний момент на ОСОБА_2. Мотивує вимоги заяви тим, що 28.10.2016 року між ним та відповідачем по справі було укладено договір купівлі - продажу спірної квартири, який на даний час ним оспорюється, шляхом пред'явлення даного позову до суду. Зазначає, що він був введений в оману відповідачем щодо правової природи правочину і той скориставшись його довірою та безпорадним станом, взявши з його дозволу документи на квартиру, змусив підписати договір купівлі - продажу спірної квартири. Вважає, що відповідач, може здійснити відчуження даної квартири, а тому необхідно вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначену квартиру, в зв'язку з уникненням можливості утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до частин 1,2,3 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, суд може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Постановою Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 1 частиною першою статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до абзацу першого пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відтак, з огляду на зазначене вище, можна дійти висновку, що відповідач може здійснити продаж належного йому майна, а тому до ухвалення судового рішення по даній справі, в разі задоволення позовних вимог позивача та набрання ним законної сили, відповідач може реалізувати належне йому нерухоме майно, що значно ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Однією із умов вжиття заходів забезпечення позову, яка визначена частиною 3 статті 152 ЦПК України встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем по даній цивільній справі заявлена вимога про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2, який був укладений 28.10.2016 року між ним та відповідачем.

Майно у вигляді квартири АДРЕСА_3, належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу квартири від 28.10.2016 року.

Відповідно до ч.1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Аналізуючи все вище викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про забезпечення позову та про можливість її задоволення.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України,Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу недійсним.

Накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред»явлення ухвали до виконання 1 рік.

Суддя