РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Ладики М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Токмацького районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 43686,06 грн., та судові витрати у розмірі 436,86 грн.

Позов обґрунтував наступним.

Відповідно до укладеного договору №ZPVCRX01380486 від 08.12.2006 року, відповідач отримав кредит у розмірі 3982,00 грн. зі сплатою за користування кредиту відсотків у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості по кредиту.

Відповідач підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 01.12.2014 року має заборгованість за кредитним договором у сумі 43686,06 грн., яка складається з наступного: заборгованість по процентам за користування кредитом 15704,84 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 764,52 грн., заборгованість з пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 24660,22 грн., штрафів відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. фіксована частина, 2056,48 грн. процентна складова.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов та підстави, яким він обґрунтований підтримав.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином, позов не визнали, просили застосувати позовну давність в один рік за стягнення заборгованості з пені, надали заперечення наступного змісту.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZPVCRX01380486 від 08.12.2006 року в сумі 43 686,06 грн., яка складається з наступного: заборгованість по процентам за користування кредитом - 15 704,84 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом -764,52 грн., заборгованість з пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 24 660,22 грн., штрафів: 500,00 грн. фіксована частина, 2056,48 грн. процентна складова.

З позовними вимогами позивача відповідач повністю не згоден з наступних підстав. В Токмацькому районному суді Запорізької області знаходилася на розгляді цивільна справа № 824/31/2012 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до нього про стягнення заборгованості. Рішенням Токмацького районного суду від 29.02.2011 року позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі.

Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № ZPVCRX01380486 від 08.12.2006 року в сумі 43 200,00 грн.05 коп.

Заборгованість утворилася станом на 20.07.2011 року та складається з наступного: заборгованість за кредитом - 3982,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 17146,14 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 764,52 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань по договору -18 774,05 грн., штраф фіксована частина - 500,00 грн., процентна ставка - 2033,34 грн.

Отже, у 2015 році позивач знову звертається до суду з позовними вимогами щодо стягнення з нього по цьому ж кредитному договору заборгованості за невиконання зобов'язань. Токмацьким районним судом 12.02.2015 року винесено заочне рішення про стягнення з відповідача заборгованості. Після направлення ним заяви про перегляд заочного рішення справа розглядається судом знову в загальному порядку. З позовними вимогами він повністю не згоден.

Рішення суду від 29.02.2012 року ним повністю не виконано. Відповідач частково сплатив суму заборгованості, але не в повному обсязі. Кінцевий термін повернення кредиту по договору становить 08.12.2007 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність на порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що позивач повторно подав позов і за цим кредитом договором вже винесено судом рішення, вважає, що із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків.

Так, наприклад, у справі 6-41128св14 (ухвала від 14.01.2015 року, номер в реєстрі 42369897), ВССУ встановивши наявність судового наказу, зазначив, що оскільки ухвалено судове рішення (судовий наказ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки тощо поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

У справі 6-42315св 14 (ухвала від 21.01.2015 року, номер в реєстрі 42421248), ВССУ встановивши наявність судового рішення про дострокове стягнення з боржника та поручителя заборгованості за кредитним договором та перебування цього рішення на стадії примусового виконання, вказав, що задовольняючи позовні вимоги банку «апеляційний суд не звернув увагу на те, що мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а, відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини. ВССУ обґрунтовував свою позицію на підставі наступних правових норм. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення, іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Таким чином, надіславши у відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України вимогу про повне дострокове повернення всієї суми кредиту разом із нарахованими процентами та штрафними санкціями, Банк в односторонньому порядку змінює строк виконання зобов'язання за Кредитним договором, та отримує право пред'явити позов до позичальника про стягнення всієї суми заборгованості. Отже, ВССУ у наведених ухвалах прийшов до правового висновку, що після вступу в силу судового рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитом, строк кредитного договору закінчується а відтак з цього моменту банк втрачає право на нарахування процентів за користування кредитом та неустойки.

Відповідно з цього моменту припиняються кредитні зобов'язання за кредитним договором, а залишаються виключно боргові зобов'язання по сплаті боргу, визначеного судовим рішенням, тобто банк має право виключно на відшкодування інфляційних втрат та трьох процентів річних (платежі передбачені ч.2 ст.625 ЦКУ).

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZPVCRX01380486 від 08.12.2006 року в сумі 43 686,06 грн., яка складається з наступного: заборгованість по процентам за користування кредитом - 15 704,84 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом -764,52 грн., заборгованість з пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 24 660,22 грн., штрафів: 500,00 грн. фіксована частина, 2056,48 грн. процентна складова.

Позовні вимоги про стягнення заборгованності по процентам, заборгованності по комісії та фтрафу не підлягають задоволеню, оскільки відповідно до доданого до позову розрахунку ці суми нараховано за ті самі періоди, як і суми, які стягнено рішенням суду від 12.02.2012 р. в цивільній справі № 824/31/2012.

Разом з тим, наявність судового рішення про задоволеня вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Наданий до суду розрахунок містить відомості про нарахування передбаченої договором пені за період, який не охоплюється рішенням суду 12.02.2012 р. в цивільній справі № 824/31/2012.

В частині стягнення пені позовні вимоги підлягають частковому задовольненю, оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України для вимог про стягнення пені встановлена спеціальна позовна давність в однин рік.

За таких обставин розмір пені слід зменшити відповідно до доданого до позову розрахунку за один рік до звернення з позовом, за період з 10.12.2013 року по 10.12.2014 р.

Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, відповідно до наданого позивачем розрахунку буде становити 2231 грн.67 коп. (1323,60 грн. + 674,53 грн.+ 193,67 грн.+ 39,87 грн.) Більш точний розрахунок заборгованності з пені за вказаний період суд не може зробити, оскільки наданий позивачем розрахунок містить попереднє нарахування станом лише на 16.08.2013 р., що знаходиться поза межами періоду, за який може бути стягнуто пеню за цим позовом з урахуванням строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість в сумі 2231,67 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: