Справа №265/920/17
Провадження №2/265/641/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т. С.,

за участю секретаря Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири, -

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та поділ вказаної квартири в натурі. В обґрунтування заявленого позову посилалася не те, що у 1979 році вони з відповідачем отримали 3-кімнатну кооперативну квартиру АДРЕСА_1 на підставі ордеру № 492 на сімю з трьох осіб. Вона постійно мешкала та мешкає в зазначеній квартирі. На теперішній час вона дізналася, що відповідач у 2006 році приватизував цю квартиру та одноособово став її власником, оскільки вона не зареєстрована у спірній квартирі.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 06 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ квартири в натурі, залишено без розгляду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково зазначила, що з 1972 року до теперішнього часу вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, пайові внески за квартиру вони з чоловіком сплачували сумісно. У 1996 році вона виписалась з спірної квартири, а у 2006 році чоловік приватизував її на своє імя. Просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, визнав в повному обсязі. Пояснив, що дійсно вони з позивачкою, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, отримали на підставі ордеру квартиру АДРЕСА_1 та разом виплачували за неї пайові внески. Потім у 2005-2006 роках почали говорити, що необхідно терміново приватизувати житло. Оскільки позивачка на той час не була зареєстрована у спірній квартирі, він приватизував квартиру АДРЕСА_2 на своє імя. Зазначив, що фактично позивачка проживала і проживає у спірній квартирі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, за наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 січня 1972 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії І-НО № 349283, видане 08 січня 1972 року Будинком Одруження міста Жданова Донецької області (а.с. 10).

21 березня 1979 року виконавчим комітетом Жданівської міської ради народних депутатів видано члену ЖБК «Орджонікідзевський-132» ОСОБА_2 ордер №492 на жиле приміщення трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 на сімю з трьох осіб, у тому разі на дружину ОСОБА_1 та доньку ОСОБА_3Ф.(а.с. 7).

Як вбачається з довідки, виданої ОСББ «Добробут-65» 14 грудня 2016 року, ОСОБА_1 сумісно зі своїм чоловіком ОСОБА_2, отримала 3-кімнатну квариру № 96 будинку № 65 по вулиці Олімпійській в місті Маріуполі. Ними повністю сплачений пайовий внесок за вказану квартиру у розмірі 7352 рублів (а.с. 6).

Згідно довідки з місця проживання та копії особливого рахунку вбачається, що ОСОБА_1 була зареєстрована з 09 серпня 1979 року по 06 листопада 1996 року за адресою: АДРЕСА_3. На теперішній час в даній квартирі зареєстровані ОСОБА_2, донька ОСОБА_3 та онук Дмитро (а.с. 8,9).

Як вбачається з акту обстеження квартири АДРЕСА_4 в зазначеній квартирі з моменту вселення по теперішній час, хоча зареєстрована з 1996 року за адресою: АДРЕСА_5, про що підтверджують сусіди (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Маріупольською міською радою 07 грудня 2006 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі довідки житлово-будівельного кооперативу «Орджонікідзевський-132» (а.с. 13). Вказане свідоцтво про право власності зареєстроване в Маріупольському БТІ 07 грудня 2006 року за реєстраційним номером 17052938 (а.с. 14).

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Крім цього, згідно ст. 70 цього Кодексу, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності, частки майна чоловіка та дружини є рівними.

Відповідно до ст. 384 ЦК України передбачено права житлово-будівельного (житлового) кооперативу та їх членів на квартиру в будинку кооперативу, тобто будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до статей 15, 16 Закону України "Про власність", який був чинним на момент виникнення та здійснення зазначених правовідносин, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" після повної сплати подружжям у період їх сумісного проживання пайового внеску в ЖБК квартира є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.

За змістом частини першої статті 17 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 № 697-XII кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім'ї, яким ця квартира надана.

У судовому засіданні позивачка пояснила, що пайові внески за спірну квартиру вони з чоловіком виплачували сумісно. Дані обставини підтвердив і відповідач.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була придбана та виплачена сторонами за час їх перебування у шлюбі, а отже є їх спільною сумісною власністю.

Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку порушене право власності позивачки, яке підлягає захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку поділу майна подружжя.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги про визнання за позивачкою право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину спірної квартири.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки витрати, повязані із оплатою судового збору при подачі позовної заяви про визнання права власності на 1/2 частину квартири, у розмірі 650 гривень.

Керуючись ст. ст. 88, 213-215 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яка є обєктом права сумісної власності подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, повязані із сплатою судового збору у розмірі 650 (шістсот пятдесят) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т.С. Адамова