УХВАЛА

28 листопада 2017 року м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду Харківської Бібік О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

28.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Одночасно, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить: накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2; накласти арешт на корпоративні права ОСОБА_2 у ТОВ "ДАРИ ЗЕМЛІ"; заборонити будь-яким суб'єктам державної реєстрації прав, нотаріусам та будь-яким акредитованим суб'єктам і організаціям державної реєстрації проводити будь-які дії реєстраційні дії стосовно ТОВ "ДАРИ ЗЕМЛІ", в тому числі й дії, направлені на зміну розміру частки ОСОБА_2 в цьому товаристві.

В обґрунтування заяви, ОСОБА_1 вказує на те, що 20.11.2014 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів. ОСОБА_2 своєчасно не повертає позику, ухиляється від будь-яких контактів, станом на 17.11.2017 року має заборгованість у розмірі 8391858 грн. 21 коп.

Заявник просив взяти суд до уваги те, що метою подання позовної заяви є відновлення його порушених прав, гарантованих ст. 41 Конституції України, серед яких визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Щодо накладення арешту на корпоративні права ОСОБА_2, який є єдиним учасником ТОВ "ДАРИ ЗЕМЛІ", заявник посилається на ч. 1 ст. 149 ЦК України та вказує на те, що відповідач у будь-який момент може здійснити дії по переведенню шляхом укладення фіктивних угод своїх активів, в тому числі шляхом відчуження належного йому майна, включаючи частку в статутному капіталі.

Отже, з метою вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Ознайомившись з наданими матеріалами, суд дійшов наступного:

Відповідно до вимог ч.ч. 1,2,3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Із змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що предметом спору у справі є невиконання вимог відповідачем умов договору позики, укладеного між фізичними особами, у зв'язку з чим позивач пред'явив вимоги про стягнення суми у розмірі 8391858 грн. 21 коп.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов може бути забезпечений, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Вказаний спосіб забезпечення позову застосовується для забезпечення майнових вимог позивача, за змістом зазначеної норми арешт може бути накладено на майно відповідача, що знаходиться у нього або в інших осіб, що має грошове вираження, та на яке може бути звернуто стягнення.

Відповідно до положень ст. 167 ГК України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Таким чином, зміст корпоративних прав включає сукупність майнових та немайнових/організаційних правомочностей власника частки у статутному капіталі (майні) господарського товариства. ЦК України передбачає звернення стягнення на частку у статутному капіталі товариства, або на частку майна товариства, пропорційну частці учасника у статутному капіталі, а не на корпоративні права учасника (ст. 149 ЦК України).

Враховуючи викладене, корпоративні права не можуть бути об'єктом, на який може бути накладено арешт в порядку забезпечення позову.

Таким чином, підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на корпоративні права ОСОБА_2 у ТОВ "ДАРИ ЗЕМЛІ" відсутні.

За вищенаведеного, суд також вважає необґрунтованим забезпечення позову шляхом заборони будь-яким суб'єктам державної реєстрації прав, нотаріусам та будь-яким акредитованим суб'єктам і організаціям державної реєстрації проводити будь-які дії реєстраційні дії стосовно ТОВ "ДАРИ ЗЕМЛІ", в тому числі й дії, направлені на зміну розміру частки ОСОБА_2

Крім того, позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2, однак не зазначає на яке конкретно рухоме та нерухоме майно слід накласти арешт, не зазначив його вартості, яка була б співмірною із сумою заявлених позивних вимог, не надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували факт належності ОСОБА_2 рухомого та нерухомо майна. Відсутність зазначених відомостей у заяві зробить неможливим у подальшому виконання ухвали про забезпечення позову

Зі змісту заяви вбачається, що заявником не надано жодного доказу щодо реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Заявником не наведено жодних достатніх підстав щодо необхідності забезпечення даного позову та доказів того, що відповідач буде ухилятись від виконання можливого рішення суду чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання та без вжиття заходів забезпечення позову захист прав та інтересів позивача стане неможливим.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях позивача .

Враховуючи наведені вимоги закону та встановленні обставини, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210, 293,294 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя -