АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 22ц-791/1811/17р. Головуючий в І інстанції: Прохоренко В.В єдиний унікальний номер справи № 766/6753/17 Доповідач: Кузнєцова О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Кузнєцової О.А.

суддів Бездрабко В.О.,

Приходько Л.А.

секретар: Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22 серпня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 20.04.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3 половину вартості додаткових витрат на дитину - ОСОБА_4 в розмірі 4350 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Письмових заперечень на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення особи, яка з'явилась в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.05.2009 року, який рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 17.02.2016 року розірвано.

Батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Малолітній ОСОБА_4 проживає разом із матір'ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 та знаходиться на її утриманні, що ні ким не оспорюється.

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На підставі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі вимог ст. 182,183,191 СК України дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина твердої грошової суми в розмірі 1000 грн.

Суд першої інстанції правильно врахував стан здоров'я та потреби малолітньої дитини, той факт, що відповідач працює моряком, має нерегулярний, мінливий дохід, що не оспорював в судовому засіданні представник відповідача, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Доводи відповідача про те, що він кожного місяця надавав кошти на утримання дитини у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України належними доказами не підтверджені, а судом такі докази та обставини не встановлені.

У судовому засіданні в суді першої інстанції відповідач не заперечував, що він працює матросом та ходить в рейси, доказів того, що на теперішній час він не має ніякої роботи апелянт не надав.

Колегія суддів вважає, що встановлений розмір аліментів на дитину відповідає матеріальному становищу та стану здоров'я дитини, а також ОСОБА_2, як платника аліментів, та не може бути меншим, ніж зазначено у ч. 2 ст. 182 СК України.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору, такого висновку прийшла Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 16.12.2009 року № 6-20478св09.

Зазначене положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї, в даному випадку у зв'язку із хворобою, оскільки дитина потребує лікування та на розвиток дитини. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування.

Відповідно до довідки від 30.05.2017 року вбачається, що ОСОБА_4, 2011 року народження, перебуває на «Д» обліку з діагнозом хронічний тонзиліт, часті отити, рекомендовано оздоровлення на морському узбережжі в період з 01.06.2017 року по 31.08.2017 року.

Враховуючи рекомендації лікаря, з метою оздоровлення дитини, позивач влаштувала дитину до оздоровчого табору «Дєнгіз» в період з 06.06.2017 року по 26.06.2017 року. Вартість перебування у таборі склала 8700 грн., що підтверджується квитанцією до прибутного касового ордеру від 06.06.2017 року.

Доводи відповідача про те, що дитина не потребує оздоровлення, а довідка лікаря є сфальсифікованою, витрати на перебування в оздоровчому таборі малолітнього ОСОБА_4 не відповідають дійсності, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки на виконання вимог ст. 10, 60 ЦПК України на підтвердження вказаних доводів відповідачем відповідних доказів не надано.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача половини додаткових витрат, понесених позивачем на оздоровлення дитини, є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню, оскільки кожен з батьків зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи, підтверджується дослідженими судом доказами, ґрунтується на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не підтверджені належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кузнєцова О.А.

Судді: Бездрабко В.О.,

Приходько Л.А.