У х в а л а

05 грудня 2017 року Суддя Богунського районного суду м. Житомира Гумен Н.В., вирішуючи питання про відкриття провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Житомирський міський центр зайнятості про не зайнятість та отримання допомоги по безробіттю, -

ВСТАНОВИВ :

До Богунського районного суду м. Житомира надійшла заява ОСОБА_1, у якій він просить встановити, що в період з 01.08.2016 року по 04.05.2017 року позивач ніде не працював, зарплату не отримував, інших доходів не мав, відносився до незайнятого населення та отримував допомогу по безробіттю.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що вона не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Так, ч. 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Згідно ст. 26 ЦПК України, у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб; у справах наказного та окремого провадження особами, які беруть участь у справі, є заявники, інші заінтересовані особи, їхні представники.

Так, позивач у позові просить встановити певний факт.

Відповідно ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення

Отже, ОСОБА_1 звертається до суду із позовною заявою, у якій просить встановити певний факт, однак, відповідно до норм діючого законодавства, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються в порядку окремого провадження. Отже, позивачу необхідно уточнити, у порядку якого провадження він звертається до суду, вказати норми законодавства, на які він посилається як на підставу свої вимог, привести заяву відповідно до норм діючого законодавства та уточнити вимоги відповідно до виду провадження, у порядку якого він звертається до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України, при подачі позовної заяви мають зазначатися докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Як роз'яснено у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Так, з позовної заяви та поданих документів не вбачається наявність спору, а саме що таке право позивача порушується, не визнається або оспорюється відповідачем, а отже і не обґрунтовано необхідність звернення до суду.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

У поданій заяві не зазначено відомостей, передбачених ст. 258 ЦПК України. Тому заяву також необхідно привести у відповідність до вказаної статті у разі звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 4 п. 1 ч. 2 с. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день подачі вказаної заяви до суду становить 320,00 грн.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлено судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що на день подачі вказаної заяви до суду становить 640,00 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( що на день подачі вказаної заяви до суду становить 8000,00 грн.).

Тому ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у розмірі, визначеному ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та долучити до справи оригінал квитанції про сплату судового збору або докази звільнення від сплати судового збору відповідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи викладене вище, відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 119, 120, 121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Житомирський міський центр зайнятості про не зайнятість та отримання допомоги по безробіттю залишити без руху.

Встановити заявнику строк для усунення недоліків, що не перевищує пяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто заявнику зі всіма доданими документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. В. Гумен