Справа №: 671/1022/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Волочиський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

при секретарі Щербініній І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи - Волочиського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання батьківства та виключення запису про батька дитини з актового запису про народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, третіх осіб: ОСОБА_2, Волочиського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (далі відділ ДРАЦС) про визнання батьківства та виключення запису про батька дитини з актового запису про народження дитини, в якому просив визнати його- Конгурського М.І. батьком ОСОБА_4, народженої 16 березня 2015 року ОСОБА_2, та зобовязати відділ ДРАЦС внести відомості про ОСОБА_1 як про батька до актового запису про народження дочки ОСОБА_5, виключивши відомості про ОСОБА_3 як батька дитини.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на те, що в липні 2013 року він вступив у фактичні шлюбні стосунки з ОСОБА_2, з якою проживає однією сімєю та веде спільне господарство. ОСОБА_2 в жовтні 2014 року переїхала з м. Брянка Луганської області на проживання у м. Волочиськ і 05 листопада 2014 року була взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Як вказує позивач, за час спільного проживання у них з ОСОБА_2 16 березня 2015 року народилась дочка ОСОБА_5.

Оскільки на час народження дочки ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, то під час реєстрації народження дочки в актовому записі про її народження було вказане прізвище «Кулікова» і по батькові «Сергіївна». Таким чином, в актовому записі про народження дитини та у свідоцтві про її народження записана особа, яка не є її біологічним батьком, а відділ ДРАЦС відмовив внести відомості в актовий запис про народження дитини ОСОБА_4 про ОСОБА_1 як батька дитини.

Як зазначає позивач, рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 10 березня 2016 року ОСОБА_3 визнано безвісно відсутнім.

В ході розгляду справи за заявою позивача судом було замінено відповідача- Кулікова С.П. на ОСОБА_2

Сторони в судове засідання не зявились, подавши суду заяви з проханням справу слухати у їх відсутності.

Позивач у своїй заяві вказав, що позов підтримує та просить не призначати у справі молекулярно-генетичну експертизу, оскільки він є біологічним батьком дочки ОСОБА_5, а тому призначення експертизи є недоцільним.

Відповідач ОСОБА_2 у своїй заяві вказала, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає, оскільки проживає з ним однією сімєю з 2014 року, веде з ним спільне господарство та вони мають спільний бюджет. Зазначила, що ОСОБА_1 є біологічним батьком дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому просить не призначати у справі судову молекулярно-генетичну експертизу.

Представник третьої особи відділу ДРАЦС проти позову не заперечив.

Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 122 СК України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена в шлюбі, походить від подружжя, тобто закон встановлює презумпцію шлюбного походження дитини, яка складається з презумпції материнства дружини та презумпції батьківства чоловіка.

Так, відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Відповідно до п. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття, особою, яка вважає себе батьком дитини.

Стаття 128 СК України встановлює необхідну умову для визнання батьківства у судовому порядку: батьки не повинні перебувати у зареєстрованому шлюбі між собою.

Згідно з ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім'ю, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. А справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного кодексу України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Згідно зі ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Судом встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_2, перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_3, 16 березня 2015 року народила дитину ОСОБА_4. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-БВ № 245253 батьками дитини записані: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 7).

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 10 березня 2016 року, яке набрало законної сили 25 березня 2016 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано безвісно відсутнім з березня 2012 року (а.с. 8).

Згідно з вказаним рішенням суду, в ході розгляду справи свідок ОСОБА_6 пояснив, що його брат- Конгурський М.І. перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 з 2013 року, мають спільну дитину. З того часу про ОСОБА_3 немає жодних відомостей. Аналогічні покази дав свідок ОСОБА_7

29 березня 2016 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано (свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-БВ № 075291 а.с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право предявити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Враховуючи те, що рішенням суду ОСОБА_3 визнано безвісно відсутнім, суд вважає належним відповідачем у справі матір дитини ОСОБА_2

За змістом ст. ст. 10, 11, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За нормою ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Частиною 4 статті 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У пункті 4 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12.06.2009 р. N 5 Пленум Верховного суду України роз'яснив, що, у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Якщо для цього немає законних підстав, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи.

Аналогічне положення містить пункт 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року, де зазначено, що, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про визнання позовних вимог, з проханням не призначати у справі молекулярно-генетичну експертизу. З аналогічним проханням звернувся і позивач у справі.

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та ОСОБА_1 слід визнати батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст. ст. 15, 60, 174, 197, 208, 213-215 ЦПК України;ст. ст. 128, 129, 134 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, батьком дитини - ОСОБА_4, що народилась 16 березня 2015 року в м. Волочиську Хмельницької області.

Зобовязати Волочиський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області внести відомості про ОСОБА_1 як про батька до актового запису № 62 від 25 березня 2015 року про народження доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, виключивши відомості про ОСОБА_3 як батька дитини.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Волочиський районний суд Хмельницької області шляхом подання в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М.Бабій