Справа № 567/173/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини звернулась ОСОБА_1 Зазначає, що перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому в них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 мотивує свою заяву тим, що відповідач, отримуючи нерегулярний, мінливий заробіток, ухиляється від належного утримання свого сина, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн. щомісяця.

Окрім цього, зазначила, що доглядає за дитиною до трьох років. В зв'язку з цим, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідач позов в частині стягнення аліментів на утримання сина визнав частково, в частині стягнення аліментів на утримання дружини не визнав.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, просять стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_4 в розмірі 1500 грн. щомісячно, оскільки відповідач, будучи працездатним та таким, що має мінливий заробіток, належним чином не утримує свою дитину, хоча зобов`язаний це робити та просять стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що з 17.06.2014 року сторони у справі перебувають в шлюбі та мають сина ОСОБА_5, який народився 29.07.2015 року. Пояснив, що позивач з відповідачем з грудня 2016 року разом не проживають, та на даний час ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. Пояснив, що окрім малолітнього сина ОСОБА_4 в позивачки на утриманні перебуває ще неповнолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказує, що малолітній ОСОБА_4 проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, при цьому відповідач матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини не надає, у зв'язку з чим поставив сина та позивачку в скрутне матеріальне становище.

Зазначив, що відповідач є працездатною особою, однак офіційно не працює, тому просить відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України стягнути аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні позивачка підтвердила обставини, викладені її представником та пояснила, що з грудня місяця 2016 року з відповідачем спільно не проживає. Вказує, що відповідач не утримував їх з дитиною і на час спільного проживання. Їй відомо про те, що відповідач має неофіційні заробітки, так як займається реалізацією легкових автомобілів.

Зазначила, що вона самостійно не має можливості надати для дитини належне утримання, достатнє для її віку, а відповідач добровільно не бажає брати участі в утриманні їх спільного сина.

Крім того, вказує, що вона доглядає за дитиною до трьох років, а тому коштів на своє утримання не має. Пояснила, що в звязку з тим, що відповідач не бере участі в утриманні їх спільного малолітнього сина, вона змушена була перервати відпустку по догляду за дитиною та вийти на роботу. Зазначила, що на даний час вона працює неповний робочий день на посаді менеджера із збуту в ПП ОСОБА_7, де отримує приблизно 1770 грн. на місяць. Окрім того, отримувала допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. щомісяця.

Пояснила, що під час перебування в шлюбі, вона неодноразово хворіла та потребувала коштів на лікування, однак відповідач їй коштів не надавав.

Підтвердила, що відповідач в лютому купував їх сину санки, які коштують 480 грн., 1кг. яблук вартістю 10 грн., печиво вартістю 10 грн. та груші вартістю 20 грн. Будь-якої іншої допомоги та коштів на утримання сина не надавав.

Вважає, що відповідач приховує відомості щодо своїх доходів, оскільки в нього є два автомобіля вартістю по 5000 доларів кожен. Пояснила, що батьки відповідача займаються реалізацією мясопродукції, а тому не є утриманцями відповідача, що він намагається довести.

Зазначила, що в дитини добрий стан здоров'я, а вона хворіє хронічним захворюванням. Її старший син перебуває на "Д" обліку в звязку з хворобою серця. Пояснила, що аліменти на утримання старшого сина сплачує його батько, приблизно в розмірі 700 грн., однак із затримкою.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та підтвердив обставини, викладені позивачкою, в частині перебування в шлюбі з ОСОБА_3 та наявності в них спільного сина. Пояснив, що на даний час він згоден надавати кошти на утримання дитини, однак в меншому розмірі ніж просить позивач, а на утримання дружини коштів надавати не має змоги. Вказує, що в нього на утриманні перебуває ще один син ОСОБА_8, батьком якого в свідоцтві про народження його не зазначено, який на даний час навчається в першому класі, та крім того має батьків пенсіонерів.

Пояснив, що не проживає спільно з позивачем з 28.12.2016 р., однак час від часу відвідував сина, купував необхідні продукти. Крім того, в січні 2017 р. надавав кошти на утримання сина в розмірі 700 грн. та в лютому - біля 400 грн.

Підтвердив, що має нерегулярний заробіток та, працюючи без офіційного працевлаштування таксистом, отримує приблизно 2500 грн. в місяць.

Вказує, що раніше дійсно допомагав продавати автомобілі, однак на даний час продажем автомобілів не займається.

Зазначив, що має добрий стан здоров'я, інвалідності не має.

Вважає, що не повинен нести витрати по утриманню позивача, оскільки вона працює та при цьому має можливість купувати для себе дорогі речі. Зазначаючи про те, що на даний час мінімальна заробітна плата становить 3200 грн., які отримує позивач, просить відмовити в позові в цій частині.

Пояснив, що автомобілі, на які вказує позивач як такі, що належать йому, в дійсності належать його батькові та брату.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні з пояснень сторін, свідоцтва про укладення шлюбу, свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №238007 встановлено, що сторони по справі мають малолітнього сина ОСОБА_5, який народився 29 липня 2015 року. Водночас, з пояснень учасників процесу в судовому засіданні встановлено, що на даний час позивач та відповідач разом не проживають, їх син проживає з позивачем та знаходиться на утриманні матері, а відповідач належної участі в утриманні дитини не бере.

Відповідно до ст. 180 СК України обов'язок утримувати дитину лежить на обох батьках.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2017 рік", на даний час прожитковий мінімум для дітей у віці до 6 років встановлений в розмірі 1355 грн. на місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином на даний час мінімальний розмір аліментів на дитину віком до 6 років не може бути меншим ніж 406 грн. 50 коп.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні відповідач доказів про те, що він належним чином займається утримання свого неповнолітнього сина не надав. Таким чином, загальний розмір утримання дитини від відповідача є меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дитини.

Оскільки відповідач, будучи батьком дитини, на даний час свого сина належним чином не утримує, хоча зобовязаний це робити, то з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти.

З пояснень учасників процесу встановлено, що відповідач має нерегулярні доходи.

Статтею 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, наявні правові підстави для визначення розміру аліментів з ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі.

Запропонований позивачем до стягнення розмір аліментів на дитину є більшим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, суд вважає, що стягнення аліментів в сумі 1500 грн. на дитину буде надто обтяжливим для відповідача, який на даний час немає постійного місця роботи, однак працюючи неофіційно отримував 2500 грн. доходу, а отже має можливість забезпечити утримання сина в розмірі 850 грн. щомісячно.

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, будучи в шлюбі з ОСОБА_3, 29 липня 2015 року народила сина ОСОБА_4 і на даний час доглядає його.

Частиною 2 ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною 3 років.

Згідно ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Оскільки малолітній ОСОБА_4 проживає з позивачем і не досяг трирічного віку, сама позивач забезпечити своє належне утримання самостійно можливості немає, а відповідач добровільно коштів на утримання позивача не надає, то з нього на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути аліменти на її утримання до досягнення сином трирічного віку.

При цьому суд виходить і з того, що позивач працевлаштована неповний робочий день, що підтверджується її довідкою про доходи від 01.02.2017 року, виданою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 та те, що вона має на утриманні окрім сина ОСОБА_5 також і сина ОСОБА_9, якого вона зобов'язана утримувати відповідно до вимог ст.180 СК України. Водночас, вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з того, що відповідач має на утриманні одну малолітню дитину - сина ОСОБА_5, батьківство відповідача щодо якого підтверджено відповідним доказом - свідоцтвом про народження. В той же час, відповідач належного доказу, який підтвердив би в нього наявність ще однієї дитини не подав.

Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання ОСОБА_1, суд бере до уваги, що платник аліментів може надавати матеріальну допомогу та вважає, що їх необхідно стягувати в твердій грошовій сумі, відповідно до ст. 184 СК України, в розмірі 400 грн., так як сплата аліментів на утримання дружини в розмірі по 800 грн. буде надто обтяжливою для відповідача.

При вирішенні спору судом береться до уваги добрий стан здоров'я дитини та сторін.

Водночас, суд враховує що відповідач не надав будь-яких доказів про наявність у нього на утриманні батьків, оскільки з наданої відповідачем довідки ОКП "Водоканал" вбачається, що його батьки є працездатного віку, а інших доказів суду не надано.

Водночас, при вирішенні спору суд виходить з того, що відповідач є працездатним, оскільки інших доказів суду не надано.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач може надавати більший розмір коштів на утримання сина ОСОБА_4 для забезпечення прожиткового мінімуму та надавати аліменти на утримання дружини до досягнення сином трирічного віку.

При цьому, суд бере до уваги, що відповідач немає інвалідності, по стану здоров`я має можливість працювати, а тому, при вирішенні питання про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі по 850 грн. щомісяця до досягнення сином повноліття та на утримання ОСОБА_1 в розмірі по 400 грн. щомісяця до досягнення сином трирічного віку. Водночас суд враховує, що в цьому випадку загальний розмір аліментів не перевищуватиме 1/2 частину доходу відповідача, що відповідає вимогам ст.70 Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому, суд виходить і з того, що позивач не довела в судовому засіданні наявність у відповідача заробітку у виді торгівлі автомобілями, як і самої наявності в нього автомобілів, на що посилалась під час судового розгляду, як на підставу стягнення аліментів в зазначеному нею розмірі.

Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 09 лютого 2017 року, а тому за правилами ст. 191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

На підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 212 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 850 грн. починаючи з 09 лютого 2017 року до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 09 лютого 2017 року до досягнення ОСОБА_4 трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 640 грн. на користь держави.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_5