Справа № 396/840/16-ц
Провадження № 2/396/424/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого: Гарбуз Ольга Анатоліївна

за участю секретаря: Пономаренко Р.В.,Артеменко В.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_4 11.09.2015 року о 14 год. 00 хв. в м. Новоукраїнка по вулиці Метелькова, керуючи вантажним автомобілем ОСОБА_5 д.н.з. А9810ІК з полупричепом ОДАЗ д.н.з. 3560ВС, здійснюючи рух заднім ходом не впевнився в безпеці свого маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем НОМЕР_1, в результаті чого останній автомобіль отримав механічні пошкодження.

Згідно постанови Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 06.10.2015 року ОСОБА_4 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок вказаного ДТП позивачу була завдана майнова шкода, яка полягає в спричиненні механічних пошкоджень належного йому автомобіля НОМЕР_1.

Після даної ДТП автомобіль позивача було оглянуто комісаром ОСОБА_6 "Українська пожежно-страхова компанія" та 8 грудня 2015 року від вказаної страхової компанії позивач отримав часткове відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 14475 грн. 60 коп.

В той же час, з метою визначення розміру реальних збитків, позивач звернувся до спеціаліста в галузі автотоварознавчої експертизи ОСОБА_7 та 26.10.2015 року за результатами дослідження щодо розміру завданих матеріальних збитків встановлено, що вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля НОМЕР_1 складає 162828 грн. 45 коп.

Оскільки відповідно до законодавства, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого, позивач звернувся до ОСОБА_6 "Українська пожежно-страхова компанія" з проханням здійснити доплату страхового відшкодування по даному страховому випадку, в межах лімітів відповідальності страховика.

Позивач отримав в якості страхового відшкодування 14 475.60 грн., що стало підставою звернення з даним позовом до сууду, оскільки відповідно до цінової інформації отриманої з різних СТО на ремонт автомобіля необхідно більше 150000 тисяч гривень.

Відповідач ОСОБА_4 також в добровільному порядку відмовляється відшкодувати завдану позивачу матеріальну шкоду, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та майнових інтересів, та з урахуванням збільшених позовних вимог, згідно заяви позивача від 10.09.2016 року, просить суд стягнути на його користь відшкодування матеріальної шкоди з ОСОБА_4 в розмірі 128629,01 грн., з ОСОБА_6 "Українська пожежно-страхова компанія" в розмірі 35451,66 грн., та судові витрати з відповідачів в розмірі 4018,97 грн.

Відповідач- ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" до суду направило заперечення на позовну заяву. В обгрунтування заперечення вказують на те, що 11 вересня 2013 року сталась ДТП, в якій пошкоджено транспортний засіб належний позивачу. Цивільно-правова відповідальність особи винної у даній ДТП була застахована у ОСОБА_6 «УПСК», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/ 5182832, строк дії якого з 25.06.2015 по24.06.2016 включно. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика відповідно до цього договору за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю встановлено у розмірі 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн., розмір франшизи 0,00 грн.

Правовідносини між позивачем та страховиком за своєю правовою природою не є деліктними, а випливають із полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/ 5182832, тобто регулюються Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначений нормативно-правовий акт визначає конкретний порядок дій необхідних для отримання страхового відшкодування та встановлює конкретні обовязки та права сторін, і умови їх виникнення.

Натомість, правовідносини між позивачем та Відповідачем ОСОБА_4 є деліктними та регулюються положенням глави 82.Цивільного кодексу України.

14.09.2015 року до ОСОБА_6 "УПСК" звернувся ОСОБА_1 із заявою-повідомленням за фактом дорожньо-транспортної пригоди 11.09.2015 р. в м. Новоукраїнка, у якій було пошкоджено транспортний засіб «Mercedes - Benz» д.н. В А 28-12 АР.

21.09.2015 року представником ОСОБА_6 «УПСК» оглянуто пошкоджений транспортний засіб та складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу.

У межах, строку наданого для прийняття рішення щодо виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_6 «УПСК» здійснило розрахунок матеріального збитку, якій складається з вартості відновлювального ремонту, з урахуванням фізичного зносу деталей згідно Калькуляції №2955.27.18 від 26.10.2015 р. виконаної субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5, та становить 17 458,01 грн.

21.10.2015 року до ОСОБА_6 «УПСК» звернувся ОСОБА_8 із заявою про страхове -відшкодування, де вказав реквізити особистого рахунку, таким чином розрахунок страхового -відшкодування виглядає наступним чином: 17 458,01 - 20% ПДВ = 14 548,34 грн.

Позивач всупереч п 34.3. ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транрпортних засобів» самостійно обрав експерта для визначення розміру шкоди, що є незаконним у розумінні щевказаного Закону.

Висновок експертного автотоварознавчого дослідження, наданий позивачем, у розрізі відносин між потерпілого особою і страховиком, не може бути взятий до уваги, оскільки потерпілий не отримав законне право передбачене Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для самостійного обрання експерта для визначення розміру збитків.

ОСОБА_6 «УПСК» у повному обсязі та у відповідності до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виконало зобовязання за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/ 5182832.

Відповідач -ОСОБА_6 «УПСК», вважають, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком страхового відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодування, у позові просять відмовити.

Позивач та його представник ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності, при розгляді справи позов підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові та в заяві про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3, що діє на підставі договору про надання правової допомоги, письмові заперечення щодо позовних вимог не подавав, просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована страховою компанією ОСОБА_6 "Українська пожежно-страхова компанія", тобто вимоги матеріального характеру до ОСОБА_4 є безпідставними, оскільки позивачем експлуатувався транспортний засіб та не виключено, що останній знову міг потрапити в ДТП, стверджуючи про наявність додаткових пошкоджень та збільшенні покази однонометра на 20 км..

Представник відповідача ОСОБА_6 "Українська пожежно-страхова компанія" в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без участі їх представника, заперечення на позов підтримують у повному обсязі.

Експерт ОСОБА_9 допитаний судом в режимі відеоконференцзв»язку та попереджений судом про кримінальну відповідальність посвідчив, що на підставі ухвали суду про призначення авторознавчої експертизи за участю водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в м. Новоукраїнка було оглянуто транспортний засіб Mercedes-Benz 612D д.н.з. НОМЕР_2, складено акт огляду транспортного засобу, який підписано учасниками, при цьому жодних зауважень про виявленні механічні ушкодження учасниками не висловлювалися, виявлені ушкодження відповідали ушкодженням на час їх отримання під час ДТП. Збільшені покази одонометра, в результаті експлуатації транспортного засобу, жодним чином не вплинули на висновки експертизи, щодо розміру заподіяної шкоди, так як враховуючи тривалість експлуатації транспортного засобу понад 12 років, відповідно до методики, зношеність якого становить 70%, застосовано коефіціент зносу 0.7, розрахунок проведено правомірно та відповідно встановлено розмір шкоди.

Суд заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача ОСОБА_4-ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних обставин.

Судом, встановлено, що відповідач ОСОБА_4, згідно постанови Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 06.10.2015 року визнаний винним в скоєнні дорожньої пригоди за ст. 124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки 11.09.2015 року о 14 год. 00 хв. в м. Новоукраїнка по вулиці Метелькова, ОСОБА_4 керуючи вантажним автомобілем ОСОБА_5 д.н.з. А9810ІК з полупричепом ОДАЗ д.н.з. 3560ВС, здійснюючи рух заднім ходом не впевнився в безпеці свого маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем НОМЕР_1, в результаті чого останній автомобіль отримав механічні пошкодження (а.с.11).

Цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП була застрахована ОСОБА_6 "Українська пожежно-страхова компанія", ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн. (а.с.66).

21.09.2015 року представником ОСОБА_6 "Українська пожежно-страхова компанія" оглянуто пошкоджений транспортний засіб та складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу (а.с. 69-70)

Відповідач ОСОБА_6 "Українська пожежно-страхова компанія" у межах, строку наданого для прийняття рішення щодо виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування здійснило розрахунок матеріального збитку, якій складається з вартості відновлювального ремонту, з урахуванням фізичного зносу деталей згідно Ремонтної калькуляції №2955.27.18 від 26.10.2015 р. виконаної субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5, та становить 17 458,01 грн. (а.с.14-19).

21.10.2015 року до ОСОБА_6 «УПСК» звернувся ОСОБА_8 із заявою про страхове -відшкодування, де вказав реквізити особистого рахунку, таким чином розрахунок страхового -відшкодування виглядає наступним чином: 17 458,01 - 20% ПДВ = 14 548,34 грн. (а.с.20).

08.12.2015 року ОСОБА_6 "Українська пожежно-страхова компанія" перерахувало позивачу страхове відшкодування в розмірі 14548 грн. 34 коп., що не заперечував представник відповідача в судовому засіданні.

У листі-відповіді на заяву адресованого позивачу страхова компанія його повідомила, що розмір страхового відшкодування становить 17458,01 грн, що без урахування ПДВ дорівнює сумі в 14548 грн. 34 коп., а суму 2909,67 грн. (20% ПДВ) йому буде сплачено за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту (а.с.20).

Згідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №1190 від 01.09.2016 року: ринкова вартість колісного транспортного засобу Mercedes-Benz 612D реєстраційний № НОМЕР_2 станом на 30.08.2016 року, складає 202591 грн. 38 коп.; вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу Mercedes-Benz 612D реєстраційний № НОМЕР_2 станом на 01.09.2016 року, складає 178629,01 грн.; вартість матеріального збитку завданого власникові колісного транспортного засобу Mercedes-Benz 612D реєстраційний № НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП станом на 01.09.2016 року, складає 77966,95 грн.

В пункті 16 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, зазначено, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Приватному акціонерному товариству "Українська пожежно-страхова компанія, далі - ОСОБА_6 "УПСК"), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - ОСОБА_6 "УПСК"), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого ОСОБА_6 "УПСК" зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Відповідно до положень ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до ст.ст. 3, 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 979 ЦК України та ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон) страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату, тому позивач, як законний володілець автомобіля, має право на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням транспортного засобу

Відповідно до положень ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу(ст. 32.7 Закону).

Фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану ДТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складових. Фізичний знос ураховується як утрата вартості ДТЗ, що виникає в процесі його експлуатації (ОСОБА_7 товарознавчої експертизи та оцінки ДТЗ, затверджених наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092).

Згідно ч. ч. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - ОСОБА_6 "УПСК"), керуючись нормами цьогоЗакону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - ОСОБА_6 "УПСК") документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно відповіді відповідача ПАТ за №740/18 від 01.03.2016 року, вбачається, що відповідно до їх розрахунків вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля позивача складає 17458,01 грн. та дана сума зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, а тому сума стверджує представник страхового відшкодування розрахована у відповідності до вимог чинного законодавства.

Як вже зазначалось матеріальний збиток відповідно до Ремонтної калькуляції №2955.27.18 від 26.10.2015 р. виконаної субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5, становить 17 458,01 грн. (а.с. 14-19), саме на підставі даного калькуляції страхова компанія визначила розмір страхового відшкодування в 17 458,01 грн., з яких 14548,34 грн. позивачем було отримано на вказаний ним розрахунковий рахунок.

Рішення страхової компанії про нарахування та виплату позивачем не оскаржувалось. Відповідач ОСОБА_6 не заперечує проти виплати решти коштів страхового відшкодування за умови надання доказів факту оплати проведеного ремонту. Дійсно, ліміт відповідальності за завдану матеріальну шкоду відповідача згідно договору страхування становить 50000грн.

У Правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 4 червня 2014 року у справі N 6-49цс14 встановлено, щовласник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Позивач звернувся до суду, до відповідачів, оскільки на його думку, відповідно до цінової інформації отриманої з різних СТО на ремонт автомобіля необхідно більше 150000 тисяч гривень.

На час розгляду справи судом, транспортний засіб так і не відновлено.

В той час, як відповідач, у листі-відповіді на заяву адресованого позивачу страхова компанія його повідомила, що розмір страхового відшкодування становить 17458,01 грн, що без урахування ПДВ дорівнює сумі в 14548 грн. 34 коп., а суму 2909,67 грн. (20% ПДВ) йому буде сплачено за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту (а.с.20), який повинен бути проведений у платника ПДВ. Своїм правом на відновлення позивач не скористався.

Таким чином, позивачем не доведено заявлену вимогу про відшкодування майнової шкоди до відповідача ОСОБА_10", що є підставою до відмови у цій частині позову.

Положення ст. 1187 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст.ст. 1166 ЦК України, у зв'язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальній нормі.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. В п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини

Обов'язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ОСОБА_4, який є власником автомобіля ОСОБА_5 завдав майнову шкоду позивачу внаслідок непереборної сили.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Протиправність ОСОБА_4, яка полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху та вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 24 КУпАП підтверджується постановою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області районного суду від 06.10.2015 року, яка відповідачем не оскржувалася та набула законної сили.

В п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що при визначеннірозміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

При цьому, згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Фактичний розмір шкоди (збитків) підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи №1190 від 01.09.2016 року: ринкова вартість колісного транспортного засобу Mercedes-Benz 612D реєстраційний № НОМЕР_2 станом на 30.08.2016 року, складає 202591 грн. 38 коп.; вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу Mercedes-Benz 612D реєстраційний № НОМЕР_2 станом на 01.09.2016 року, складає 178629,01 грн.; вартість матеріального збитку завданого власникові колісного транспортного засобу Mercedes-Benz 612D реєстраційний № НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП станом на 01.09.2016 року, складає 77966,95 грн.

Представник відповідача заперчував, щодо вартості заподіяної шкоди, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи №1190 від 01.09.2016 року, посилаючись не врахування експертом показів одонометрата та експлуатацію протягом одного року з часу ДТП, але призначену додаткову судову авторознавчу експертизу не було оплочено відповідачем, що стало підставою відновлення провадження по справі, інших будь-яких доказів, які спростували висновки експертизи №1190 представником відповідача суду не подано, лише усні заяви нічим не обгрунтовані, не вмотивовані та не підтверджені належними та допустими доказами.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 24 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Заперечення представника відповідача про можливість отримання нових пошкоджень, в результаті експлуатаціх ТЗ,спротовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами адміністративної справи за №396/2214/15-п, довідкою ВДАІ про отримані пошкодження, внаслідок ДТП(а.с.10), актом огляду колісного транспортного засобу від 30.08.2016 року (а.с.126), висновком судової автотоварознавчої експертизи №1190 від 01.09.2016 року з фототаблицями та безпосереднього показами самого експерта ОСОБА_9, який роз'яснив суду, що виявлені пошкодження та що внутрішні підсилювачі правої боковини,були пошкодженні в результаті ДТП, яке мало місце 11.09.2015 року, які виявлено лише при внутрішньому огляді ТЗ, так як піднімали днище та які як вбачається згідно висновку (а.с. 117) потребують ремонту та фарбування. Зазначені пошкодження відповідають і пошкодженням акту огляду ОСОБА_6, окрім внутрішні підсилювачі(а.с.69-70)

Висновком експерта №1190 судової автотоварознавчої експертизи від 01.09.2016 року розраховано вартість відновлювального ремонту (Свр), яка визначається за формулою: Свр=Ср+См+Сс, де Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн - 31950,00 грн.; См - вартість використаних при ремонті мвтеріалів, грн. - 2876,06 грн.; Сс - вартість складових, підлягаючих заміні під час ремонту, грн. - 143802,95 грн.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz 612D, реєстраційний № НОМЕР_2, складає Свр=31950,00+2876,06+143802,95=178629,01 грн. (а.с.118)

Разом з тим, втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, втрата товарної вартості нараховується. Необхідність фарбування встановлена, в тому числі і ремонтною калькуляцією страховика.

Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то таке відшкодування згідно зі ст. ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 червня 2014 року у справі № 6-49цс14.

Таким чином, вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, яка спричинила пошкодження автомобіля позивача є доведеною, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме, суд виходячи з висновку судової автотоварознавчої експертизи №1190 від 01.09.2016 року та стягує з відповідача ОСОБА_11 60508 гривень 94 копійки, як вартість матеріального збитку завданої позивачу внаслідок даної ДТП. В свою чергу позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 68120 гривень 07 копійок не підлягають задоволенню, оскільки не відносяться до матеріальних збитків.

У зв'язку з частковим задоволенням позову з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача необхідно стягнути документально підтвеерджені судові витрати в розмірі 4050.67(судовий збір, витрати за проведення експертизи), а саме пропрційно задоволеній сумі позову у розмірі 1905 гривень 48 коп.(60508.94:128629.01х4050.67=4050.67 грн.)

На підставі викладеного, з урахуванням роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до ст. ст.22, 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", керуючись 10,11, 57, 60, 61, 88, 213 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 60508 (шістдесят тисяч п'ятсот вісім) гривень 94 копійок в якості відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1905 (одна тисяча дев'ятсот п'ять) гривень 48 копійок.

Всього підлягає стягненню 62414 (шістдесят дві тисячі чотириста чотирнадцять) гривень 42 копійки.

В частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 68120 (шістдесят вісім тисяч сто двадцять) гривень 07 копійок та Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» матеріальної шкоди в розмірі 35451 (тридцять п'ять тисяч чотириста п'ятдесят одна) гривень 66 копійок, відмовити за необгрунтованістю та безпідставністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: О. А. Гарбуз