Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 333/5002/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Наумова І.Й.
Провадження № 22-ц/778/3083/17 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.,

Суддів: Крилової О.В.,

Бєлки В.Ю.,

За участю секретаря: Бєлової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну черговості одержання права на спадкування,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з уточненим у подальшому позовом до ОСОБА_4 про зміну черговості одержання права на спадкування.

Посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її рідна сестра ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті останньої відкрилась спадщина, яка складається з 3/4 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Спадкоємцем першої черги за законом є усиновлений син померлої - ОСОБА_4 Позивач є спадкоємцем другої черги.

ОСОБА_3 зазначає, що з вересня 2011 року і по день смерті її сестра ОСОБА_5, яка була особою похилого віку (70 років), хворіла на тяжку хворобу - недифирінційований рак шлунку, в зв'язку з чим знаходилась в безпорадному стані. Син ОСОБА_5 - ОСОБА_4 (відповідач) у період, коли вона потребувала сторонньої допомоги у зв'язку з хворобою, не здійснював належний догляд за хворою матір'ю, матеріально їй не допомагав.

ОСОБА_3 посилається на те, що саме вона починаючи з 2009 року матеріально допомагала сестрі, давала їй кошти на хірургічну операцію у 2009 році, на її лікування, забезпечувала продуктами харчування, також після смерті останньої організувала за власні кошти її поховання.

З 2010 року ОСОБА_5 постійно мешкала в дачному будинку АДРЕСА_2. Починаючи з вересня 2011 року, коли стан здоров'я ОСОБА_5 зовсім погіршився, ОСОБА_3 забрала її до себе в смт. Комишуваха Оріхівського району Запорізької області, з цього часу сестра проживала у неї по день своєї смерті. Позивач зазначала, що в цей період вона здійснювала догляд за своєю хворою сестрою, яка не могла самостійно обслуговувати себе та потребувала сторонньої допомоги, відповідач не піклувався про свою матір.

Посилаючись на вказані обставини, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3 просила суд визнати за нею право на спадкування за законом разом зі спадкоємцем першої черги - ОСОБА_4

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що суд вірно вирішив питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин. З дотриманням вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України суд належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно із законом.

Так, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1216, 1217 ЦК України).

За статтею 1258 спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ч. 1 ст. 1262 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкоємцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Застосування наведеної норми вимагає доведення позивачем: факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу; перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Підставами для задоволення позову про зміну черговості спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Вимоги позивача стосуються усунення від права на спадкування спадкоємця першої черги з підстав, передбачених частиною 5 статті 1224 ЦК України, згідно з якою за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Отже, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Пленум Верховного Суду України в пункті 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 17).

Позивач є рідною сестрою ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка, серед іншого, складається з: 3/4 частин квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

У строки, визначені ст. 1270 ЦК України, а саме 26.03.2012 року, позивач звернулась до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 59).

Відповідач - син померлої ОСОБА_5 є спадкоємцем першої черги за законом, 25.01.2014 року звернувся до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_5 (а.с. 71).

ОСОБА_4 отримав свідоцтво про спадщину за законом від 28.04.2016 року на 3/4 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 85).

Постановою державного нотаріуса від 18.02.2016 року відповідачу відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого 14.05.2000 року ОСОБА_6 (батька) та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (матері) на земельну ділянку, розташовану на території Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, на якій розташований дачний будинок АДРЕСА_2. Відносно даного майна ОСОБА_5 було складено заповіт, яким вказані земельну ділянку та будинок ОСОБА_5 заповідала ОСОБА_3, яка прийняла спадщину (а.с. 82-83).

З виписки з історії хвороби № 1420 стаціонарного хворого, виданої терапевтичним відділенням МСЧ «Комунар» (а.с. 12) та довідки КЗ «Центральна лікарня Комунарського району» (а.с. 132) вбачається, що ОСОБА_5 станом на травень-червень 2010 року хворіла на рак малої кривизни шлунка, в зв'язку з чим знаходилась на стаціонарному лікуванні, медикаментозне забезпечення хворої відбувалось за рахунок лікувального закладу.

З довідки від 08.11.2017 року, виданої КУ «Комишуваська номерна районна лікарня» Оріхівської районної ради Запорізької області вбачається, що причиною смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 стали ракова інтоксикація, рак шлунку (а.с. 15).

Згідно посмертного епікризу хворої ОСОБА_5, остання на момент захворювання мешкала в АДРЕСА_1, спостерігалась в поліклініці 8-го Березня в м. Запоріжжя. В поліклініку в смт. Комишуваха звернулась вперше 01.11.2011 року і була оглянута вдома у зв'язку з поганим станом здоров'я, наявний діагноз - рак шлунку (а.с. 18-20).

Згідно відповіді КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» від 21.11.2016 року на адвокатський запит, гр. ОСОБА_5, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1, дійсно спостерігалась в даному медичному закладі протягом кількох років. У 2011 році у «Журналі виклику лікаря на дім» зазначено про те, що 27.09.2011 року зареєстрований один виклик дільничного лікаря для огляду хворої на дому, встановлений діагноз - рак шлунку. Зі слів дільничного лікаря, хвора більш за медичною допомогою не зверталась, так як вибула за межі району обслуговування (а.с. 137).

Як видно з довідки, виданої КП «ВРЕЖО № 11» ОСОБА_3 22.12.2011р., ОСОБА_5 мешкала та була постійно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, з 04.09.1981 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2. На момент смерті останньої за даною адресою зареєстрований також син померлої - ОСОБА_4 (а.с. 62).

Згідно довідки № 2002 від 19.12.2011 року, виданої Комишуваською селищною радою Оріхівського району Запорізької області, ОСОБА_5 по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала за адресою: АДРЕСА_3, без реєстрації у своєї сестри ОСОБА_3 Вони вели спільне господарство, поховання ОСОБА_5 проведене за кошти ОСОБА_3 (а.с. 13).

Допитана в якості свідка у судовому засідання суду першої інстанції ОСОБА_7 пояснила, що вона працює завідуючою господарською частиною в КУ «Центральна лікарня Комунарського району», відповідач також працює в даній установі сантехніком і знаходиться в її підпорядкуванні. Зазначила, що відповідач є добросовісним працівником, працює в даній установі тривалий час, в зв'язку з чим, їй стало відомо, що його мати хворіє на рак шлунку та декілька разів лікувалась в їх лікарні. ОСОБА_4 постійно допомагав хворій матері, домовлявся відносно проведення лікувальних процедур, обстежень, купував ліки, інколи за дозволом керівництва раніше уходив з роботи, щоб доглядати хвору матір. Свідок зазначила, що їй відомо, що відповідач співмешкав з колегою по роботі - санітаркою ОСОБА_12, яка також допомагала йому доглядати матір. Одного разу, коли матір відповідача знаходилась на стаціонарному лікуванні в їх лікарні, вона з нею спілкувалась, остання під час розмови не скаржилась на свого сина, що він не допомагає їй. Відповідач їй розповідав, що на нетривалий час сестра матері забирала її погостювати до себе, де її стан здоров'я погіршився.

Допитана в суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що вона працює медичною сестрою в КУ «Центральна лікарня Комунарського району», відповідач працює в даній установі сантехніком. ОСОБА_4 є хорошим працівником та людиною, в зв'язку з чим, вона досить часто спілкується з ним та має добрі відносини. Їй відомо, що мати відповідача хворіла на рак шлунку, декілька разів він звертався до неї з проханням пришвидшити обстеження матері, які проводились у відділенні, де працює свідок. Мати відповідача неодноразово лікувалась в їх лікарні. Свідок зазначила, що на прохання ОСОБА_4 вона робила його матері уколи, декілька разів купувала для неї ліки. Відповідач постійно піклувався про матір, домовлявся відносно проведення лікувальних процедур, обстежень. Зі слів відповідача їй відомо, що нетривалий час до своєї смерті ОСОБА_5 мешкала у своєї сестри, до якої поїхала погостювати, під час копання картоплі їй стало зле і вона втратила свідомість.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що вона є односельчанкою та сусідкою позивача, їй відомо, що сестра позивача ОСОБА_5 мешкала у ОСОБА_3 протягом приблизно 3-4 місяців до своєї смерті, зі слів позивача в цей час остання доглядала сестру, оскільки вона тяжко хворіла. Чи доглядав відповідач за своєю матір'ю їй невідомо.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона є односельчанкою та сусідкою позивача, їй відомо, що сестра позивача мешкала у ОСОБА_3 з вересня 2011 року по день смерті. Позивач їй розповідала, що доглядає сестру, оскільки вона тяжко хворіла. Свідок зазначає, що декілька разів вона приходила до позивача в гості та спілкувалась з її сестрою, остання самостійно ходила, знаходилась при здоровому глузді. Сина ОСОБА_5 вона бачила лише на похоронах останньої, зі слів позивача їй відомо, що останній не надавав матеріальну допомогу на утримання та лікування своєї матері.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що є чоловіком позивача, ОСОБА_5 була сестрою його дружини. В 2008-2009р.р. ОСОБА_5 захворіла, почала мешкати в дачному будинку в с. Григорівка Запорізького району Запорізької області, вони з дружиною досить часто навідували її, привозили продукти харчування, допомагали по господарству. Відповідач навідував матір дуже рідко. В 2011 році за проханням ОСОБА_5, вони забрали її жити до себе в смт. Комишуваха Оріхівського району Запорізької області, його дружина доглядала свою сестру, оскільки стан здоров'я її погіршився. Відповідач навідав матір в смт. Комишуваха лише раз, і потім приїжджав на похорони матері.

Отже, судом правильно встановлено, що з кінця вересня 2011 року по день смерті (ІНФОРМАЦІЯ_2) ОСОБА_5 тимчасово мешкала у позивача за місцем проживання останньої в смт. Комишуваха Оріхівського району Запорізької області.

Суд першої інстанції підставно критично оцінив покази свідка ОСОБА_11, враховуючи його сімейні відносини з позивачем. Щодо свідків ОСОБА_10, ОСОБА_9, то вони підтвердили факт тимчасового проживання ОСОБА_5 в період з кінця вересня 2011р. по 08.11.2011р. з позивачем. Суд також правильно критично оцінив пояснення даних свідків щодо здійснення позивачем догляду за ОСОБА_5 у вищевказаний період, оскільки вони не були безпосередніми свідками даних обставин.

Також суд дійшов вірного висновку, що з пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 вбачається, що відповідач, який є сином спадкодавця ОСОБА_5 не ухилявся від утримання та догляду за своєю хворою матір'ю.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з цих положень закону, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Отже, доказів неможливості ОСОБА_5 самостійно забезпечити умови свого життя, потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі та піклуванні, а також тривалості надання позивачем померлій допомоги матеріали справи не містять, у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування положень ч. 2 ст. 1259 ЦК України та, відповідно, задоволення позовних вимог.

Доказів того, що відповідач умисно ухилявся від надання допомоги померлій матері, яка потребувала допомоги, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції, які б суд апеляційної інстанції міг дослідити в порядку ч. 2 ст. 303 ЦПК України.

Посилання у скарзі на те, що суд не дав належної оцінки обставинам здійснення позивачем поховання спадкодавця, оплату витрат на поховання ОСОБА_5, правильність висновків суду по суті спору не спростовують. Вказані обставини не дають підстави відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України для одержання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на викладі фабули справи та є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Всі викладені в апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування і задоволення апеляційної скарги.

Крім того, у разі відмови ОСОБА_3 у задоволенні її апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію судових витрат, понесених нею при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: