Справа № 2/408/1085/17
№408/3552/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 листопада 2017 року смт.Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого- судді- Карягіної В.А.

при секретарі - Савенко Т.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання смт.Біловодськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , 3-ї особи- органу опіки та піклування Біловодської районної державної адміністрації Луганської області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон ,-

В С Т А Н О В И В:

У зв*язку із необхідністю обґрунтування доводів сторін та значного часу для цього суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст.. 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити .

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 народження, уродженки м.Луганськ, громадянки України, за межі території України до РФ та на тимчасово непідконтрольну державі Україна територію у супроводі її матері , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2, без нотаріально посвідченої згоди батька, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, на період з 03 листопада 2017 року по 01 вересня 2018року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 640,00грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги через Біловодський районний суд Луганської області в 10-денний строк від дня оголошення рішення, відповідачем - в той же строк з часу отримання копії рішення. .

Суддя

Біловодського райсуду В.А.Карягіна

Луганської області

Справа № 2/408/839/16

№408/1804/16-ц

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2017 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

Головуючого- судді- Карягіної В.А.

При секретарі - Савенко Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання смт. Біловодськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-ї особи - органу опіки та піклування Біловодської районної державної адміністрації Луганської області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила надати дозвіл на виїзд за межі України до РФ та на тимчасово непідконтрольну територію України неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, до 01.09.2018 року без згоди та супроводу батька, ОСОБА_3 з метою відпочинку на території РФ та до бабусі, яка проживає в Біловодському районі Лу3ганської області.

В суді позивачка викладені в позові вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. В обґрунтування доводів вказала, що разом з донькою проживає в м.Луганськ, де донька ходила до школи-гімназії №52. Влітку вона разом з донькою приїхала в с.Брусівка Біловодського району Луганської області на поховання свого батька, але повернутися разом з донькою до м.Луганськ вона вже не змогла,оскільки на КПП Станиця Луганська у неї вимагають дозволу батька дитини на перетин лінії розмежування. Відповідач в даний час відбуває покарання в Свердловській колонії. Вона звернулася до нього з проханням надати дитині дозвіл на виїзд, через начальника колонії він дав дозвіл у вигляді довіреності, однак вона не приймається на КПП, так як не завірена нотаріально, що й змусило її звернутися до суду з даним позовом. Весь цей час донька навчається без документів в Брусівській школі, але вона має намір забрати доньку для подальшого її навчання в Луганській гімназії та проживання разом з нею.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні присутнім не був, в матеріалах справи наявна довіреність ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд дитини без його згоди.

Представник 3-ї особи-органу опіки та піклування Біловодської РДА Луганської області Макаренко С.В. до суду не з'явилася, була належним чином повідомлена, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без їх участі, підтримують рішення суду згідно чинного законодавства.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст. 10,11 ЦПК України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у справі та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну гарантується Конституцією України (ст. 33).

Зокрема, у порядку, передбаченому ч.2 ст.4 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують, відповідно до цього Закону, право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання такої і оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.

Конвенція про права дитини, прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р. і ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. (далі - Конвенція), передбачає, що Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну, щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами (ст. 10 п. 2).

Із указаними нормами кореспондуються положення ст. 313 ЦК України, відповідно до яких фізична особа має право на свободу пересування (ч. 1), фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ч. 3), фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ч. 4), а також аналогічні положення ст. 1 спеціального законодавчого акту - Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (Закон № 3857-XII). Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до зазначеного Закону та інших законів України (ст. 3 Закону № 3857-XII).

Відповідно до п.22 ч.1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995р. № 57 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.20120року №724) , встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків, із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред*явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд громадянина України, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Ст.141 СК України визначено рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

В суді встановлено, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з січня 2000 р. по 27 жовтень 2005 р., від якого мають спільну дитину -доньку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.(арк..спр.4,5 )

Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її повному забезпеченні. Влітку 2017 року позивачка разом з донькою , ОСОБА_4, виїхала з непідконтрольній державі Україна території, з м.Луганськ, до с.Брусівка Біловодського району Луганської області, де проживає її мати, але повернутися до м.Луганськ вона не мала змоги у зв'язку із відсутністю нотаріально посвідченого дозволу батька дитини на виїзд . Даний факт підтверджений в суді рішенням від 28.10.2017 року інспектора прикордонної служби ВПС «Мілове» ім..В.Банних про відмову у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України, який не досяг 16-річного віку, ОСОБА_4 , який перетинав кордон у супроводі матері, ОСОБА_2, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків.

Відповідач ОСОБА_3, не заперечує проти виїзду дитини за межі України, однак на даний час відбуває покарання у Свердловському ВК УВП МВС ЛНР, у зв'язку з чим не має можливості надати письмовий дозвіл, який би мав юридичної сили на території України (арк.спр. 6,7).

З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що факт відсутності змоги видачі нотаріально завіреної згоди батька - відповідача на виїзд дитини із матір'ю за межі України знайшов своє підтвердження наданими доказами. Дитина мешкає разом з позивачкою. Кожна особа має право на проживання в сім'ї, особа може бути примусово ізольована від сім'ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 4 ч. 3, ст. 7 ч.ч. 7, 8 СК України). За змістом ст.ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

З огляду наведеного, враховуючи те, що відповідач не має змоги нотаріально засвідчити дозвіл на виїзд дитини за межі України , суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки про право дитини на тимчасовий виїзд за кордон та за лінію розмежування з матір'ю без згоди батька є обгрунтованими.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР N 789-XII від 27.02.91, ст.ст. 150, 155 СК України, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995р. № 57 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.20120року №724) ,ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити .

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 народження, уродженки м.Луганськ, громадянки України, за межі території України до РФ та на тимчасово непідконтрольну державі Україна територію у супроводі її матері, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2, без нотаріально посвідченої згоди батька, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, на період з 03 листопада 2017 року по 01 вересня 2018року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 640,00грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги через Біловодський районний суд Луганської області в 10-денний строк від дня оголошення рішення, відповідачем - в той же строк з часу отримання копії рішення.

Суддя

Біловодського райсуду В.А.Карягіна

Луганської області