Ухвала

іменем україни

09 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 12 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський АкціонернийБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог посилалося на те, що 18 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_5 укладено договір кредиту № 80, згідно з умовами якого остання отримала грошові кошти у розмірі 21 500 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту - 18 квітня 2013 року. 14 листопада 2008 року між сторонами укладено додатковий договір до зазначеного кредитного договору, за умовами якого за користування кредитними коштами встановлювалася плата у розмірі 17,5 % річних. Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_5 своїх кредитних зобов'язань, станом на 26 червня 2015 року, утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 24 262,91 доларів США, що еквівалентно 520 983 грн 29 коп., з яких: борг за кредитом - 14 930,54 доларів США, відсотки - 9 332,37 доларів США, штраф - 11 129,46 грн.

Враховуючи викладене, банк просив стягнути на його користь заборгованість за кредитом у розмірі 24 262,91 доларів США, що еквівалентно 520 983 грн 29 коп.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 червня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором за період з вересня 2012 по 26 червня 2015 року у сумі 2644,86 дол. США, що в гривневому еквіваленті становило 65 851 грн 72 коп. та відсотки за користування кредитом у сумі 1 191,56 дол. США, що у гривневому еквіваленті становило 29 667 грн 46 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 12 жовтня 2016 року рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 червня 2016 року змінено в частині визначення розміру заборгованості за кредитом, відсотками та судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором від 18 квітня 2007 року № 80 у розмірі 10 693,98 доларів США, що за курсом Національного Банку України, станом на 05 червня 2015 року, еквівалентно 224 720 грн, з яких 2 986,13 доларів США - заборгованість за основною сумою боргу, 7 707,85 доларів США - заборгованість за процентами.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 2 247 грн 20 коп.

Вирішено питання про розподіл судового збору.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Всеукраїнський АкціонернийБанк» просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 18 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 80, за яким банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 21 500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % річних, з терміном повернення до 18 квітня 2013 року, а позичальник зобов'язувався проводити погашення заборгованості.

Додатковим договором від 14 листопада 2008 року за користування кредитними коштами встановлена плата відсотків у розмірі 17,5 % річних (а. с. 21).

Додатковим договором від 30 березня 2009 року графік погашення кредитної заборгованості викладено у новій редакції, у зв'язку із тим, що позичальник скористався послугою «Кредитні канікули» (а. с. 22).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій, правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшли обґрунтованого висновку про те, що у зв'язку із неналежним виконанням кредитних зобов'язань ОСОБА_5 утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з неї на користь банку у судовому порядку.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру заборгованості та періоду за який вона нарахована, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 257, 258 ЦК України, дійшов правильного висновку про те, що нарахована банком заборгованість станом по липень 2012 року є за межами строку позовної давності, отже стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором за період з 28 серпня 2012 року по 26 червня 2015 року.

Крім того, судами попередніх інстанцій зроблено правильний висновок щодо відмови в задоволенні позову в частині стягнення штрафу, оскільки кредитний договір діяв по 18 квітня 2013 року, останній платіж було здійснено 10 травня 2012 року, а з позовом до суду банк звернувся 28 серпня 2012 року, отже сплинув річний строк позовної давності по вимогах щодо стягнення штрафу.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 червня 2016 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Сумської області від 12 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

І.М.Завгородня

О.В.Попович