Справа № 214/2497/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25 жовтня 2017 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді Попова В.В.,
при секретарі Ткаченко К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, визначення часток у спільній сумісній власності, збільшення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності, -
Разом з тим, від шлюбу з відповідачем у них є двоє неповнолітніх дітей, які після припинення між нею та відповідачем шлюбних відносин залишились проживати з нею, однак відповідач останні 10 років не дбає про їх матеріальне забезпечення.
Позивач надала в судове засідання заяву про те, що підтримує свої вимоги в повному обсязі та просить вирішити справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, відповідач, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з'явився, тому суд за згоди позивача вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.
Так, у судовому засіданні було встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Дзержинського, 40/46 (далі по тексту Спірна квартира), була придбана сторонами під час їхнього шлюбу, а відтак, хоча зареєстрована на відповідача, однак є їхньою спільною сумісною власністю, оскільки з боку відповідача в судове засідання не було надано доказів протилежного (а.с.15-18).
На цей час у квартирі проживає позивач разом із спільними дітьми її та відповідача сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21, 23, 24).
У ст. 368 ЦК України та ст. 60 СК України закріплено, що майно, придбане подружжям за час шлюбу, належить чоловікові й дружині на праві спільної сумісної власності.
Рівність часток у спільному сумісному майні подружжя передбачена ст. 70 СК України за умови, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відтак, із урахуванням приписів зазначених норм суд доходить висновку про задоволення уточненого позову в частині визнання Спірної квартири спільною сумісною власністю сторін та визначення частки кожної зі сторін у цій квартирі рівною та як 1/2 частки.
Щодо вимог про збільшення частки позивача в Спірній квартирі з 1/2 частки до 2/3 частки, суд зазначає наступне.
На другу з підстав цих вимог позивач посилається на обставини ухилення відповідача від обовязку утримувати їхніх спільних дітей, що не було спростовано відповідачем у судовому засіданні.
Згідно з ч. 2 ст. 70 СК України суд може відступити від підстав рівності часток подружжя при істотних обставинах, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, а також суд може збільшити частку майна того з батьків, з яким проживає дитина, при умовах, що розмір виплачуваних аліментів недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку дитину і її лікування.
До того ж, як розяснено в п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сімї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу.
Отже, суд приходить до висновку, що з боку позивача надано достатньо доказів, які підтверджують наведені нею обставини на підтвердження цих вимог, у звязку з чим ця частина вимог підлягає задоволенню.
Оскільки решта вимог про визнання за позивачем права власності на 2/3 частки Спірної квартири є похідною від цих вимог, то її також слід задовольнити.
Отже, за підстав наведеного суд приходить висновку про задоволення уточненого позову.
У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. 368 ЦК України, ст. ст. 60, 70 СК України, ст. ст. 3, 5, 6, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд,
Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати трьохкімнатну квартиру загальною площею 68,8 кв.м., житловою площею 36,5 кв.м., розташовану на третьому поверсі 4-х поверхового будинку, за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Героїв-підпільників, 40/46 (раніше пр. Дзержинського), спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Визначити частку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в цій квартирі рівною та як 1/2 частку.
Збільшити частку ОСОБА_1 в цій квартирі з 1/2 частки до 2/3 часток.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки трьохкімнатної квартири загальною площею 68,8 кв.м., житловою площею 36,5 кв.м., розташованої на третьому поверсі 4-х поверхового будинку, за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Героїв-підпільників, 40/46 (раніше пр. Дзержинського).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1984 грн. у рахунок понесення витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст. 229 ЦПК України, протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Суддя В.В. Попов.