Ухвала

іменем україни

06 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, третя особа - Національний банк України, про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 29 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 21 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 червня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Астра Банк» (далі - ПАТ «Астра Банк») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 169 999 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 16,99 % на рік на строк з 25 червня 2013 року по 25 червня 2018 року. 02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Астра Банк» відступило ПАТ «Дельта Банк» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, зокрема за вказаним вище кредитним договором від 25 червня 2013 року, укладеним між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_4 Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору станом на 28 липня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 166 796,23 грн., з яких: 144 262,55 грн. - тіло кредиту, 22 533,68 грн. - заборгованість зі сплати відсотків.

Враховуючи викладене, ПАТ «Дельта Банк» просило стягнути з ОСОБА_4 вказану вище заборгованість.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 29 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 21 червня 2016 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 25 червня 2013 року у розмірі 166 796,23 грн., з яких: 144 262,55 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 22 533,68 грн. - заборгованість зі сплати відсотків. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 25 червня 2013 року ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_4 уклали кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти у розмірі 169 999,41 грн., зобов'язався щомісячно погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом за ставкою у розмірі 16,99 % річних з кінцевим строком повернення кредиту 25 червня 2018 року.

З 25 вересня 2014 року ОСОБА_4 не сплачував щомісячні платежі за кредитом та відсотки за користування ним, унаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 28 липня 2015 року складає 166 796,23 грн., з яких 144 262,55 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 22 533,68 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом.

02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» і ПАТ «Дельта Банк» укладено договір відступлення прав вимоги, в тому числі за вказаним вище кредитним договором від 25 червня 2013 року щодо зобов'язання ОСОБА_4 перед кредитором.

Відповідачу було направлено письмове повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно з ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Вказані вище висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові Верховним Судом України від 23 вересня 2015 року № 6-979цс15, яка відповідно до норм ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка і підлягає до стягнення на користь позивача.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 29 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

О.В.Умнова