Ухвала

іменем україни

09 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що, працюючи протягом тривалого часу (понад 14 років) на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці, він отримав професійне захворювання, у зв'язку із чим висновком МСЕК йому було встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 25 %. Вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 313 200 грн.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просив стягнути з публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат») моральну шкоду у вказаному вище розмірі без утримання податків та обов'язкових платежів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. без утримання податків та обов'язкових платежів. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру суми відшкодування моральної шкоди, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що позивач працював в умовах шкідливих факторів на державному виробничому об'єднанні по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» у рудоуправлінні імені Леніна з 22 червня 1977 року по 21 квітня 1978 року та на шахті ім. Орджонікідзе з 18 липня 1980 року по 01 вересня 1998 року.

Установлено, що з вини відповідача, який порушував норми з безпеки праці та не забезпечив безпечні умови роботи у період з 1977 року по 1978 рік на шахті імені Леніна, позивач частково втратив працездатність.

Висновком МСЕК від 16 травня 2014 року позивачу встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 25 %, з яких: 20 % - хронічне обструктивне захворювання легенів, 5 % - туговухість.

Згідно з п. 17 акта розслідування хронічного професійного захворювання від 28 березня 2014 року причиною виникнення професійного захворювання є робота позивача на шахті «Леніна» та шахті «Орджонікідзе» в умовах впливу шкідливих виробничих факторів.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку (ст. 173 КЗпП України).

За змістом ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що причиною виникнення професійного захворювання є робота позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, зокрема і на підприємстві відповідача.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, місцевий суд, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, врахував характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат та стан здоров'я останнього, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Разом з тим, суд першої інстанції виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, а також тривалості роботи позивача на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів.

Отже, місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення позову частково. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С. Висоцька

М.К.Гримич