АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1663/17 Справа № 174/401/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Данилюк Т. М. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Макарова М.О., Максюти Ж.І.,

при секретарі - Черкас Є.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про захист прав споживача житлово-комунальних послуг,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

Комунального підприємства «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (надалі КП «Жилсервіс») про захист прав споживача житлово-комунальних послуг.

В обгрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що вона є одноосібним власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, до якої надання житлово-комунальної послуги з питного водопостачання та водовідведення здійснюється відповідачем.

У травні 2016 року відповідач без попередження, самовільно здійснили технічне припинення водовідведення належної ОСОБА_2 квартири та зазначили про те, що умовою поновлення водовідведення є погашення заборгованості в розмірі 4435,94 грн.

Враховуючи ці обставини, позивач просить визнати незаконними дії відповідача, що полягали в повному припиненні у травні 2016 року централізованого постачання холодної (питної) води у АДРЕСА_1; зобов`язати відповідача поновити централізоване постачання холодної (питної) води у квартирі позивача; визнати недійсним нарахування відповідачем на особистий рахунок НОМЕР_1 заборгованості в сумі 4435,94 грн.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано незаконними дії КП «Жилсервіс» щодо повного припиненні у травні 2016 року централізованого постачання холодної (питної) води у квартиру АДРЕСА_1. Зобов`язано відповідача поновити централізоване постачання холодної (питної) води у квартиру ОСОБА_2 В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог щодо визнання недійсним нарахування відповідачем на особистий рахунок НОМЕР_1 заборгованості в сумі 4435,94 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 та рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2007 року позивач ОСОБА_2 є одноосібним власником квартири .АДРЕСА_1 (а.с.9,10).

Надання житлово-комунальної послуги з питного водопостачання та водовідведення до квартири позивача здійснюється відповідачем.

Актом від 17 травня 2016 року працівниками відповідача без будь-якого попередження, за відсутності позивача, було здійснено технічне блокування мережі водопостачання та водовідведення, обмеження послуг водовідведення за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.20).

Згідно виписки з особового рахунку НОМЕР_1 заборгованість ОСОБА_2 за послуги КП «Жилсервіс» складає 4435,94 грн. (а.с.8).

Заявляючи позовну вимогу про визнання недійсним нарахування відповідачем на особистий рахунок НОМЕР_1 заборгованості в сумі 4435,94 грн., позивач ОСОБА_2 посилалася на відсутність правових підстав для його нарахування.

Відмовляючи у задоволенні зазначених позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання відповідача визнати недійсним нарахування заборгованості за послуги централізованого постачання холодної ( питної) води у АДРЕСА_1, без зазначення конкретних порушень при нарахуванні такої заборгованості та надання доказів на її спростування, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення, визнання порушених, оспорюваних прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися конкретним способом захисту свого права.

Матеріалами справи встановлено, що нарахування відповідачем боргу ОСОБА_2 згідно виписки з особового рахунку НОМЕР_1 за послуги КП «Жилсервіс» у сумі 4435,94 грн., не встановлює для позивача будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити нарахований борг, що є різновидом претензії. Тому діючим законодавством не передбачено в якості способу захисту цивільних прав скасування нарахування заборгованості.

Зазначена виписка про нарахування заборгованості може бути визнана в якості доказу під час вирішення іншого спору, в якому б оспорювалися дії, рішення, які є обов'язковими для виконання, зокрема: при заявленому позові про стягнення заборгованості, вирішуючи який суд зобов'язаний буде дати оцінку розрахунку заборгованості.

У зв'язку з чим, на думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання недійсним нарахування відповідачем на особистий рахунок НОМЕР_1 заборгованості в сумі 4435,94 грн., є правильними, законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неправомірності нарахування їй боргу за послуги КП «Житлосервіс» висновків суду не спростовують з вищенаведених підстав.

В частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржено, тому на підставі ст.303 ЦПК України, колегією суддів не перевіряється.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір в оскаржуваній частині, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

При ухваленні судового рішення також правильно застосовані норми матеріального права у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування в цій частині з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

М.О. Макаров

Ж.І.Максюта