Справа № 638/4891/17
Провадження № 2/638/3026/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Наумова С.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 Ювіналієвича до ОСОБА_2, треті особи Держдавна служба України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, Державне підприємство «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації , метрології та сертифікації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить визнати не дійсним договір без номеру від 25.08.2010 року «Про передачу виключного права на використання технічної документації» на медичний вироб «Система лікувально-діагностична для біорезоненсної терапії «Лідомед-Біо» від ТОВ «Лідер-груп» до ТОВ НВП «Лідомед-Біо».

Із змісту позовної заяви вбачається, що 28.03.2008 року Державною службою України з лікарських засобів та контроля за наркотиками (у 2008 році мала назву Державна служба лікарських засобів і виробів медичного призначення Міністерства охорони здоров'я України) за ТОВ «Лідер-груп», співзасновником якого був ОСОБА_1, було зареєстровано виключне право на медичний вироб «Система лікувально-діагностична для біорезонансної терапії «Лідомед-Біо» ТУ У 33.1-4:2008».

для отримання Свідоцтва про Державну реєстрацію № 7650/2008 на Вироб були здійснені узгодження: в Державному Підприємстві «Український Медичний Центр Сертифікації» від 27.03.2008 року, у Державній Службі лікарських засобів і виробів медичного призначення від 28.03.2008 року, а також проведена реєстрація технічних умов в книзі обліку за № 04725906/011725 від 25.06.2008 року ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Держспоживстандарт України. Свідоцтво про Державну реєстрацію №7650/2008 від 28.03.2008 року на Вироб було видано Державною службою лікарських засобів і виробів медичного призначення відповідно до наказу № 35-Адм Державної служби лікарських засобів і виробів медичного призначення від 28.03.2008 р. В якості розробника Виробу в цьому свідоцтві зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Лідер-груп», 61143, г. Харків, вул. Велика Кільцева, 136, к. 36, Україна. В якості виробника зазначена фізична особа ОСОБА_3, 61046, Харків, пр. Московський, д. 273, Україна.

Згідно договору № 3 «Про передачу (відчуження) прав на технічні умови від 24.12.2010 року, ТОВ «Лідер-груп» в особі директора ОСОБА_1 передало технічні умови на Вироб у власність фізичній особі ОСОБА_4. Таким чином виключне право на використання технічних умов ТУ У 33.1-4:2008 на Вироб, з 24.12.2010 року перейшло ОСОБА_4

21.01.2011 року було зареєстровано ТОВ «Лідер-груп інтернешнл», засновником і директором якого була ОСОБА_4 Згідно договору № 1 «Про передачу прав на технічні умови» від 01.02.2011 року, ОСОБА_4 передала (відчужує) ТОВ «Лідер-груп інтернешнл» права на використання технічних умов на Вироб, тобто з 01.02.2011 року ТОВ «Лідер-груп інтернешнл», користується виключним правом розробника Виробу. Згідно рішення Зборів учасників від 28.05.2012 року, ОСОБА_1 став єдиним засновником та директором ТОВ «Лідер-груп інтернешнл», про що була проведена державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи 07.06.2012 року.

Також з позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1, після закінчення терміну дії 25.06.2013 року належних йому технічних умов «ТУ У 33.1-4:2008» на Вироб, звернувся до ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» з проханням перереєструвати зазначені технічні умови для подальшої реєстрації медичного виробу в Державній службі України з лікарських засобів МОЗ України. Але йому було відмовлено в перереєстрації з приводу того, що раніше вже були зареєстровані аналогічні технічні умови до медичного виробу під назвою «Лідомед-БІО», але не зазначили субєкта господарювання. Таким чином, ОСОБА_1 був позбавлений права здійснити реєстрацію належних йому Технічних умов до Виробу в Державній службі України з лікарських засобів МОЗ України та виробляти Вироб.

12 квітня 2011 року Державна інспекція з контролю якості лікарських засобів МОЗ України (підрозділ Державній службі України з лікарських засобів МОЗ України), на підставі наказу № 213 «Про внесення до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення України «Система лікувально-діагностична для біорезонансної терапії «Лідомед-БЮ» ТУ У 33.1-4:2008», видала свідоцтво про Державну реєстрацію на використання Виробу ТОВ НВП «Лидомед-Біо», скасувавши свідоцтво, видане у 2008 році ТОВ «Лідер-груп». В числі інших документів, а за юридичними наслідками, чи не вирішальними документами на підставі яких ТОВ «Лідер-груп» було скасоване свідоцтво на Вироб, були договір без номеру від 25.08.2010

року «Про передачу виключного права на використання технічної документації» та акт передачі технічної документації від 25.08.2010 року згідно яких ТОВ «Лідер-груп» в особі директора ОСОБА_5 передає (відчужує) виключні права на Вироб на користь ТОВ НВП «Лідомед-Біо» в особі директора ОСОБА_2.

У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року №3, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12 ">Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

При визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, субєктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі статтею 2 Господарського кодексу України, учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, нормативно-правовий акт № 436-IV від 16.01.2003 Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства, виходячи з характеру спірних правовідносин, з яких вбачається, що фактично спір виник між юридичними особами ТОВ «Лідер-груп» в особі директора ОСОБА_1, та НВП ТОВ «Лідомед-Біо» в особі директора ОСОБА_2, які є суб`єктми господарювання, виходячі з прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, предмету спірних правовідносин, субєктного складу сторін, суд приходить до висновку, що справа не може розглядатись місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 122, 208-210 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 Ювіналієвича до ОСОБА_2, треті особи Держдавна служба України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, Державне підприємство «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації , метрології та сертифікації відмовити.

Розяснити позивачу, що відмова у відкритті провадження у справі, відповідно до частини 7 статті 122 ЦПК України, перешкоджає повторному зверненню до суду (місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства) з таким самим позовом.

Розяснити позивачу, що він у строки визначені законом, має право звернутись з даним позовом в порядку господарського судочинства до господарського суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: