Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 329/432/17 головуючий у 1 інстанції: Богослов А.В.
провадження №22ц/778/3656/17 с уддя-доповідач: Кухар С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 грудня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В.
Трофимової Д.А.
секретарБабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 10 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання незаконною відмови відповідача у поновленні договору оренди земельної ділянки та визнання договору оренди земельної ділянки поновленим, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 17.07.2012 між ним та Чернігівською районною державною адміністрацією Запорізької області згідно діючого на той час законодавства був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 40 га для ведення фермерського господарства, на території Панфілівської сільської ради Чернігівського району Запорізької області. Договір був укладений на три роки, а позивач, як орендар, мав переважне право поновити договір на новий строк, письмово повідомивши не пізніше ніж за 30 днів орендодавця про такий намір. Договір оренди набрав чинності після його державної реєстрації 05.04.2014, тому термін дії договору закінчувався 05.04.2017. Так, позивач на виконання умов договору 06.03.2017, з метою поновлення його дії на новий строк подав відповідачу лист-повідомлення з додатком -письмовими документами, які свідчать про належне виконання своїх обов'язків орендаря, а також додав проект додаткової угоди. Однак відповідач відмовив у продовженні дії договору оренди земельної ділянки. У зв'язку із чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 10 серпня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове яким позов задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

В силу ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом попередньої інстанції встановлено, що Чернігівська районна державна адміністрація Запорізької області (орендодавець) та ОСОБА_5 (орендар) уклали договір оренди земельної ділянки загальною площею 40 га для ведення фермерського господарства від 17.07.2012.

За п. 8 договору оренди строк дії договору складав три роки, при цьому орендар мав після закінчення строку його дії, переважне право поновити договір на новий строк шляхом письмового повідомлення орендодавця не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку його дії, про відповідний намір.

Право оренди на підставі вищезазначеного договору було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.04.2014, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 05.04.2014.

Суд попередньої інстанції при цьому зазначив, що договір оренди земельної ділянки від 17.07.2012 був вчинений з моменту його державної реєстрації, тобто з 05.04.2012, що також не оспорювалося сторонами. Відповідно останнім днем строку дії договору було 05.04.2017.

З метою використання права на переважне поновлення дії договору позивач 06.03.2017 звертається до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з листом- повідомленням, в якому зазначає, що просить відповідача поновити договір оренди земельної ділянки від 12.07.2017, що підтверджується листом повідомленням голови ФГ «Соколов М.О.» від 05.03.2017.

У відповідь позивач отримує від відповідача лист-повідомлення від 30.03.2017 №27-80.611938/2-17 згідно якого Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області відмовляє позивачу у поновленні (продовженні) договору оренди землі від 17.07.2012 у зв'язку із тим, що позивачем не було надано проект додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки; позивач просить поновити договір на три роки, що не відповідало вимогам земельного законодавства та не приймалось орендодавцем, а отже сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору.

В свою чергу позивач направив відповідачу лист №5/04/17/1 від 05.04.2017 до якого додав два екземпляри додаткової угоди від 05.03.2017 та просив переглянути питання поновлення дії договору від 17.07.2012.

Суд попередньої інстанції також зазначив, що під час судового розгляду було встановлено, що позивач належно виконувавши обов'язки орендаря вчасно звернувся до відповідача - 06.03.2017 з письмовим повідомленням про намір поновити дію договору оренди земельної ділянки від 17.07.2012, оскільки 05.03.2017 був вихідним днем.

З вказаними висновками погоджується і колегія суддів.

Окрім цього, колегія суддів вказує на те, що відповідно зазначеного вище п. 8 договору оренди орендар не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку його дії повідомляє про намір продовжити дію договору. Відповідач, сам у відповіді орендарю вказав про отримання ним такого листа саме 6.03.2017 року тобто, враховуючи те, що в березні 31 календарний день, позивач фактично відповідно до умов договору рівно за 30 днів повідомив орендодавця про свої наміри.

Встановивши вірно вказані обставини, які сторонами фактично не оспорювались, суд відмовляючи в задоволенні позову зазначив, що позивачем не було дотримано вимоги ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо надання проекту додаткової угоди до листа-повідомлення під час звернення із таким листом повідомленням від 05.03.2017 до відповідача.

Однак, з вказаним висновком не погоджується колегія суддів.

Так, відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Звертаючись до суду з позовом про захист свого порушеного права на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, позивач посилався на невизнання орендодавцем його переважного права, передбаченого спірним договором та статтею 33 Закону України "Про оренду землі", не дивлячись на те, що земельна ділянка після цього в нього не вилучена і він і далі продавжує її використовувавти на умовах того ж договору.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі".

З матеріалів справи, яка переглядається, вбачається, що умовами договору оренди землі, встановлено права та обов'язки орендодавця та орендаря відповідно до Закону України "Про оренду землі", яким визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Частинами першою - п'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакція яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, а саме на час виникнення переважного права у орендаря) передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Права наймача, що встановлені статтею 777 ЦК України, є переважними, тобто за своєю правовою природою вони є привілеями носія таких прав, який має перевагу на укладення відповідних договорів перед третіми особами.

У випадку виявлення наміру у наймодавця на укладення нового договору найму, реалізація переважного права попереднього наймача можлива лише в разі, коли йому стане відомо про такий намір.

За відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі з попереднім добросовісним орендарем та за відсутності попереднього повідомлення останнього щодо наміру укладення нового договору оренди з новим орендарем, право особи на реалізацію свого переважного права, що передбачено статтею 777 ЦК України та статтею 33 Закону України "Про оренду землі", буде порушено, а така поведінка орендодавця відносно попереднього орендаря буде недобросовісною.

Судом попередньої інстанції у справі, яка перевіряється, встановлено, що ОСОБА_5, згідно вимогам статті 33 Закону України "Про оренду землі", є добросовісним орендарем, який: з метою скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди, своєчасно направив відповідачу лист повідомлення з пропозицією поновлення договору оренди, та після закінчення строку дії такого, тобто після 5 квітня 2017 року, належним чином та відповідно до умов укладеного між сторонами договору, виконує свої обов'язки орендаря, використовує земельну ділянку за призначенням у власних інтересах, за що сплачує орендну плату.

Окрім цього, відповідно до зазначеного п. 8 договору оренди, та і інших умов договору, у орендаря переважне право на поновлення договору зберігається лише за однієї умови направлення за 30 днів до закінчення строку його дії письмового повідомлення про відповідний намір, що орендар і зробив.

Формальна підстава щодо не направлення проекту додаткової угоди, яка не передбачена умовами договору, чи вказівка в договорі на менший строк оренди ніж передбачено зміненим законодавством носять, в даному випадку, формальний характер, який не може бути сам по собі підставою припинення вказаного права у особи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що конклюдентні дії ОСОБА_5, а саме направлення листа про наміри продовжити термін дії договору, в установлений як сторонами так і законом строк, продовження користування спірною земельною ділянкою та внесення ним відповідної орендної плати після закінчення строку дії договору, свідчить про намір ОСОБА_5 скористатися своїм переважним правом та поновити договір оренди землі, строк дії якого закінчився, що підтверджує наявність підстав визнання договір оренди землі від 17.07.2012 року поновленим на мінімальний строк встановлений законом - 7 років.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року у справі №594/153/16-ц, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Окрім того, за частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакція яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, а саме на час виникнення переважного права у орендаря) передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Матеріали справи містять докази, що позивач належно виконував всі умови договору оренди в тому числі і після спливу терміну його дії (а.с. 66), і вказане відповідач не спростував.

Таким чином, позов в частині поновлення строку дії договору є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. В частині визнання незаконною відмови викладеній в листі-повідомленні направленого відповідачем позивачу необхідно відмовити, оскільки такий спосіб захисту порушеного права не передбачений ст. 16 ЦК України, і він в даному випадку не поновлює жодних прав позивача.

Оскільки допущене судом попередньої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з зазначених підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 10 серпня 2017 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати поновленим строком на 7 (сім) років з 5 квітня 2014 року по 5 квітня 2021 року договір оренди земельної ділянки загальною площею 40 га для ведення фермерського господарства, на території Панфілівської сільської ради Чернігівського району Запорізької області укладений 17.07.2012 року між ОСОБА_5 та Чернігівською районною державною адміністрацією Чернігівського району, Запорізької області та зареєстрований у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 5 квітня 2014 року №5244403.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на користь ОСОБА_5 1344 грн. в рахунок витрат на сплату судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: