"20" березня 2017 р.
Справа № 642/7538/16-ц
провадження № 2/642/308/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі судді Пашнєва В.Г., при секретарі Шаталовій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства « АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивує свої вимоги тим, що 27.05. 2008 року між сторонами було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 2500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Крім того своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо ж протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

В порушення умов кредитного договору відповідач не виконує своїх зобов'язань по поверненню кредиту та відсотків за користування ним, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 03.11. 2016 року в загальному розмірі складає 17533 грн. 10 коп., яку позивач і просить стягнути з відповідача, а також сплачені позивачем при подачі позову судові витрати .

Представник позивача у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову з причин спливу позовної давності, оскільки відповідач останній раз здійснював погашення кредиту у 2008 році.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

27.05. 2008 року між ЗАТ «А-БАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 2500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 2% на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія 3,5 %.( а.с.9)

Крім того своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що він ознайомлений та згоден, що підписана заява разом із Пам»яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. ( а.с. 9)Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо ж протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. (а.с.11,13)

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Разом зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів від суми заборгованості), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

З наданого позивачем у справі розрахунку заборгованості за договором № б/н від 27.05.2008 року, укладеного між позивачем та відповідачем, вбачається, що позичальник отримав кошти, які в межах визначеного строку не повернув та кредит не погасив, у зв'язку з чим станом на 03.11.2016 року за ним утворилася заборгованість у загальному розмірі 17533.10 грн.( а.с. 5-8).

Проте, з наданого відповідачем розрахунку також вбачається, що відповідач з 29.09.2008 року, коли ним було здійснено останній платіж по кредитному договору на погашення заборгованості, фактично умов договору не виконував, не здійснював жодного погашення кредиту, після чого жодної операції по картрахунку відповідачем здійснено не було (а.с.5-8), але позивач не пов'язав суму заборгованості за кожним платежем з часом її виникнення та звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості 28.11. 2016 року.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання зобов'язання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, повернення кредитних коштів визначено періодичними щомісячними платежами, тому у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів має обчислюватись із моменту настання строку погашення чергового платежу (постанова Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа № 6-116цс/13)).

Оскільки в період з 29.09.2008 року по час звернення до суду боржник, будь-яких самостійних дій, направлених на погашення заборгованості по кредиту не вчиняв, а позивач не звертався до суду про стягнення заборгованості у строк, що перевищує загальний строк позовної давності з моменту настання зобов'язання сплатити кожний черговий платіж, починаючи з наступного місяця не внесеного поточного щомісячного платежу (а.с.5 розрахунку ), суд вже вбачає наявність підстав для застосування строку позовної давності.

З урахуванням, визначених у ст 3. ЦК України загальних засад цивільного законодавства, щодо справедливості, добросовісності та розумністі, для захисту прав відповідача, які обумовлені зверненням баком до суду з пропуском строків позовної давності, в термін понад три роки, що призвело до нарахування невиправдано великої суми заборгованості порівнянно з отриманим кредитом, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог з викладених вище підстав.

Керуючись ст., ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства « АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: