Справа № 639/5119/17
Провадження № 2/639/2167/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд

ВСТАНОВИВ :

04 вересня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся позивач ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій просив суд розірвати шлюб укладений між ним та ОСОБА_2, зареєстрований 24 листопада 2012 року в Орждонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 484.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні характери та різні погляди на життя, в наслідок чого були втрачені почуття любові й поваги один до одного. З квітня 2017 року сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу не можливо.

Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

30 жовтня 2017 року від відповідача ОСОБА_2 надійшли письмові заперечення, відповідно до яких вона не заперечує проти розірвання шлюбу, вважає недоцільним подальше збереження родини з позивачем.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3, який діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 04.09.2017 року позов підтримали, просили суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, проти задоволення позову не заперечувала.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами зареєстрований 24 листопада 2012 року у Орджонікідзевському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №484.(а.с.6)

Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім*ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом було встановлено, що спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім'єю.

Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі.

За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 8 ст. 235 ЦПК України, прізвище відповідача після розірвання шлюбу залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 10, 11, 15, 57-60, 212-215, 235 ЦПК України, ст.ст.110, 112, 113, 115 СК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 24 листопада 2012 року у Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 484.

Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище відповідача ОСОБА_2 залишити без змін «ОСОБА_2».

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В.В. Труханович