АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/782/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Годік Л. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБондаренка С. І.
суддівХрапка В. Д., Новікова О. М.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Уманської місцевої прокуратури на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Старобабанівської сільської ради Уманського району про встановлення фактів, що мають юридичне значення, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до Старобабанівської сільської ради Уманського району про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

У травні 2016 року звернулась до суду із зміненою позовною заявою до Старобабанівської сільської ради Уманського району про встановлення фактів, що мають юридичне значення, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_7. Померлою було складено заповіт, яким вона заповіла позивачці будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_7 належав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого Уманською районною державною адміністрацією 27 червня 2000 року, в розмірі 3,15 умовних кадастрових гектарів із земель в адміністративних межах Старобабанівської сільської ради.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше ніж п'ять років до часу відкриття спадщини, тому вважає, що після смерті ОСОБА_7 вона стала її спадкоємцем, оскільки до дня смерті спадкодавиці вони проживали однією сім'єю та вели спільний побут.

У встановлений законом строк, з метою належного оформлення права на спадкове майно позивачка звернулась до Уманської районної державної нотаріальної контори із відповідною заявою, але постановою нотаріуса від 11.02.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкову земельну ділянку у зв'язку з відсутністю підстав для спадкування заявленого спадкового майна.

На підставі викладеного, просила суд визнати, що ОСОБА_6 дійсно проживала зі ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, однією сім'єю та вели спільне господарство з лютого 1990 року по день смерті. Визнати за позивачем право на земельну частку (пай) КСП «ім.Кутузова» с. Старі Бабани Уманського району Черкаської області, в адміністративних межах Старобабанівської сільської ради, розміром 3,79 умовних кадастрових гектарів, на підставі сертифікату на право на земельну частку(пай), серія НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Уманської районної державної адміністрації № 429 від 21 жовтня 1996 року, після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 травня 2016 року позов задоволено.

Визнано, що ОСОБА_6 дійсно проживала зі ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, однією сім'єю та вели спільне господарство з лютого 1990 року по день смерті.

Визнано за ОСОБА_6 право на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства «ім.Кутузова» с. Старі Бабани Уманського району Черкаської області, в адміністративних межах Старобабанівської сільської ради Уманського району Черкаської області, розміром 3,79 умовних кадастрових гектарів, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Уманської районної державної адміністрації № 429 від 21 жовтня 1996 року, після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В апеляційній скарзі Уманська місцева прокуратура просить рішення суду скасувати як незаконне та постановлене з неповним з'ясуванням обставин у справі, з порушенням норм матеріального і процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що позивач є спадкоємцем за законом і має право на земельну частку (пай).

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

При цьому, слід враховувати, що норми п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529 - 531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Оскільки ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (що підтверджується свідоцтвом про смерть - а.с.16), відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року.

За правилами ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст.58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 лютого 1997 року ОСОБА_6 успадкувала майно після смерті ОСОБА_7, яке складається з жилого будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 18).

Після смерті ОСОБА_7 крім успадкованого позивачкою будинку в с. Старі Бабани Уманського району Черкаської області залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) колективного сільськогосподарського підприємства «ім.Кутузова» с. Старі Бабани, Уманського району Черкаської області, в адміністративних межах Старобабанівської сільської ради Уманського району Черкаської області, розміром 3,79 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай), виданого на підставі рішення Уманської районної державної адміністрації № 429 від 21 жовтня 1996 року (а.с.17).

Як вбачається з довідки Старобабанівської сільської ради Уманського району № 1314 від 10 грудня 2015 року, померла ОСОБА_7 до дня смерті постійно проживала в АДРЕСА_1 разом з позивачкою та вела спільне господарство з нею. (а.с.19)

При зверненні представника за довіреністю ОСОБА_6 - ОСОБА_8 до Уманської районної державної нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав після смерті співмешканки довірителя ОСОБА_7, а саме на вищезазначену земельну частку (пай), державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю підстав для спадкування заявленого спадкового майна (а.с.22).

Відповідно до ст.ст.529,530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Статтею 531 ЦК УРСР встановлено, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Виходячи з наведеного, вирішуючи спір суд дійшов необґрунтованого висновку про застосування до спірних правовідносин норм ЦК України та при цьому не врахував, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а тому до спірних правовідносин відповідно необхідно застосовувати норми ЦК УРСР та не взяв до уваги, що відповідно до ЦК УРСР особи, які проживали разом та вели спільне господарство до числа спадкоємців не належить, а тому правила ст.549 ЦК УРСР щодо прийняття спадщини, крім майна, на яке складено заповіт, на неї не розповсюджується.

До того ж, враховуючи той факт, що позивач не входить до числа спадкоємців, передбачених ст.ст.529,530 ЦК УРСР в редакції 1963 року, колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню і решта позовних вимог, оскільки встановлення юридичного факту не призведе до правових наслідків прийняття спадщини, на що розраховує позивач.

Окрім цього, поза увагою суду залишилось те, що земельна ділянка згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) розташована на території Старобабанівської сільської ради за межами населеного пункту та відноситься до земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч. 8 цієї статті, у власність або користування для всіх потреб.

Проте, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, яке розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення до участі у справі залучено не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову у задоволенні позову, оскільки судом першої інстанції неправильно були застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Уманської місцевої прокуратури - задовольнити, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 травня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Старобабанівської сільської ради Уманського району про встановлення фактів, що мають юридичне значення, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь прокуратури Черкаської області 909 гривень 48 копійок сплаченого судового збору.

Переплачений прокуратурою Черкаської області судовий збір за платіжним дорученням №124 від 10 лютого 2017 року в сумі 151 гривна 47 копійок повернути прокуратурі Черкаської області.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :