ун. № 759/8892/17
пр. № 2/759/4141/17
08 грудня 2017 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,
секретаря Чернишук К.О.,
за участю: позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення,
У червні 2017 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить суд вселити її в квартири АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачч судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що позивач є власником ? частини спірної квартири яку вона успадкувала після смерті чоловіка, також ? частина квартири належить відповідачу на праві спільної часткової власності, однак відповідач відмовляється надати позивачу ключі від вхідних дверей, а також добровільно не допускає її до квартири через що позивач не має можливості користуватися своєю власністю.
У судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечували, просили задовольнити та захистити права як співвласника квартири.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 17, 21).
Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.
Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, зареєстрованого 12.11.2010, актовий запис №1659 (а.с. 4).
Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).
На підставі заповіту складеного 12.05.2011, посвідченого ПН КМНО Бойко О.В. встановлено, що ОСОБА_4 заповів ОСОБА_1 все своє майно (а.с. 6).
Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24.11.2016 за ОСОБА_1 визнано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 (а.с. 8, 9).
Відповідно до ч. 3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Обґрунтовуючи позов позивач посилалася на те, що вона не може вільно користуватись належною їй власністю, оскільки колишня дружина її чоловіка не пускає її до квартири. З приводу перешкоджання користування квартирою позивач зверталася до правоохоронних органів, які проводили перевірки зазначених фактів (а.с. 10).
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що визначено ч. 1 ст. 316 ЦК України.
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч. 1 ст. 317 ЦК України.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, позивач як співвласник спірної квартири має право на користування нею і тому її позовні вимоги про зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні квартирою та її вселення у спірне жиле приміщення підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.
Згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Таким чином, витрати на правову допомогу можуть бути стягнуті на користь позивачки у розмірі не більшому ніж визначено вищевказаним Законом, однак позивачем у судовому засіданні не надано доказів того, скільки часу було витрачено адвокатом на вчинення процесуальних дій поза судовим засіданням, що унеможливлює розрахунок граничного розміру витрат, який підлягає стягненню з відповідача, а отже в задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн 00 коп. належить відмовити.
Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок на користь позивача сплатити судові витрати по справі у розмірі 640 грн. 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 317, 358, 391 ЦК України; ст.ст 10, 11, 30, 57-61, 88, ч. 4 ст. 169, 179, 209, 212-215, 218, 223, 224-228, 360-7 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення задовольнити частково.
Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартиру АДРЕСА_2.
Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 640 грн 00 коп.
У решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
СУДДЯ: