Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

з участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 29 липня 2013 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 29 липня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №VOKVGA00001272 від 05.03.2007 року в розмірі 57914, 23 (пятдесят сім тисяч девятсот чотирнадцять) євро, що відповідно до курсу НБУ становить 598 253 (пятсот девяносто вісім тисяч двісті пятдесят три) гривні 99 копійок звернуто стягнення на будинок зальною площею 288,90 кв.м, житловою площею 111,30 кв.м, та земельну ділянку площею 0,06 га, які знаходиться за адресою Рівненська область, м. Радивилів, вулиця Вишнева, 6, що належать ОСОБА_3 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № VOKVGA00001272 від 07.03.2007 року) публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладенням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

Виселено громадян, які проживають в будинку, що розташований за адресою Рівненська область, м. Радивилів, вулиця Вишнева, 6, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір по справі у розмірі 3326 гривень 30 копійок.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликався на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що в даному випадку суд першої інстанції в порушення приписів ЦПК України не вирішив питання про склад осіб, яких необхідно залучити до участі у справі. Зокрема не було залучено до розгляду справи всіх осіб, які зареєстровані та проживають в спірному житловому будинку за адресою: Рівненська область, м. Радивилів, вулиця Вишнева, 6.

Звертав увагу на те, що суд першої інстанції не залучивши його у якості співвідповідача по справі та в подальшому ухваливши рішення щодо його прав та обовязків, а саме: про позбавлення ОСОБА_2 права проживання та про виселення його з будинку, що розташований за адресою: Рівненська область, м. Радивилів, вулиця Вишнева, 6 порушив його права на судовий захист, з огляду на вищевикладене рішення суду є необґрунтованим та незаконним.

Доводив, що судом першої інстанції не було враховано, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону так і норма статті 109 ЖК Української РСР. Отже за змістом цих норм особам, які виселяються з житлового будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. З огляду на вказане судом першої інстанції не застосовано норми матеріального права, які необхідно було застосувати, тобто рішення є незаконним, а тому підлягає скасуванню.

З цих підстав просив рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 29 липня 2013 року скасувати. Прийняти нове рішення, яким в позові ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити повністю.

ОСОБА_2,ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у встановленому законом порядку, завчасно були повідомлені про час і місце розгляду справи, однак до суду не зявилися і причин неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.

Представник банку ОСОБА_1. просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дійшов висновку, що в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №VOKVGA00001272 від 05.03.2007 року в розмірі 57914, 23 (пятдесят сім тисяч девятсот чотирнадцять) євро, що відповідно до курсу НБУ становить 598 253 (пятсот девяносто вісім тисяч двісті пятдесят три) гривні 99 копійок слід згідно договору іпотеки №VOKVGA00001272 від 07.03.2007 року звернути стягнення на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Рівненська область, м. Радивилів, вулиця Вишнева, 6, і належать ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будинковолодіння від 29.11.2002 року, та державного акту на право приватної власності на землю серія РВ №00379 виданого ОСОБА_3 Радивилівською міською радою 28.06.1996 року та виселити громадян, які проживають в цьому будинку.

Такі висновки місцевого суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не залучався до участі в процесі по даній справі, не був відповідачем та до нього не предявлялись банком будь-які вимоги, однак місцевим судом було ухвалено рішення про його права та обовязки, а тому він на законних підставах передбачених ст.292 ЦПК України оскаржив рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 29 липня 2013 року.

Не являючись стороною кредитного чи іпотечного договору, ОСОБА_2 в поданій апеляційній скарзі просить повністю скасувати оскаржене рішення та відмовити в позові. При цьому фактично наводить тільки обґрунтування незаконності його виселення, а не самого кредитного чи іпотечного договору.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.03.2007 року між банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №VOKVGA00001272 за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 50000,00 євро зі сплатою за користування кредитом 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 05.03.2017 року (а.с.13-15).

Банк виконав свої зобовязання та надав позичальнику кредит в 50 000 євро.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 07.03.2007 року було укладено договір іпотеки №VOKVGA00001272, за умовами якого ОСОБА_3 передав в іпотеку будинок зальною площею 288,90 кв.м, житловою площею 111,30 кв.м, та земельну ділянку площею 0,06 га, які знаходиться за адресою: Рівненська область, м. Радивилів, вулиця Вишнева, 6.(а.с.18-22).

Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору у звязку з чим станом на 03.10.2012 року виникла заборгованість в розмірі 57914, 23 євро.

Відповідно до вимог ст.ст. 526,527,530,599 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

27.08.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 письмову вимогу №30.1.0.0/2-488 про необхідність усунення порушень кредитного зобовязання та попередив боржника про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги банку та необхідність звільнення житлового будинку, однак вимоги банку позичальником та іпотекодавцем виконані не були.

Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Іпотекодавець ОСОБА_3 в місцевому суді позов визнав, а позичальник ОСОБА_4 до суду не явився, хоч належним чином повідомлявся.

Отже, місцевий суд обґрунтовано задовольнив вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з довідки Радивилівського РС УДМС України в Рівненській області №339 від 22.05.2013 року вбачається, що в будинку №6 по вул. Вишнева в м. Радивилів зареєстровані і проживають ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5.

За змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР). У такому випадку виселення здійснюється відповідно до частини четвертої статті 109 та статті 1322 ЖК УРСР.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України № 6-2830цс15 від 10 лютого 2016 року та відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для суду, що розглядує спір.

Місцевим судом зазначених вимог закону дотримано не було.

З матеріалів даної справи вбачається, що іпотечне майно, а саме будинок зальною площею 288,90 кв.м, житловою площею 111,30 кв.м, та земельну ділянку площею 0,06 га, які знаходиться за адресою: Рівненська область, м. Радивилів, вулиця Вишнева, 6, було придбане не за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою, а тому виселення жильців іпотечного будинку можливе за умови забезпечення їх житлом, чого зроблено не було.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, ОСОБА_2 слід присудити з банку понесені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме однієї немайнової вимоги, що складає 606,32 грн..

Враховуючи зазначене, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частинні виселення жильців із іпотечного житла з ухваленням в цій частині позовних вимог нового рішення про відмову в їх задоволенні.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, ст. 309, ст.313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 29 липня 2013 року скасувати в частині виселення жильців з будинку, що розташований за адресою: Рівненська область, м. Радивилів, вул. Вишнева, 6, та в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати 606,32 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : С.В. Боймиструк

Судді : С.О. Гордійчук

ОСОБА_6