Справа №333/65/17
Провадження №2/333/779/17
30 березня 2017 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Круглікової А.В.,
при секретарі Тарасенко О.О.,
розглянувши матеріали цивільної справи №333/65/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою, -
03.01.2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1, яка є трьохкімнатною загальною площею 68,42 кв. м., житловою площею 42,9 кв.м., а саме, ОСОБА_1 належить 1/4 частина, на підставі свідоцтва про право власності, виданого Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради 19.02.2006 року, та 1/4 частина у порядку спадкування за законом після смерті батьків ОСОБА_3, померлого 10.09.2013 року, та ОСОБА_4, померлої 21.08.2015 року, на підставі свідоцтв про право на спадщину, виданого Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою 22.02.2016 року за № 5-79, 5-81. Тобто фактично ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири. ОСОБА_2 є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1. Сторони не можуть знайти домовленості у користуванні квартирою, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду із вищевказаним позовом.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
На підставі викладеного, керуючись ст. 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд незалежно від волі інших осіб.
Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч.4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч.1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 383 ЦК України, встановлює, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.
Окрім того, пунктом 14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі якщо не можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, у такому випадку може бути встановлено лише порядок користування приміщеннями квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі № 6-12цс13 норма ст. 358 ЦК України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об'єкт самостійної власності кожного з них.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та фактично проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради 19.02.2008 року, належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_2. Крім того, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом № 5-79, 5-81 від 22.02.2016 року, виданих Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою, після смерті батьків, ОСОБА_3, померлого 10.09.2013 року, та ОСОБА_4, померлої 21.08.2015 року, ОСОБА_1 отримав 1/3 та 1/2 частки вказаної квартири.
Таким чином, станом на час розгляду справи в суді, позивач фактично є власником 1/2 частини наведеної вище квартири.
Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.03.2017 року, відповідач ОСОБА_2 є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1.
Згідно технічного паспорту, який виготовлено станом на 27.02.1989 року, інвентаризаційна справа №139313АДРЕСА_3 у житловому будинку № 44 по вул. Автозаводська, м. Запоріжжя, знаходиться на 4 поверсі 9 поверхового будинку, загальна площа квартири складає 68,42 кв.м., житлова площа спірної квартири складає 42,9 кв.м, в тому числі 1-а кімната 10,7 кв.м., 2-а кімната 17,3 кв. м., 3-я кімната 14,9 кв.м., кухня площею - 8,0 кв.м., туалет площею 0,9 кв.м., ванної кімнати площею - 2,7 кв.м., коридору площею 9,4 кв.м., комори площею - 1,2 кв.м., квартира обладнана балконом - 1,07 кв.м., лоджією 2,25 кв.м., висота приміщень 2,60 м.
У звязку з тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не можуть знайти домовленості у користуванні квартирою, позивач просить виділити йому у користування 2 суміжні кімнати, а саме: № 3 площею 17,3 кв.м. та № 2 площею 14,9 кв.м. в спірній квартирі, а відповідачу кімнату № 4, площею 10,7 кв.м. в спірній квартирі, яка є ізольованою, в загальному користуванні залишити: кухню, вбиральню, коридор, кладову.
Житлове приміщення, яке просить виділити позивач у користування, відповідає його ідеальній частці у спільній власності, а саме 1/2 частина. При цьому, в результаті встановлення порядку користування квартирою не порушуються інтереси відповідача, якому, станом на час розгляду справи в суді, належить 1/4 частина, та також відповідає його ідеальній частці у спільній власності.
Також, суд виходить з того, що відповідно до ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМУ.
Як вбачається із ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереженні спільного майна, у сплаті податків, зборів, обов'язкових платежів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.
Позивач ОСОБА_1 одноособово несе всі витрати щодо сплати комунальних послуг. Визначення порядку користування квартирою надасть можливість позивачу чітко відмежовувати свою частку від частки відповідача, а також можливість у подальшому розпорядитися своєю власністю.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_5підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в сумі 551,20 грн. покладається судом на відповідача.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -
1.Позов задовольнити.
2.Виділити ОСОБА_1 в користування житлове приміщення у вигляді кімнати № 3 площею 17,3 кв.м., кімнати № 2 площею 14,9 кв.м. в квартирі АДРЕСА_4.
3.Виділити ОСОБА_2 в користування житлове приміщення у вигляді кімнати № 4, площею 10,7 м.кв. в квартирі АДРЕСА_4.
4.Місця загального користування: кухню, ванну кімнату, туалет, кладову, коридор в квартирі АДРЕСА_4 залишити в спільному користуванні співвласників квартири.
5.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя А.В.Круглікова