Справа № 289/1843/17
Номер провадження 2/289/1003/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Невмержицького І.М.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ставецької сільської ради, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті його матері ОСОБА_3, залишилось спадкове майно, яке складається з:

- земельної ділянки розміром 2,1019 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ленінської сільської ради, і яка належала на праві приватної власності померлій матері позивача ОСОБА_3 згідноДержавного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 153196 від 15 липня 2003 року, виданий на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 137 від 15.05.2003 року,

- земельної ділянки розміром 0,2734 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала на праві приватної власності померлій матері позивача, ОСОБА_3 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 153195 від 15 липня 2003 року, який виданий на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 137 від 15.05.2003 року, інших спадкоємців які б мали право та претендували на зазначене майно немає, тому просив суд визнати за ним право власності на вищевказане майно.

В судовому засіданні позивач не з»явився, про дату час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надіслав заяву в якій просив справу розглянути без його участі а позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, народився 12 листопада 1957 року в с. Леніно (нині - Ставки), Радомишльського району, Житомирської області, на даний час зареєстрований та проживає в м. Києві.

Відповідно до свідоцтва про народження позивача серії ЧЕ № 406386 від 20.11.1957 року, що видане Ленінським сільським ЗАГС Радомишльського району Житомирської області, його батьками є: батько, ОСОБА_4, українець та мати, ОСОБА_3, українка.

07 серпня 2006 року померла мати позивача, ОСОБА_3, у віці 82 років в с. Леніне, Радомишльського району, Житомирської області - даний факт підтверджує свідоцтво про смерть серії І-ТП № 309281, що видане повторно Радомишльським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області від 09.08.2017 року.

Спадщину після смерті ОСОБА_3, у відповідності до ст. 1261 ЦК України, прийняв позивач, як спадкоємець за законом, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де на підставі цього, було заведено спадкову справу під № 22(2007). Крім того, позивач вже оформив житловий будинок після смерті матері та зареєстрував своє право власності на дане майно, що також підтверджує рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 26.11.2009 року та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25229798 від 04.02.2010року.

До складу спадкового майна, що залишилося після смерті матері позивача, зокрема всього іншого, входять дві земельні ділянки, а саме:

- земельна ділянка розміром 2,1019 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ленінської сільської ради, і яка належала на праві приватної власності померлій матері позивача ОСОБА_3 згідноДержавного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 153196 від 15 липня 2003 року, виданий на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 137 від 15.05.2003 року;

- земельна ділянка розміром 0,2734 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала на праві приватної власності померлій матері позивача, ОСОБА_3 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 153195 від 15 липня 2003 року, який виданий на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 137 від 15.05.2003 року;

Відповідно до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки позивач, як єдиний спадкоємець за законом (ст. 1261 ЦК України) - не має можливості через те, що вищезазначені державні акти рахуються втраченими, що в свою чергу, згідно ЗУ «Про нотаріат», є перешкодою для вчинення необхідних нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтв про право на спадщину.

У відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку».

Згідно листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно до ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування».

Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на оспорюване домоволодіння, а відтак позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1223, 1233, 1235, 1268-1270, 1273 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Ставецької сільської ради, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом, після смерті його матері ОСОБА_3, право власності на спадкове майно, яке складається з:

- земельної ділянки розміром 2,1019 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ленінської сільської ради, і яка належала на праві приватної власності померлій матері позивача ОСОБА_3 згідноДержавного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 153196 від 15 липня 2003 року, виданий на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 137 від 15.05.2003 року;

- земельної ділянки розміром 0,2734 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала на праві приватної власності померлій матері позивача, ОСОБА_3 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 153195 від 15 липня 2003 року, який виданий на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 137 від 15.05.2003 року,

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. М. Невмержицький