Справа №
Провадження № 2/191/1535/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Матіяш С.К.

за участю секретаря ОСОБА_1

згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

02.10.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 квітня 2000 року вона уклала угоду з ОСОБА_3 про продаж квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Угоду від імені ОСОБА_3 підписував її представник за довіреністю ОСОБА_4. Сама ОСОБА_3 вибула в Російську Федерацію 20 квітня 2000 року. Попередній договір, та умови покупки квартири позивач обговорювала з ОСОБА_3 За умовами договору ОСОБА_2 повинна була до 16 жовтня 2001 року повністю сплатити вартість квартири, після чого ОСОБА_3 зобов'язувалася посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально. 16 серпня 2000 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 повністю оформив право власності на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1, на ОСОБА_3 До того часу позивач повністю сплатила вартість обумовленої суми за купівлю квартири. 17 серпня 2000 року позивач зареєструвалася у квартирі за згодою власника. Представник ОСОБА_3, після того як ОСОБА_2 зареєструвалася у квартирі, виїхав за своїм постійним місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1. За тією ж адресою проживала ОСОБА_3 Точну адресу позивач не знала, але вони спілкувалися в телефонному режимі. ОСОБА_2 зверталася до продавця із пропозицією приїхати для належного оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке підлягає нотаріальному посвідченню, але до теперішнього часу належних дій не вчинено. ОСОБА_3 більше не приїздила до України. Таким чином,позивач проживає у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2, більше 17 років. На теперішній час квартира зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі дубліката свідоцтва на право власності на житло (1/2 частина квартири), виданого 07.08.2000 року Новогнідською сільською радою, про що зроблено запис в реєстрову книгу БТІ №91 за реєстровим номером 22, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом (1/2 частина квартири), виданого 14.08.2000 року за реєстровим номером 810 Другою Синельниківською державною нотаріальною конторою (довідка БТІ додається).02 квітня 2006 року ОСОБА_3 померла у м. Клинці Брянської області, РФ. Позивач зазначає, що заволоділа квартирою добросовісно, на підставі згоди власника та попереднього договору, укладеного у присутності свідків, повністю сплатила її вартість, тому була впевнена, що набула право власності законно. Доказом є договір від 25 квітня 2000 року. Також, ОСОБА_2 зазначила, що квартирою володіє відкрито та безперервно з 17 серпня 2000 року, проживає у ній, сплачує всі комунальні платежі, здійснювала її ремонт, вживала заходів щодо підведення водо- та газопостачання, про що також свідчить акт від 18.08.2017 року, складений за місцем проживання. Позивач, посилаючись на ст. 344, п.п. 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вважає, що набувальна давність повинна застосовуватися з 1 січня 2001 року, тобто вона відкрито, добросовісно, безперервно володіє квартирою, розташованою за адресою АДРЕСА_2, протягом 16 років 8 місяців. Позивач просить суд, визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою:вул. Центральна, буд.2 кв.1, у с. Новогніде, Синельниківського району, Дніпропетровської області,за набувальною давністю.

Представник позивача ОСОБА_5 у судове засідання не зявилась, але до початку його проведення надала суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без її присутності.

До початку проведення судового засідання сільським головою Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області надано суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 25.04.2000 року, між продавцем ОСОБА_6, що діє на підставі довіреності ОСОБА_3, та покупцем ОСОБА_2, укладено договір купівлі-продажу кв.1, розташованої у буд. №2 по вул. Центральній у с. Новогніде Синельниківського району Дніпропетровської області, з обовязком останньої сплачувати всі комунальні послуги з 01 травня 2000 року до здійснення угоди купівлі-продажу. Кінцевий розрахунок визначено провести 16 жовтня 2001 року в сумі 748 доларів США. У вказаному договорі проставлено відмітку про отримання 20.03.2003 року 922 долари США (а.с.8).

Відповідно до довідки, виданої Новогнідською сільською радою Синельниківського району Дніпропетровської області від 18.08.2017 року зазначено, що ОСОБА_3, яка мешкала за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Новогніде, вул. Центральна, 2/1, вибула 20.04.2000 року на постійне місце проживання до Російської Федерації (а.с. 15), про що також надано суду виписку із домової книги за вказаною адресою (а.с. 16)

З наданої суду копії виписки запису акту про смерть №333 від 03 квітня 2006 року, виданого відділом ЗАГС міста Клинці управління ЗАГС Брянської області вбачається факт смерті 02 квітня 2006 року у місті Клинці Брянської області Росії ОСОБА_3 (а. с. 10-11), якій на момент смерті належала, відповідно до довідки,виданої КП «Синельниківське МБТІ» від 15.08.2017 року:

-? частина кв.1, розташованої у буд. №2 по вул. Центральній у с. Новогніде Синельниківського району Дніпропетровської області, згідносвідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.08.2000 року, після смерті ОСОБА_7, померлого 11.02.2000 року, посвідченого виконуючим обовязки державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за №810;

- ? частина кв.1, розташованої у буд. №2 по вул. Центральній у с. Новогніде Синельниківського району Дніпропетровської області, згідно дубліката свідоцтва на право власності на житло, виданого 05.09.1994 року орендним підприємством «Революціонер». Дублікат свідоцтва про право власності на житло видано 07.08.2000 року Новогнідською сільською радою, про що зроблено запис в реєстрову книгу БТІ №91, за реєстровим №22, станом на 08.07.2000 року (а.с.14)

Позивач ОСОБА_2 з 17 серпня 2000 року проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що вбачається із наданої суду довідки Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 18.08.2017 року (а.с.17).

Окрім того, ОСОБА_2 за вищевказаною адресою укладено договір №19113 від 07.04.2014 року про надання послуг з постачання холодної води; оформлено паспорт на газове обладнання від 20.02.2002 року, а також надано акт на періодичну перевірку та прочистку димових вентканалів від 26.06.2004 року.

Суд не приймає до уваги в якості доказу, наданий суду договір №2506511 від 15.08.2007 року про користування електроенергією для побутових споживачів Дніпропетровської області, виходячи з того, що останній хоч і укладений від імені ОСОБА_2, але забезпечив користування електричною енергією в приміщеннях кв. 2, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Новогніде, вул. Центральна, буд. 2.

Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до ч. 1ст. 344 ЦК, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3ст.344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови)

Відповідно до ст.ст.335і344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Враховуючи положення пункту 8Прикінцевих та перехідних положень ЦКпро те, що правила ст. 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16 ЦК, а також ч.4ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)

Пунктом 5 Постанови ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

Отже, беручи до уваги, що позивач ОСОБА_2 добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти квартирою №1 в будинку №2 по вул. Центральній у с. Новогніде Синельниківського району Дніпропетровської області, суд вважає за можливе визнати за нею право власності за набувальною давністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 15,16, 328, 344, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на квартиру за №1, розташовану в будинку №2 по вул. Центральна у с. Новогніде Синельниківського району Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_9