22.11.2017 227/2827/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

22 листопада 2017 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хоменко Д.Є.

при секретарі Малашко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2017р. позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, третя особа: ОСОБА_3 В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона була зареєстрована у шлюбі з ОСОБА_2, який було розірвано за рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.01.2013р. Від зазначеного шлюбу є дитина ОСОБА_3, 02.11.1993р.н. 22.06.2000р. від виконкому Добропільської міської ради позивач отримала ордер №43 на квартиру за адресою: м.Добропілля, вул.Луганського, 13/11 та стала основним квартиронаймачем, мешкали там всією сімєю. До розірвання шлюбу на початку 2011р. позивач пішов із сімї та став мешкати зі своїми батьками за адресою: м.Добропілля, вул.Малиновського, 11/2. Позивач вказала, що просила відповідача знятись з реєстраційного обліку за адресою квартири, але він постійно відмовляє, оскільки йому це не потрібно. Також гр.ОСОБА_1 приходиться сплачувати комунальні послуги за відповідача, який не мешкає у спірній квартирі, що спричиняє матеріальні труднощі. Вважає, що відповідач втратив право користуватись квартирою, оскільки не мешкає там з січня 2011р. Тому просить визнати відповідача втративши право на користування жилим приміщенням за адресою: м.Добропілля, вул.Луганського, 13/11, у звязку з його відсутністю за місцем реєстрації без поважних причин більше одного року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, але в матеріалах справи мається заява в якій просить розглянути цивільну справу без її участі, просила суд задовольнити позовні вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Третя особа ОСОБА_3 також не зявився в судове засідання, в матеріалах справи мається заява в якій просить розглянути цивільну справу без його участі, у звязку з тим, що проходить військову службу в зоні АТО, підтримав позовні вимоги позивача.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення в газеті «Урядовий Курєр» №217 від 17.11.2017р. Заяв про розгляд справи у його відсутність, або про перенесення розгляду справи до суду не надходило.

Таким чином, на підставі ч.2 ст.158 та ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи і ухвалити заочне рішення.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 копії ордеру на житлове приміщення №43 виконкому Добропільської міської ради, ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище Федірко) була надано право на зайняття житлового приміщення за адресою: м.Добропілля, вул.Луганського, 13/11, склад сімї: ОСОБА_5 (основний квартиронаймач), чоловік ОСОБА_2 та дитина ОСОБА_3 Ордер виданий на підставі рішення Добропільської міської ради №290 від 22.06.2000р(а.с.10).

З копії особового рахунку, виданого КП «ДСЄЗ» від 13.07.2015р. вбачається, що 07.07.2000р. у спірній квартирі були зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також 24.05.2011р. їх син ОСОБА_3 (а.с.11), також цей факт підтверджується довідкою відділу реєстрації Добропільської міської ради №17/3189 від27.08.2017р. (а.с.15).

Копією свідоцтва про укладення шлюбу від 24.10.1992р. виданого відділом ЗАГСа м. Добропілля Донецької області, актовий запис №317, підтверджується що позивач та відповідач зареєстрували шлюб, на той час позивач змінив прізвище на «Колованова»(а.с.12).

Від вищезазначеного шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_3 02.11.1993р.н., про що мається копія свідоцтва про народження дитини, виданого 15.11.1993р. відділом ЗАГСа м. Добропілля Донецької області, актовий запис №341 (а.с.13).

Відповідно до копії рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.01.2013р. шлюб між сторонами було розірвано, після розірвання шлюбу позивач взяла дошлюбне прізвище «Федірко» (а.с.14).

ОСОБА_4 виданого ПП «ДРЕС «Південний» №457 від 09.08.2017р., ОСОБА_2 не мешкає за адресою: вул. Луганського, 13/11 в м.Добропілля протягом шести років (а.с.16).

Позивач до матеріалів справи надала копії квитанцій про сплату комунальних послуг, відповідно до яких вона сплачувала їх самостійно (а.с.17-20).

Як вбачається з копії посвідчення учасника військових дій серії АБ №343678 виданого 15.06.2017р., третя особа ОСОБА_3 дійсно проходить військову службу (а.с.21).

Надаючи правову оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень проти них. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких виникає у сторін спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст.61 ЦПК України встановлені підстави звільнення від доказування, а саме: обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

ОСОБА_4 ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.64 Житлового кодексу Української РСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до ст.71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею 72 Житлового кодексу Української РСР, визначається наступний порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням: визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

ОСОБА_4 п.10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України». У справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Виходячи з положень ст.71 ЖК України та роз'яснень, що містяться в пп.10 і 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України», право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею. В разі відсутності цих осіб понад встановлені строки з поважних причин (перебування у відрядженні, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) цей строк може бути продовжений судом.

Таким чином, у суду не має підстав для сумніву в наданих відомостях позивача, зібрані по справі дані підтверджують факт не проживання відповідача у спірній квартирі більше одного року, що є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 61, 88, 169, 209, 213, 215, 223-227 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, 18.09.1971р.н., таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1, у звязку з його відсутністю за місцем реєстрації без поважних причин більше одного року.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення судом першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Копію заочного рішення направити сторонам по справі.

Рішення винесено у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Д.Є. Хоменко