Провадження № 2/643/1972/17
21.03.2017 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - Скотаря А.Ю., при секретарі - Кречетовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що за договором купівлі-продажу від 20.03.2004 придбала 5/8 частин квартири АДРЕСА_1, ще 1/8 частина вказаної квартири подарована їй матір'ю ОСОБА_4 за договором дарування від 15.06.2011. Крім того, 1/8 частка спірної квартири належить їй на підставі свідоцтва про право власності від 09.01.2001, виданого в наслідок приватизації.
Таким чином, загалом позивач є власником 7/8 частки зазначеної квартири, а її донці - ОСОБА_3 належить 1/8 її частка.
Відповідачка - свекров позивача - зареєструвалась за її згодою в квартирі в 2011 році коли приїхала до м. Харкова з Росії, де до того постійно мешкала, проте її реєстрації була і є лише формальною, так як в даній квартирі відповідач ніколи не проживала, а мешкала в сел. Високому Харківського району Харківської області. Разом з тим, після подій лютого 2014 року відповідач залишила Україну та виїхала до Росії, з того часу з нею немає зв'язку.
Реєстрація свекрові в квартирі позивача створює останній перешкоди в реалізації її прав власника, так як комунальні послуги вона сплачує з урахуванням зареєстрованої відповідачки, при цьому жодних перешкод для проживання за місцем реєстрації свекрусі вона не створювала. Отже, позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом за адресою реєстрації.
До суду позивач та третя особа подали заяви про слухання справи у їх відсутність, при цьому позивач на задоволенні позову наполіг, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, а третя особа не заперечувала проти його задоволення.
Відповідач до суду не з'явився, викликався за адресою реєстрації як за останнім відомим місцем проживання, про причини неявки не повідомив, що, враховуючи заяву позивача, дає змогу розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно свідоцтва про право власності від 09.01.2001 квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності зареєстрована за ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по 1/8 частині за кожним (а.с. 5).
Згідно договору купівлі-продажу від 20.03.2004 ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_11, яка діяла в інтересах неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 5/8 частин квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).
1/8 частина вказаної квартири перейшла у власність ОСОБА_1 від матері ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 15.06.2011 (а.с. 8, 9).
Тобто, твердження позивача про належність їй на момент подання позову на праві приватної власності 7/8 частин зазначеної квартири, а її донці ОСОБА_3 - 1/8 її частини відповідає дійсності та підтверджується належними доказами.
На теперішній час в спірній квартирі зареєстрована, крім іншого, свекруха позивача ОСОБА_2 (а.с. 10).
Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном.
У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Той факт, що ОСОБА_2 не має власних речей за адресою реєстрації, добровільно покинула житло за місцем реєстрації підтверджується актом про не проживання, довідкою Московського ВП ГУНП в Харківській області про відсутність даних про створення перешкод останній для реєстрації за місцем проживання (а.с. 11, 12).
Абзацом 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи викладене, позовні вимоги мають бути задоволені в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 386, 391, 405 ЦК України, -
Позов задовольнити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та зняти останню з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 10-ти днів з моменту отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту його постановлення, а особою, що приймала участь у справі, але не була присутньою під час проголошення рішення в той самий строк з моменту отримання його копії.

Суддя А.Ю. Скотар