АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/25/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Желепи О.В., Рубан С.М.

при секретарі: Перетятько А.К.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання сина

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, який продовжує навчання у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Обґрунтовує свої вимоги тим, що син проживає разом з позивачем та продовжує навчатись у вищому навчальному закладі денної форми навчання. Проте відповідач не допомагає матеріально утримувати сина.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання сина- задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 вересня 2015 року на період навчання сина у Національному транспортному Університеті до 30 червня 2019 року але не більше 23 річного віку.

Додатковим рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати частково рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року та встановити розмір аліментів у сумі 10 % від його середньомісячного доходу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції встановлено, що позивач звернулась з позовом 23 вересня 2016 року, а аліменти стягуються з 23 вересня 2015 року. Також зазначає, що суд першої інстанції не врахував майновий стан відповідача, оскільки у нього на утриманні перебуває дружина та малолітня дочка.

Відповідач та його представник у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 01 березня 1997 року по 02 липня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

В період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 навчається на першому курсі, факультету транспортних та інформаційних технологій за спеціальністю організація перевезень та управління транспортом, денної форми навчання, з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року (а.с. 7).

Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітнього ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що обов'язок по утриманню повнолітньої дитини, що продовжує навчання покладено на обох батьків.

Проте з таким висновком в повній мірі погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу)

платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з доводів відповідача та наданих ним відповідних письмових доказів, він не відмовляється від підтримки сина, але не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_3 отримує невеликій дохід та у нього на утриманні перебуває дружина ОСОБА_7, яка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за неповнолітньою дочкою - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягненню нею три річного віку (а.с. 35, 55,56).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_5 працює і також має можливість надавати допомогу на утримання сина.

Вказані обставини, помилково не враховані судом при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача.

При визначені розміру аліментів на утримання повнолітнього ОСОБА_6 колегія суддів також враховує те, що син сторін потребує в утриманні на період навчання (їжа, одяг, комфорт, користування житлово-комунальними та медичними послугами) та потреби в реалізації соціального та духовного розвитку.

Враховуючи вказані обставини справи, колегія суддів вважає необхідним розмір стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання ОСОБА_6 зменшити з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув аліменти починаючи з 23 вересня 2015 року, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки позивач направила позовну заяву 23 вересня 2015 року, а тому, у відповідності до ч.1 ст. 191 СК України, саме з цієї дати мають стягуватись з відповідача аліменти.

Враховуючи викладені обставини колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення підлягає зміні в частині визначення частки стягнутих аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року - змінити. Зменшити розмір стягнутих аліментів з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: