Справа № 703/4267/16-ц
27 березня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Васильківської Т.В.,
секретар судових засідань Кочеткова І.В.
представник позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя, сплату компенсації та стягнення моральної шкоди
Позивач у грудні 2016 року звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що він з відповідачем проживав в зареєстрованому шлюбу з 1991 року по 2004 рік. В вересні 2016 року позивачу стало відомо про те, що ОСОБА_4 в 2002 році за його кошти в сумі 2000 доларів США придбала будинковолодіння № АДРЕСА_1, яке оформила на свого неповнолітнього на той час сина ОСОБА_5, а у 2004 році вказане будинковолодіння було продане відповідачем за 4000 доларів США. В зв'язку тим, що будинководіння № АДРЕСА_1 було придбане під час шлюбу, то вважає його спільним майном подружжя та просить стягнути з відповідача половину вартості отриманої від його продажі.
Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити з підстав наведених у позові.
Відповідач в судове засідання не з'явилась, з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи булла повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції (а.с.16,21).
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.8 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.74 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином.
Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 1991 року по 2004 роки перебували в зареєстрованому шлюбу, що підтверджується рішенням суду від 19 жовтня 2005 року (а.с.5-7).
На підтвердження своїх доводів позивач надав лише копію будинкової книги на будинковолодіння АДРЕСА_1, що містить відмітку про проживання у відповідній квартирі ОСОБА_5.(а.с.4)
Згідно ч.1 ст.368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Крім того, згідно ст.61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло.
За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач та його представник, як в позовній заяві так і в судовому засіданні не надали суду жодних доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги. Також позивач не звертався до суду із клопотаннями про витребування таких доказів.
Твердження позивача висловлені у позові, як про вартість так і про обставини придбання та відчуження будинковолодіння АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_5 ґрунтуються виключно на його здогадках та припущеннях.
Також позивачем не надано жодного доказу спричинення йому моральної шкоди, та не зазначено у чому саме полягали його моральні страждання та переживання.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
А тому, узагальнюючи вищенаведене, підстав для задоволення позову ОСОБА_3 у суду не має.
Керуючись ст. 10, 59, 60, 88, 209, 213, 215, 218ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя, сплату компенсації та стягнення моральної шкоди - відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення відповідач може подати протягом 10 днів з дня отримання його копії до Смілянського міськрайонного суду.
В 10 денний строк з дня проголошення заочного рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через міськрайонний суд.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його перегляд та оскарження, а в разі оскарження -після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Повний текс рішення виготовлено 28 березня 2017 року.

Головуючий: Т.В. Васильківська