У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 16 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У червні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом, який обґрунтувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 1986 року, мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що з березня 2009 року вони припинили подружні стосунки у зв'язку із втратою взаєморозуміння та довіри, просила розірвати шлюб з відповідачем.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2009 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вищевказане рішення, у зв'язку із тим, що позивачка до суду про розірвання шлюбу не зверталась, позовної заяви не підписувала, про розгляд справи не повідомлялась, просила скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 16 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2009 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеної судової ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, правильно виходив із законності та обґрунтованості рішення та погодився з його висновками про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, а подальше збереження шлюбу недоцільне.

Доводи заявника у касаційній скарзі стосовно того, що вона не підписувала позовну заяву про розірвання шлюбу були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, який відповідно до пояснень ОСОБА_2 у судовому засіданні встановив, що остання не заперечувала проти розірвання шлюбу з відповідачем у 2009 році, оскільки на той час виникла така необхідність.

Постановляючи ухвалу у справі, суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не викликають необхідності перевіряти матеріали справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, за касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 16 лютого 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак