Провадження № 2/127/6119/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Тонкопій Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 01.11.2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просила стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2 000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свій позов мотивувала тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.10.2015 року. Позивач подала до суду позов про розірвання шлюбу. Під час шлюбу у позивача та відповідача народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач не надає будь-яких коштів на утримання сина, що змусило позивача звернутися до суду з цим позовом. Відповідач є здоровою та матеріально забезпеченою людиною, має мінливий дохід, інших утриманців не має, позивач потребує матеріальної допомоги від відповідача на утримання спільного сина.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник не зявилися, позивач надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, надав до суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

За таких обставин суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України.

Дослідивши докази в їх сукупності, враховуючи зміст заяв позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що наявні всі законні підстави для прийняття визнання позову відповідачем, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі з 07.10.2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.2).

На час подання позову до суду подружні відносини та спільне проживання сторонами припинено, позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу (а.с.4).

06.03.2016 року у подружжя народився син ОСОБА_4, який після припинення батьками спільного проживання проживає разом з матірю. Син перебуває на повному утриманні матері.

Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача аліментів визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі..

Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів(надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно п. 17 Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК України.

У цьому звязку судом встановлено, що відповідач по справі офіційно не працює, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі заслуговує на увагу. До вказаного висновку суд також приходить з огляду на визначене п. 2 ч. 3 ст. 181 СК України субєктивне право позивача на визначення способу стягнення аліментів, які підлягають стягненню з відповідача.

Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільна дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на її повному утриманні, що потребує значних коштів. Разом з тим, зважаючи на повне визнання відповідачем позову, суд вважає можливим встановити розмір аліментів на рівні 2 000 грн. щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим, з огляду на спільний обовязок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 01.11.2017 року.

У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-184, 191 СК України, ст. ст. 10, 60, 88, 174,212- 215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІДН НОМЕР_1, адреса реєстрації: м. Вінниця, вул. Чехова, 10 кв.40,41, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса реєстрації: м. Вінниця, вул. Чехова, 10, корп. гурт, кв.40,41, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 01.11.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІДН НОМЕР_1, адреса реєстрації: м. Вінниця, вул. Чехова, 10 кв.40,41, на користь держави 640 гривень судового збору.

Рішення суду в межах суми аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: