Провадження № 2/229/1599/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 грудня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелєєвої Є.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 Зазначила, що 20 червня 2009 року між нею та ОСОБА_3 був укладений шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_4. Саме з того часу відповідач самоусунувся від своїх батьківських обов'язків, а саме: відповідач не дбав про добробут родини, про матеріальне забезпечення сім'ї та не проявляв батьківських почуттів до дитини. Він також не залишався із сином на одинці, не проявляв до неї щонайменшої турботи. Його дратував те, що син вимагає постійної до себе уваги. Крім цього, відповідач зловживав алкогольними напоями та не мав постійної роботи. Через ці проблеми у родині ОСОБА_1 почали виникати сварки та непорозуміння. У листопаді 2010 року сторони припинили спільне проживання, і відповідач покинув сім'ю. Жодних кроків для покращення сімейних відносин відповідач не зробив. У лютому 2011 року син ОСОБА_4 тяжко захворів. Позивач разом з дитиною знаходилися у лікарні. Ці обставини змусили позивача звернутися до відповідача і попросити його принести до лікарні кашу для сина. Відповідач привіз пакет з кашею, але у лікарні пробув всього 15 хвилин. Саме у лютому 2011 року син останній раз бачив свого рідного батька 02 грудня 2011 року рішенням Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області № 2-1175/2011 шлюб між сторонами був розірваний, а з ОСОБА_3 втрачені усі зв'язки. Жодного разу з моменту хвороби сина ОСОБА_4, відповідач не поцікався станом його здоров'я та матеріальними потребами. Завжди вихованням дитини займалася позивач одноособово. Позивач ОСОБА_1 просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з нього аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила суду, що з 2011 року відповідач ОСОБА_3 не спілкується з сином ОСОБА_4. Вона багато разів дзвонила йому, запрошувала до спілкування з дитиною, але останній на запрошення не відреагував. Казав, що на поїздку до сина у нього немає грошей. Матеріальну допомогу відповідач також сину не надає і не цікавиться його потребами. У свекрові, яка мешкає у м. Донецьку Донецької області, позивач разом з сином були приблизно 3- 3,5 років тому назад. Були часи, коли вона їм також дзвонила. З відповідачем позивач розмовляла останній раз 5 років тому назад. Дитина цікавиться батьком, має бажання йому подзвонити, але телефонного номеру відповідача вони не знають. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 пояснила суду, що позивач ніколи не забороняла відповідачу бачитися з сином, але він свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків.

Представник служби у справах дітей Ясинуватської районної державної адміністрації Донецької області до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

Відповідач ОСОБА_3. до суду не з'явився. Виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Дружківського міського суду Донецької області (ІНФОРМАЦІЯ_3), оскільки територія, де знаходяться відповідач, є тимчасово окупованою, і поштове сполучення з ним не здійснюється.

Свідок ОСОБА_6 розповів суду, що доводиться позивачу сусідом. ОСОБА_1 разом з сином мешкають у будинку АДРЕСА_1. Близько 6 років він не бачив, щоб відповідач ОСОБА_3 приходив до сина ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Взагалі відмітив, що після святкування їх весілля відповідач недовгий час мешкав з дружиною та сином.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав - це міра сімейно-правової відповідальності за порушення одним із батьків прав своєї дитини, нехтування її інтересами. Про винятковість позбавлення батьківських прав говорить вичерпний перелік його підстав (ст. 164 СК України).

Судом встановлено, що 20 червня 2009 року одружилися ОСОБА_3 та ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_4. 02 грудня 2011 року шлюб був розірваний шлюб.

Довідкою № 124 від 17 серпня 2017 року, виданою Красногорівським навчально-виховним комплексом: загальноосвітню школою І-ІІ ступенів - дошкільного навчального закладу Ясинуватського району Донецької області встановлено, що ОСОБА_4 навчається у 1 класі Красногорівського НВК І-ІІ ступенів Ясинуватського району Донецької області (а.с.13).

Відповідно до довідки б/н, виданої Красногорівським навчально-виховним комплексом: загальноосвітню школою І-ІІ ступенів - дошкільного навчального закладу Ясинуватського району Донецької області, ОСОБА_3 не цікавиться життям та розвитком сина ОСОБА_4 у дошкільному закладі, участі у його вихованні не приймає (а.с.14).

У будинку АДРЕСА_1 зареєстровані та мешкають: ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Згідно зі ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ясинуватською районною державною адміністрацією Донецької області складено висновок від 05 грудня 2017 року № 449 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до його неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Суд дійшов до висновку, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_4. Про це свідчать наступні обставини: з моменту народження сина, відповідач не цікавиться його життям, потребами та не спілкується з ним. Роль батька на себе взяла матір ОСОБА_1. Остання виховує його, забезпечує усім необхідним та приділяє багато часу для розвитку та виховання. У лютому 2011 року дитина тяжко захворіла і батько відвідав сина у лікарні лише один раз. Це був виняток, тому що про це дуже просила позивач, оскільки сину нічого було їсти. Тоді до лікарні відповідач привіз дитині їжу і після цього поїхав. Відповідачу не був потрібний син ОСОБА_4. Його поява на світ постійно нервувала відповідача. Позивач не виключає, що саме це було причиною зловживання алкоголем ОСОБА_3 Тому, вищевказані факти свідчать про те, що в діях ОСОБА_3 є необхідність в позбавленні його батьківських прав відносно сина ОСОБА_4

Суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, передбачені ст. 164 Сімейного кодексу України, і є всі підстави для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Донецька Донецької області, відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про народження № 50 від 05 лютого 2010 року, зроблений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції Донецької області.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Донецька Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06 вересня 2017 року.

Рішення у частині стягнення аліментів за один місяць надати негайному виконанню.

Копію рішення після набуття чинності направити до Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складений 11 грудня 2017 року.

Суддя: С. О. Рагозіна