Справа № 541/1698/17
Номер провадження 2/541/907/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 листопада 2017 року

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

судді - Городівського О.А.

за участю секретаря Ніколаєнко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору укладеним та стягнення грошової суми за договором ,

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2017 року до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою звернулась ОСОБА_1. Обґрунтовуючи позовні вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивачка вказала, що відповідачі є подружжям. 22 листопада 2016 року позивачка продала відповідачам житловий будинок за адресою АДРЕСА_1.

Після укладення договору купівлі-продажу будинку за спільною домовленістю відповідачі також придбали у позивачки рухоме майно, яке знаходилось у будинку на суму 17500 грн. За домовленістю строк повного розрахунку за придбане майно становив 1 квітня 2017 року. Окремого письмового договору з приводу придбання майна сторони не уклали. Відповідач, ОСОБА_2 склав перелік майна та добровільно визначив його вартість. На даний час відповідачі відмовляються сплатити кошти за придбане майно.

ОСОБА_4 посилаючись на положення Цивільного кодексу України, просить суд визнати дійсним та укладеним 22 листопада 2016 року договір купівлі-продажу рухомого майна, а саме меблів, предметів домашнього вжитку та інших речей між нею та ОСОБА_2, ОСОБА_3 та стягнути з відповідачів на її користь 17500 грн. на виконання договору.

Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенню. Суду пояснила, що в момент продажу будинку відповідачам, вона розпочала продажу майна, яке перебувало у будинку. На прохання ОСОБА_2, який виявив бажання придбати частину майна, вони дійшли згоди з приводу його купівлі-продажу та ціни. За умовами домовленості розрахуватись покупець мав до 01 квітня 2017 року. В момент пред'явлення вимоги про оплату придбаного майна ОСОБА_2 повідомив, що він не має можливості заплатити в зв'язку із скрутними матеріальним становищем. 11 квітня 2017 року ОСОБА_2 на вимогу позивачки написав розписку про те, що він має борг перед ОСОБА_1 в сумі 17500 грн.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову з підстав того, що вони опинились в скрутному матеріальному становищі і на даний час виконати свої зобов'язання перед позивачкою не мають можливості. У разі необхідності можуть повернути майно, про купівля якого вони домовились. В своїх поясненнях не заперечували факту домовленості про купівлю-продажу рухомого майна. ОСОБА_2 вказав, що особисто складав список майна, яке вони придбали в ОСОБА_1, а ціни записували за взаємною домовленістю. На переконання відповідачка вони є дещо завищеними, однак враховуючи, що за домовленістю з позивачкою розрахунок міг бути відстрочений на тривалий час, він погоджувався з ними.

Суд заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи встановив, що 22 листопада 2016 року сторони домовились про купівлю-продажу певного рухомого майна, яке залишилось після продажу будинку. Перелік майна та вартість була погоджена між сторонами, що знайшло своє вираження в списку майна, який склав особисто ОСОБА_2.

Стаття 655 ЦК України визначає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В порушення вимог ст. 208 ЦК України договір купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладений не в письмовій формі. Однак не додержання письмової форми договору не є наслідок його недійсності, що передбачено ч. 1 ст. 218 ЦК України.

Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним укладеного між ними договору купівлі -продажу речей домашнього вжитку. А також стягнення з відповідача обумовленої договором суми коштів 17500 грн., з підстав того, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства. Стаття 329 ЦК України вказує на те, що договір є обов'язковим для виконанням сторонами.

Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відповідачки ОСОБА_3, так як вона не була стороною договору, а тому в неї не виникло обов'язку сплачувати кошти за придбані речі.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як в частині ОСОБА_2 позов задоволений повністю, з нього підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем в сумі 1280 грн.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 88, 209, 213-215, 218, 294 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу рухомого майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений 22 листопада 2016 року.

Стягнути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, заборгованість за договором купівлі-продажу в сумі 17500 (сімнадцять тисяч п'ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 понесені судові витрати в сумі 1280 грн..

Відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : О.А. Городівський