У х в а л а

20 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про перегляд Верховним Судом України рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2016 року, ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 2 серпня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд", (далі - ТОВ "Ковельрембуд"), публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ Дельта-Банк), публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" (далі - ПАТ "Кредитпромбанк") третя особа - приватний нотаріус Ковельського міського нотаріального округу Козоріз Наталія Степанівна, про визнання договору іпотеки недійсним,

в с т а н о в и л а :

Ковельський міськрайонний суд Волинської області рішенням від 11 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 2 серпня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнив: визнав недійсним іпотечний договір укладений 23 квітня 2008 року між ТОВ "Ковельрембуд" і відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк». У задоволенні заяви ПАТ "Дельта Банк" про накладення арешту на предмет іпотеки суд відмовив.

Стягнуто з ТОВ «Ковельрембуд», ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Кредитпромбанк» на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 183 грн 73 коп. судових витрат

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 5 грудня 2016 року касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" відхилила, рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2016 року та ухвалуАпеляційного суду Волинської області від 2 серпня 2016 року залишила без змін.

3 березня 2017 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Волинської області від 2 серпня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 грудня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Обґрунтовуючи підставу перегляду вказаних судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого, 29 квітня, 18 листопада і 9 грудня 2015 року, 17 листопада 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано зазначені норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положенням пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 5 грудня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що майнові права на відповідні квартири у незавершеному будівництвом житловому будинку, вартість яких була сплачена позивачами за договором про пайову участь, не могли бути предметом іпотеки; оскільки зазначені майнові права передані в іпотеку без згоди позивачів - такий договір є недійсним в силу статей 203, 215 ЦК України та положень Закону України «Про іпотеку».

Разом з тим у судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 4 лютого 2015 року касаційний суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що у спорі про визнання права власності на спадкове майно особа добровільно відчужила відповідне майно, зазначений договір оспорено лише в певній частині і вчиненим правочином не порушені права цієї особи;

- в ухвалі від 17 листопада 2016 року касаційний суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що у спорі про визнання договорів оренди землі недійсними відповідно до статті 217 ЦК України правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини;

- в ухвалах від 29 квітня, 18 листопада та 9 грудня 2015 року суд касаційної інстанції скасував ухвалені рішення судів першої та апеляційних інстанцій, а справи передав на новий розгляд, указавши на порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справ.

Порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Таким чином, вважати подану заяву обґрунтованою немає підстав.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд", публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк", третя особа - приватний нотаріус Ковельського міського нотаріального округу Козоріз Наталія Степанівна, про визнання договору іпотеки недійсним за заявою публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про перегляд Верховним Судом України рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Волинської області від 2 серпня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 грудня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко