УХВАЛА

08 листопада 2017 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

встановив:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває вказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу в розмірі 5000 доларів США, що складає по курсу НБУ 133699,65 грн.

Разом з матеріалами справи квартиру відповідача, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також заборонити продажу або іншого відчуження вказаної квартири.

Дана заява не відповідає вимогам, передбаченим ст. 151 ЦПК України, а саме:

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. До заяви про забезпечення позову додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися,зокрема,в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

В порушення зазначених вимог заявником необґрунтована необхідність та співмірність вжиття саме зазначеного способу забезпечення позову, не надано доказів на підтвердження того, що майно на яке позивач просить накласти арешт належить відповідачу, а також не надано доказів сплати судового збору за подачу заяви про забезпечення позову відповідно до ставок, визначених положеннями Закону України «Про судовий збір».

Так, в порушення вимог ч. 4 ст. 151 ЦПК України заявником подано до суду лише копію квитанції про сплату судового збору в розмірі 1337 грн. про сплату судового збору за подання позовної заяви.

Однак, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання заяви про забезпечення позову фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 320 грн., а отже ОСОБА_1, необхідно доплатити 320 грн. та надати оригінал квитанції до суду, оскільки документи про сплату судового збору подаються суду в оригіналі. Документом про оплату витрат є квитанція установи банку або відділення поштового зв'язку, які прийняли платіж, платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. У разі коли оплата витрат здійснюється шляхом перерахування коштів з рахунка вкладника, відкритого в установі банку, додається довідка, засвідчена підписом контролера, скріпленим печаткою фінансової установи.

Згідно ч. 8 ст. 153 ЦПК України у випадку недотримання вимог встановлених ст. 151 ЦПК, суд в порядку ст. 121 ЦПК постановляє ухвалу про повернення відповідної заяви про забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин суд вважає, що вказана заява не може бути розглянута по суті, у зв`язку з чим заявнику необхідно надати строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 121, 209, 151, 153 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Залишити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову без руху.

Надати заявнику пятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити заявнику, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали у зазначений термін, заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В. Прохоренко