Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

6 березня 2017року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Білінська Г.Б.

при секретарі Дмитришин Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи Шевченківського районного відділу Державної міграційної служби України у м. Львові про виселення та зняття з реєстрації,-

установив:

19.12.2016року ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось до суду з позовом, в якому просить виселити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер:НОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1); ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2,, адреса місця проживання: АДРЕСА_1), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса місця проживання: АДРЕСА_1) з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення та зобов'язати Шевченківський районний відділ Державної міграційної служби України у м. Львові зняти з місця реєстрації (місця проживання) ОСОБА_3 ((ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер:НОМЕР_1), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4) за адресою АДРЕСА_1; стягнути пропорційно з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування вимог покликається на те, що між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2, був укладено кредитний договір №5603533 від 17.08.2007року про надання позичальнику кредиту у розмірі 63 000,00 дол. США

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачем -1 було передано в іпотеку позивачу квартиру АДРЕСА_1, яку було придбано за кредитні кошти, про що укладений договір іпотеки №5604650 від 17.08.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І., за реєстровим №3640.

В зв'язку з нездійсненням відповідачем-1 у встановлені кредитним договором строки платежів за кредитом та нарахованими процентами у відповідача-1 виникла прострочена заборгованість за сумою кредиту.

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 12.08.2011р. по цивільній справі №2/0913/518/11 позовну заява позивача задоволено та стягнуто з відповідача-1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 662 698,80 грн., а також 1900 грн. судового збору.

Надалі, відповідач-1 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконував, у зв'язку з чим позивач 16 вересня 2016 року, користуючись своїм правом передбаченим Законом України «Про іпотеку» та іпотечним договором, використав досудовий спосіб врегулювання заборгованості та звернув стягнення на передане в іпотеку майно шляхом набуття права власності на предмет іпотеки що підтверджується інформаційною довідкою за №68499864 від 20.09.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

А саме, згідно з відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за позивачем.

На даний час, реєстрація відповідачів у квартирі унеможливлює реалізацію позивачем свого конституційного права на власність, тобто безперешкодно володіти, користуватись та розпоряджатись майном, що належить позивачу на законних підставах.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданій до суду позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду та у відповідності до п.9 ст.74ЦПК України повідомленням у газеті «Високий замок» від 28 лютого 2017року, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2, був укладено кредитний договір №5603533 від 17.08.2007року про надання позичальнику кредиту у розмірі 63 000,00 дол. США

Згідно з умовами кредитного договору позивач належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав відповідачу-1 кредит для придбання нерухомості: двокімнатної квартири на 2-му поверсі десятиповерхового будинку, реєстраційний номер: 19877861; загальною площею 49,2 кв.м. житловою площею:27,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У свою чергу, відповідач-1 зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором, що передбачено пунктами 1.1, 1.З., 3.1, 3.2 кредитного договору.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачем -1 було передано в іпотеку позивачу квартиру АДРЕСА_1, яку було придбано за кредитні кошти, про що укладений договір іпотеки №5604650 від 17.08.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І., за реєстровим №3640.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Статтями 525, 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно п.1.3. та п.3.2.1 кредитного договору відповідач зобов'язаний здійснювати повернення суми кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в додатку № 1 до кредитного договору, але не пізніше 17 серпня 2027 року.

В зв'язку з нездійсненням відповідачем-1 у встановлені Кредитним договором строки платежів за кредитом та нарахованими процентами у відповідача-1 виникла прострочена заборгованість за сумою кредиту.

В зв'язку з нездійсненням відповідачем-1 у встановлені кредитним договором строки платежів за кредитом та нарахованими процентами у відповідача-1 виникла прострочена заборгованість за сумою кредиту.

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 12.08.2011р. по цивільній справі №2/0913/518/11 позовну заява позивача задоволено та стягнуто з відповідача-1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 662 698,80 грн., а також 1900 грн. судового збору.

Надалі, відповідач-1 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконував, у зв'язку з чим позивач 16 вересня 2016 року, користуючись своїм правом передбаченим Законом України «Про іпотеку» та іпотечним договором, використав досудовий спосіб врегулювання заборгованості та звернув стягнення на передане в іпотеку майно шляхом набуття права власності на предмет іпотеки що підтверджується інформаційною довідкою за №68499864 від 20.09.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Після оформлення права власності на предмет іпотеки , позивачу стало відомо що в ній є зареєстровані та проживають сторонні особи, без будь-яких на те правових підстав.

Так, відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописку за вих. №73 від 04.10.2016 року, що видана Спілкою житлово-будівельного кооперативу №191 та власників приватизованих квартир на житловій площі у, квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають дві особи - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5, дата реєстрації 26.11.2007 року; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6, дата реєстрації 26.11.2007 року.

У свою чергу, у даній квартирі також проживає (але не зареєстрований) ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), що підтверджується власноручно написаною ним заявою від 04.10.2016 року та доказами про отримання останнім вимоги за вих.№-44.4.1./912/2 від 22.08.2016 року по адресі : АДРЕСА_1.

Проте, будь-якої усної чи письмової згоди на реєстрацію відповідача-2 та відповідача-3 у предметі іпотеки позивач не надавав.

Згідно з ч.3 ст. 109 Житлового кодексу УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканні не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно. їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Позивач безпосередньо повідомив відповідача -1 своїм листом за вих. №КНО -44.4.2./1380 від 27.09.2016року про звільнення предмету іпотеки, в тому числі від особистих речей, протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня отримання даного листа відповідно до п.4.5. Договору іпотеки.

У свою чергу, відповідача -1 отримав даний лист безпосередньо від позивача 4 жовтня 2016 року, про що власноручно підтверджується проставленням його підпису, прізвища та дати отримання відповідачем-1.

Також, 23 листопада 2016року позивач звернувся до відповідача-2 та відповідача-3 з листами за вих. № КНО -44.4.2/1597 від 17 .11.2016 року та за вих. № КНО -44.4.2/1603 від 17.11.2016 року , які були направлені рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з вимогою про звільнення предмету іпотеки, в тому числі від особистих речей, протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня отримання даного листа відповідно до п.4.5. договору іпотеки.

Дані вимоги були отримані відповідачем -2 та відповідачем-3 особисто 25 листопада 2016 року, що підтверджується їхніми підписами на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

Однак по сьогоднішній у встановлений строк відповідачі так і не виконали вимоги позивача та надалі на незаконних підставах проживають у предметі іпотеки.

Жодної відповіді на надіслані відповідачам листи позивач так і не отримав, що свідчить про нехтування законних вимог та прав власності позивача.

Відповідно до п. 1.7.4. договору іпотеки без письмового погодження позивача, відповідач-1 не має права реєструвати третіх осіб на житловій площі, що входить до складу предмета іпотеки.

Відповідно до п. 1.4. (8) договору іпотеки, відповідач-1 стверджував, що предмет іпотеки не є для нього та членів його сім'ї тощо єдиним можливим місцем проживання та/або сукупний дохід членів сім'ї достатній для придбання або найму іншого житла у разі звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, усі особи, які були зареєстровані після укладення договору іпотеки, підлягають виселенню.

Згідно з п. 3.2.7. договору іпотеки після прийняття позивачем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідачі зобов'язані на письмову вимогу позивача добровільно звільнити приміщення та максимально сприяти звільненню предмета іпотеки всіма іншими мешканцями.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.

За ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного приміщення, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Крім того з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 553, 554, 575, 589, 590, 610, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.35, 40 Закону України «Про іпотеку», ч.3 ст.109, 150 Житлового кодексу України, суд, -

вирішив:

позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер:НОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1); ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2,, адреса місця проживання: АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса місця проживання: АДРЕСА_1) з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення та зобов'язати Шевченківський районний відділ Державної міграційної служби України у м. Львові зняти з місця реєстрації (місця проживання) ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер:НОМЕР_1), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4) за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 1378 (тисячу триста сімдесят вісім) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г. Б. Білінська