Ухвала

іменем україни

22 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживача, відшкодування збитків, припинення зобов'язання зарахуванням, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 15 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 5 березня 2007 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 11/079-К, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 50 000 доларів США зі сплатою 13 % річних з кінцевим терміном повернення до 4 березня 2027 року.

На забезпечення виконання позичальником умов цього договору 5 березня 2007 року було укладено договір поруки № 11/079-п, відповідно до умов якого ОСОБА_5 зобов'язався відповідати перед ними за зобов'язаннями боржника, що випливають з кредитного договору від 5 березня 2007 року № 11/079-К. При цьому умовами цього договору передбачено, що поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 своїх договірних зобов'язань станом на 18 березня 2015 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 37 479,39 доларів США, з якої: 30 045,80 доларів США - сума кредиту, що стягується достроково, 2 693,86 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 3 688,34 доларів США - відсотки за користування кредитом, 1 051,39 доларів США - пеня. Указану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

У травні 2015 року ОСОБА_5 подав зустрічний позов до суду про визнання припиненим договору поруки від 5 березня 2007 року № 11/079-п на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

ОСОБА_4 також подала зустрічний позов до суду, у якому просила стягнути на свою користь з ПАТ «Універсал Банк» збитки внаслідок невиконання вимог пунктів 2.1, 2.5 та 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 за кредитним договором від 5 березня 2007 року № 11/079-К у розмірі 3 714 214 грн 02 коп. та припинити її зобов'язання за цим кредитним договором у спосіб зарахування збитків у сумі 3 714 214 грн 02 коп.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 15 вересня 2016 року, позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково, стягнуто на його користь з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 5 березня 2007 року № 11/079-К у розмірі 36 428 доларів США, з якої: 30 045,80 доларів США - сума кредиту, що стягується достроково, 2 693,86 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 3 688,34 доларів США - заборгованість з відсотків за користування кредитом, а також 2 000 грн пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за кредитним договором. У задоволенні решти позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» відмовлено. Вирішено питання про судові витрати. У задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_5, ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення в задоволеній частині позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про підставність й доведеність заявлених ПАТ «Універсал Банк» позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_4 на їхню користь заборгованості за кредитним договором від 5 березня 2007 року № 11/079-К у розмірі 36 428 доларів США та 2 000 грн пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за кредитним договором, оскільки належними і допустимими доказами у справі доведено невиконання нею умов цього договору.

Такий висновок судів ґрунтується на правильно встановлених у справі обставинах та вимогах закону.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 15 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік

Колегія суддів: