Справа № 729/875/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Кузюри В.О.

при секретарі Савості К.Ю.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Вороньківської сільської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно спадкове майно.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 23.08.2008 року померла ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина , до складу якої ввійшли чотири земельні ділянки .

Спадкоємцями, що прийняли спадщину, яка складається в тому числі і на земельні ділянки є позивач ОСОБА_1 та її сестра ОСОБА_3, які є доньками спадкодавця.

16.04.2010 ОСОБА_3 отримала свідоцтва про право власності на 1/2 частку у праві власності на земельні ділянки.

Позивач через брак коштів на оплату послуг нотаріуса та сплату обовязкових платежів, не отримала свідоцтва про право власності на 1/2 частку у праві власності на земельні ділянки.

Після отримання свідоцтв про право власності на 1/2 частку у праві власності на земельні ділянки, ОСОБА_3 у 2011 році замовила у технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки.

На підставі вказаної технічної документації було здійснено поділ земельних ділянок на частини між ОСОБА_3 та ОСОБА_1

30.03.2012 державним кадастровим реєстратором відділу Держземагентства у Бобровицькому районі Чернігівської області ОСОБА_5 були внесені записи щодо державної реєстрації у Державному земельному кадастрі:

Також, 15.08.2012 відділом Держземагентства у Бобровицькому районі Чернігівської області було вчинено державну реєстрацію в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі та внесені записи у Державному реєстрі земель щодо державної реєстрації.

Вказані вище дії державного кадастрового реєстратора Відділу Держземагентства у Бобровицькому районі Чернігівської області ОСОБА_5 є на думку позивача протиправними, але наразі відсутні судові рішення про визнання їх такими, що спонукає позивача за правилами ЦПК України захищати своє право на спадщину.

Кадастрові номери земельних ділянок, належних покійній ОСОБА_4, мали бути скасованими, а новим (утвореним внаслідок поділу) земельним ділянкам, державний кадастровий реєстратор повинен був присвоїти нові номера. Однак, державний кадастровий реєстратор все зробив навпаки, створивши ситуацію, у якій позивач не може надати нотаріусу витяг з ДЗК для реалізації свого обовязку щодо отримання свідоцтва про право на спадщину.

Також, здійснивши державну реєстрацію у ДЗК нових земельних ділянок, утворених внаслідок поділу, земельних ділянок, належних покійній ОСОБА_4, державний кадастровий реєстратор не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 ще не отримала свідоцтва про право на спадщину, і відповідно не є співвласником земельних ділянок, та не має повноважень на узгодження схеми поділу ділянок. По суті державним кадастром реєстратором проведено держреєстрацію у ДЗК поділу земельних ділянок між ОСОБА_3 та її покійною матірю ОСОБА_4 без реєстрації у ДЗК нових ділянок за ОСОБА_4

Позивач зазначає, що в даному випадку цивільно-правового спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не існує. Жоден з них не оспорює право іншого на спадщину. Також, не має спору щодо розтащування земельних ділянок, які утворилися внаслідок поділу ділянки їх покійної матері, що підтверджується схемою поділу, що міститься у технічні документації (копія додається), підписаною ОСОБА_1

Наразі, відсутність у ДЗК земельних ділянок, належних покійній ОСОБА_4, унеможливлює видачу свідоцтв про право на спадщину позивачу.

18.04.2017 державним нотаріусом Бобровицької районної державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, мотивну тим, що в ДЗК відсутні відомості про земельні ділянки, належні покійній ОСОБА_4, унеможливлює видачу свідоцтв про право на спадщину позивачу.

Тобто, наявні у спадковій справі оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки, належні покійній ОСОБА_4 за її життя, є правовстановлюючими документами на неіснуючі на даний час земельні ділянки, хоча і підтверджують право власності спадкодавця у минулому.

Також, нотаріусом зауважено, що заповітом від 03.06.2003 ОСОБА_6 та її сестрі ОСОБА_3 заповідано всі належні сертифікати на земельну частку (пай), а не земельні ділянки, що зазначені вище.

Разом з тим, в цьому немає жодних протиріч, адже у 2006 році ОСОБА_4 отримала право власності на земельні ділянки в порядку реалізації права на отримання землі у власність за рахунок земельних часток (паїв) за двома сертифікатами на земельну частку (пай). Тобто, у 2006 році у неї виникло право власності на земельні ділянки, похідне від права на земельні частки (паї), що підтверджується копіями державних актів на право власності на земельну ділянку у графах щодо підстави їх видачі.

Таким чином, позивачем прийнято спадщину, яка відкрилася після смерті матері, але вона не має змоги її оформити, отримавши свідоцтво цро право на спадщину, тому позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Позивач та її представник в судовому засіданні вимоги підтримали , просять їх задовольнити з підстав, що вказані в заяві.

Відповідач в поданій заяві просить справу розглянути у відсутність представника, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Третя особа ОСОБА_3 не з'явилась до суду , про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином , так як учасники процесу не заперечували щодо розгляду в її відсутність , то суд ухвалив розгляд проводити в її відсутність.

Заслухавши сторони , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

23.08.2008 року померла ОСОБА_4, що підтверджується даними свідоцтва про смерть ( а. с. 7 ).

Відповідно до довідки деожавного нотаріуса (а.с.41) після померлої 23.08.2008 року ОСОБА_4 , відкрита спадкова справа , спадщину належним чином, по заповіту прийняли її дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_3, шляхом подачі заяв .

ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право власності , а ОСОБА_1 як вона вказала в позовній заяві за браком коштів не отримала одночасно з сестрою свідоцтво.

Коли ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва , перешкодою для його отримання стала відсутність витягу з ДЗК. Отримати витяг виявилося неможливим , оскільки як зазначає позивач при оформленні права власності на 1/2 частину земельних ділянок , на ім"я ОСОБА_3 державним кадастровим реєстратором відділу Держземагентства ОСОБА_5 були вчинені протиправні дії , які порушують Закон України "Про державний земельний кадастр" , зокрема ст. 27 вказаного закону . Ознайомившись з наданими позивачем доказами , та враховуючи положення ст. 27 Закону України "Про державний земельний кадастр" , суд не може не погодитися з даним твердженням позивача.

Крім того суд вважає необхідним звернути увагу на наступне.

Порядок присвоєння кадастрового номера земельній ділянці визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2010 року № 749. Кадастровий номер присвоюється земельній ділянці незалежно від форми власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від однієї особи до іншої, виникнення інших, крім права власності, речових прав на земельну ділянку, зміни речових прав на земельну ділянку кадастровий номер не змінюється. У разі поділу чи об'єднання земельній ділянці присвоюється новий кадастровий номер. При цьому попередній кадастровий номер отримує статус архівного і в подальшому не використовується. Актуалізацію чергового кадастрового плану здійснюють територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів України (далі - Держземагентства).

Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в справі є позивач та відповідач.

Відповідачем є особа , яка залучається до участі в справі як можливий порушник прав позивача.

В справах про визнання права власності на спадкове майно відповідачем є інший спадкоємець , який прийняв спадщину .

В даному випадку спадщина прийнята спадкоємцями , отже територіальна громада не може претендувати на спадкове майно , а тим більше як зазначає позивач визнавати спадщину відумерлою, отже і не може залучатися до участі в якості відповідача. Належним відповідачем в даній справі є ОСОБА_3

Як вказує позивач між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не існує цивільно-правового спору.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

У разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Позивач та її представник не заявляли клопотання про заміну відповідача або залучення співвідповідачем іншу особу.

Правовстановлюючий документ , який підтверджує право власності спадкодавця ОСОБА_4 не втрачений , його оригінал знаходиться в матеріалах спадкової справи , що підтверджується тим, що ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину (а.с.11-14) та не заперечується стороною позивача.

Як видно з поданого позову державний кадастровий реєстратор своїми діями створив перешкоди для реалізації права на отримання документа , що підтверджує право позивачки на спадкове майно . Питання усунення допущених реєстратором порушень є предметом позову , який розглядається в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи все вищезазначене позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Бобровицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь в справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду,протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Суддя: