Провадження №2/523/4692/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2017 р.

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

при секретарях - Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - пророзірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами в яких зазначила, що вона з 20 червня 2007р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу у них народилася дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 час шлюбу вони придбали квартиру АДРЕСА_1, в якій вона на нинішній час проживає разом з дитиною. Починаючи з квітня 2017р. їх відношення припинилися через складні взаємини, а внаслідок до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного, крім того, позивач і відповідач спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують. Посилаючись на зазначені вище обставини, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та поділити вказану вище квартир. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Позивач в судове засідання не з'явилась. Від її представника ОСОБА_4 до суду надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляду справи у їх відсутність.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився без поважних на те причин. Згідно поштового повідомлення ОСОБА_2 відмовився від отримання судового виклику, що в силу ч. 8 ст. 76 ЦПУК України останній вважається повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином.

За письмовою згодою представника позивача справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що сторони одружені з 20 червня 2007р. Від спільного проживання у сторін народилась дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач і відповідач на даний час шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Сім'я існує формально, подальше збереження сім'ї неможливо в зв'язку з втратою поваги та почуття кохання позивачем до відповідача. При вирішені спірного питання судом приймається до уваги та обставина, що сторони не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарство.

У відповідність зі ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

У відповідність зі ст. 111 СК України, суд вживає заходів до примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У відповідність зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Отже, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі в частині виникнення та поділу спільної сумісної власності подружжя, регулюються СК України, зокрема, ст.60, якою визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 та 2 статті 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Такими об'єктами є : заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

В той же час стаття 57 СК України, визначає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Аналіз зазначених норм, вказує на те, що придбане майна особами під час їх зареєстрованого шлюбу презюмується його належністю дружині та чоловікові в рівних частках, якщо інше не буде доведено в судовому порядку (ч.1 ст. 57 СК України). Тобто, у випадку наявності спору між подружжя щодо належності майна на праві особистої власності, придбаного під час шлюбу, тягар доведеності такого факту покладається на сторону, яка не визнає факту його належності подружжю.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Як зазначено в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

У відповідності з вимогами ст.ст.10 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі на ім'я ОСОБА_2 була придбана квартира АДРЕСА_1. Договір був посвідчений 03 квітня 2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадєєвою Н.О., реєстровий номер 875. Відтак, вказана квартира в силу ст.. 60 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, та при виникненні спору щодо її поділу, слід вважати, що частки подружжя є рівними.

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги обсяг заявлених позовних вимог та підстави їх пред'явлення, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги в частині поділу майна підлягають задоволенню шляхом визнання за позивачем та відповідачем права власності на спірну квартиру, по ? частині за кожним, з припиненням права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 88 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує звідповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору в розмірі 2536,00 грн.

Керуючись ст.ст.10,11,57,64,209,212-215,218,224-227 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб зареєстрований 20 червня 2007р. у відділі РАЦС Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №66, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Після набрання рішення суду законної сили копію рішення в частині розірвання шлюбу направити до Суворовського районного у м. Одесі відділу державної РАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1, по 1/2 частині за кожним.

Припинити право спільної сумісної власностіна квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 2536,00гривень.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за заявою відповідача поданою на протязі 10-ти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шля хом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня його проголошення.

Суддя -