Справа №486/813/16-ц 07.12.2017 07.12.2017 07.12.2017
Провадження №22-ц/784/2363/17
Cправа № 486/813/16-ц Головуючий у суді першої інстанції - Кологрива Т.М.
Провадження №22-ц/784/2363/17 Суддя-доповідач апеляційного суду - Шаманська Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_5

на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 3 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_5

до

ОСОБА_3,

комунальної установи «Інформаційне агентство «Контакт»

про визнання інформації недостовірною, зобов'язання спростувати її та стягнення моральної шкоди,

у с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_3, комунальної установи «Інформаційне агентство «Контакт» про визнання недостовірною інформації, покладення обов'язку спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в газеті Южноукраїнської міської ради «Контакт» № НОМЕР_1) було опубліковано статтю у розділі «Трибуна депутата» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», в якій депутат Южноукраїнської міської ради ОСОБА_6 надав своє роз'яснення ситуації з приводу публікації на сайті «Барометр Южноукраїнська».

Як вважає позивач, в зазначеній статті автор допустив висловлювання, які містять недостовірну інформацію щодо «тиску позивача, як депутата Южноукраїнської міської ради на ОСОБА_7, як орендаря комунальної власності» та «нібито розроблену ним схему отримання фінансової вигоди від сприяння у передачі в оренду майна комунальної власності».

Посилаючись на те, що викладена у статті інформація не відповідає дійсності, формує в громадськості негативне уявлення про нього як про людину і про політика, призводить до зниження довіри до нього з боку громадян, він має постійно виправдовуватися, доводити хибність тверджень відповідача, позивач просив:

- визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію поширену ОСОБА_3 в газеті Южноукраїнської міської ради «Контакт» № НОМЕР_2) від ІНФОРМАЦІЯ_1 року в статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», а саме: «на засіданні постійної комісії, яке відбулося 23 лютого 2016 року, було проведено майже «міні-розслідування» та розглянуто питання ОСОБА_7 з самого його початку». «Як мені, так і іншим членам постійної комісії стало явно зрозумілим, що дійсно з боку депутата міської ради ОСОБА_5 здійснювався тиск на ОСОБА_7.» та «Зрозумілою стала і схема ОСОБА_5: отримання фінансової вигоди від сприяння у передачі в оренду майна комунальної власності, а в разі відмови сплачувати «благодійний внесок» за такі «послуги», до справи він підключає сайт «Барометр Южноукраїнська» (для створення «негативного» образу особи, що відмовилася від «оплати послуг») та АТОшників, яким терміново стає потрібним житло чи нежитлові приміщення (хоча потім відмовляються від своїх «бажань» з різних причин) …»;

- зобов'язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію

стосовно нього шляхом опублікування вступної та резолютивної частини судового рішення в газеті Южноукраїнської міської ради «Контакт»;

- стягнути з відповідачів моральну шкоду у солідарному порядку в розмірі 90 000 гривень.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 3 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невірне застосування норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в опублікованій статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», з метою привернути увагу громадськості, відповідач ОСОБА_3 виразив суб'єктивні оціночні судження, свій особистий погляд про дії позивача та власну оцінку його поведінки, а тому такі судження не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності.

Проте, не з усіма висновками суду першої інстанції можна погодитись.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в газеті Южноукраїнської міської ради «Контакт» № НОМЕР_1) було опубліковано статтю у розділі «Трибуна депутата» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» з інформацією наступного змісту: «На засіданні постійної комісії, яке відбулося 23 лютого 2016 року, було проведено майже «міні-розслідування» та розглянуто питання ОСОБА_7 з самого його початку. Як мені, так і іншим членам постійної комісії стало явно зрозумілим, що дійсно з боку депутата міської ради ОСОБА_5 здійснювався тиск на ОСОБА_7», «Зрозумілою стала і схема ОСОБА_5: отримання фінансової вигоди від сприяння у передачі в оренду майна комунальної власності, а в разі відмови сплачувати «благодійний внесок» за такі «послуги», до справи він підключає сайт «Барометр Южноукраїнська» (для створення «негативного» образу особи, що відмовилася від «оплати послуг») та АТОшників, яким терміново стає потрібним житло чи нежитлові приміщення (хоча потім відмовляються від своїх «бажань» з різних причин) …».

Отже, звертаючись до суду про захист честі, гідності та ділової репутації, ОСОБА_5 посилався на те, що в зазначеній статті автор виклав недостовірну інформацію, а саме: щодо проведення «міні-розслідування», «тиску позивача, як депутата Южноукраїнської міської ради на ОСОБА_7, та «розроблену ним схему отримання фінансової вигоди від сприяння у передачі в оренду майна комунальної власності».

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ст. 34).

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У зв'язку з цим ст. 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України спростуванню підлягає недостовірна інформація.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією цей Закон розуміє документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення цією особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо).

Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Проте, доказів, які б свідчили про те, що розповсюджена відповідачем інформація є достовірною матеріали справи не містять.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач ОСОБА_3 посилався на те, що в зазначеній статті він надав власну оцінку тим відносинам, які склались між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, виходячи як з того, що відбувалося на засіданні комісії, виступів осіб, присутніх на засіданні, так і з публічних висловлювань, які були опубліковані в інтернет-виданні «НикВести», в тому числі особисті висловлювання ОСОБА_7 в її інтерв'ю, наданому нею вказаному засобу масової інформації.

Разом з тим, проаналізувавши характер викладення інформації, яка оспорюється позивачем, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем ОСОБА_3 в оспорюваній статті чітко викладені певні факти, зокрема, «дійсно з боку депутата міської ради ОСОБА_5 здійснювався тиск на ОСОБА_7» та - «Зрозумілою стала і схема ОСОБА_5: отримання фінансової вигоди від сприяння у передачі в оренду майна комунальної власності, а в разі відмови сплачувати «благодійний внесок» за такі «послуги», до справи він підключає сайт «Барометр Южноукраїнська» (для створення «негативного» образу особи, що відмовилася від «оплати послуг») та АТОшників, яким терміново стає потрібним житло чи нежитлові приміщення.

Достовірність зазначених фактів відповідачем не доведена.

З протоколу засідання конкурсної комісії по наданню в оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Южноукраїнська від 23 лютого 2016 року вбачається, що предметом розгляду на цьому засіданні комісії була заява ОСОБА_7 щодо надання в оренду майна, а саме приміщення № АДРЕСА_1.

Проте, жодних висновків щодо неправомірних дій ОСОБА_5 з приводу передачі ОСОБА_7 вищезазначеного приміщення, зазначений протокол не містить.

Крім того, особисті висловлювання ОСОБА_7 щодо неправомірної поведінки ОСОБА_5 та звинувачення його в скоєнні правопорушення, належними та допустимими доказами не підтверджено.

Отже відповідачем не доведено, що розповсюджена ним інформація є достовірною та відповідає дійсності.

Колегія суддів не може погодитись з думкою відповідачів про те, що викладена інформація є оціночними судженнями, особистою думкою ОСОБА_3 на події, які склалися навколо передачі приміщення комунальної власності в оренду, виходячи з наступного.

Оціночними судженнями, з огляду на приписи ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Разом з тим, аналіз поширеної відповідачами інформації в контексті загального змісту вказує на те, що інформація містить твердження про чітко висловлені факти, які не можна вважати оцінкою дій позивача в контексті ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію».

Вищенаведена інформація в цілому сприймається як негативна та така, що направлена на дискредитацію позивача та формування негативного образу про нього.

За таких обставин, колегія суддів проходить до висновку, що зазначена інформація ганьбить честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_5, як депутата Южноукраїнської міської ради Миколаївської області та не може вважатися оціночним судженням автора.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вжите відповідачем висловлювання «було проведено майже «міні розслідування», не може бути розцінено як недостовірна інформація, оскільки, по-перше, словосполучення «міні розслідування» було застосовано відповідачем не у прямому значенні, по-друге, зазначене висловлювання не містить недостовірної інформації відносно позивача, і по-третє, жодним чином не зачіпає честі, гідності та ділової репутації позивача.

Оскільки суд першої інстанції, вирішуючи спір, не звернув належної уваги на зазначені обставини та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов помилкового висновку про те, що відповідач виразив суб'єктивні оціночні судження, свій особистий погляд про дії позивача та власну оцінку його поведінки, то рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, шляхом визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 інформацію поширену ОСОБА_3 в статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» в газеті Южноукраїнської міської ради «Контакт» № НОМЕР_2) від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме: «дійсно з боку депутата міської ради ОСОБА_5 здійснювався тиск на ОСОБА_7.», «Зрозумілою стала і схема ОСОБА_5: отримання фінансової вигоди від сприяння у передачі в оренду майна комунальної власності, а в разі відмови сплачувати «благодійний внесок» за такі «послуги», до справи він підключає сайт «Барометр Южноукраїнська» (для створення «негативного» образу особи, що відмовилася від «оплати послуг») та АТОшників, яким терміново стає потрібним житло чи нежитлові приміщення ….»

Згідно з ч. ч. 4, 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність. Якщо редакція не має доказів того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності, вона зобов'язана на вимогу заявника опублікувати спростування їх у запланованому найближчому випуску друкованого засобу масової інформації або опублікувати його за власною ініціативою. Спростування повинно бути набрано тим же шрифтом і поміщено під заголовком «Спростування» на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, яке спростовується.

З огляду на викладене порушене особисте немайнове право позивача, підлягає захисту шляхом зобов'язання спростувати поширену недостовірну інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації

від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на

відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги

про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими

порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги

розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо

відповідальності за заподіяння шкоди.

Таким чином, на ОСОБА_3 та комунальну установу «Інформаційне агентство «Контакт» слід покласти зобов'язання спростувати недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_5 шляхом опублікування вступної та резолютивної частини судового рішення в газеті Южноукраїнської міської ради «Контакт» протягом місяця з дня набрання рішення законної сили

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам

необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові

Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4

«Про судову практику в справах про відшкодування

моральної (немайнової) шкоди» ( п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року).

Зокрема, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації (п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди).

Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід

виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності.

При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути

співмірний із заподіяною шкодою і не повинен призводити до

припинення діяльності засобів масової інформації чи іншого

обмеження свободи їх діяльності.

Враховуючий зазначені обставини, дії самого відповідача, як автора недостовірної інформації, характер та обсяг страждань, який зазнав позивач, ступінь зниження його престижу, ділової репутації, а також те, що межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. з урахуванням в принципу розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає що 1000 грн. є достатньою компенсацією моральної шкоди, завданої позивачу відповідачем ОСОБА_3, як автором статті.

Що стосується стягнення моральної шкоди з комунальної установи «Інформаційного агентства «Контакт», то колегія суддів вважає, що ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про пресу» редакція не несе відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо вони є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб'єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб.

При цьому в зазначених випадках засоби масової інформації

звільняються лише від обов'язку щодо відшкодування збитків та

моральної шкоди. Оскільки спростування поширеної недостовірної

інформації не є способом цивільно-правової відповідальності, бо не

має компенсаційного та майнового характеру, то на засоби масової

інформації може бути покладено обов'язок опублікувати

спростування.

Оскільки публікація «ІНФОРМАЦІЯ_2» є дослівним відтворенням повідомлення ОСОБА_3, то «Інформаційне агентство «Контакт», не повинна нести відповідальність за завдану позивачу моральну шкоду.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 підлягають стягненню 1158 грн. судових витрат, пропорційно задоволеним позовним вимогам (немайнові вимоги (задоволені повністю) + часткове задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 3 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 інформацію поширену ОСОБА_3 в статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» в газеті Южноукраїнської міської ради «Контакт» № НОМЕР_2) від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме: «дійсно з боку депутата міської ради ОСОБА_5 здійснювався тиск на ОСОБА_7.», «Зрозумілою стала і схема ОСОБА_5: отримання фінансової вигоди від сприяння у передачі в оренду майна комунальної власності, а в разі відмови сплачувати «благодійний внесок» за такі «послуги», до справи він підключає сайт «Барометр Южноукраїнська» (для створення «негативного» образу особи, що відмовилася від «оплати послуг») та АТОшників, яким терміново стає потрібним житло чи нежитлові приміщення ….».

Зобов'язати ОСОБА_3 та комунальну установу «Інформаційне агентство «Контакт» спростувати недостовірну інформацію

стосовно ОСОБА_5 шляхом опублікування вступної та резолютивної частини судового рішення в газеті Южноукраїнської міської ради «Контакт» протягом місяця з дня набрання рішення законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1 000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1158 грн. судових витрат .

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ..

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

В.В. Коломієць