Ухвала

іменем україни

22 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Демяносова М.В.,
суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ситнік О.М., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Черкаської області до ОСОБА_6, Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, реєстраційної служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, третя особа - Новодмитрівська сільська рада Золотоніського району Черкаської області, про визнання недійсними наказів Держземагентства щодо надання дозволів на розробку землевпорядної документації, визнання недійсним договору оренди земельних ділянок, зобов'язання повернути державі земельні ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за касаційною скаргою ОСОБА_6, поданою представником ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Черкаської області від 29 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року заступник прокурора Черкаської області звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що проведеною перевіркою було виявлено факт порушення вимог земельного законодавства під час передачі в оренду земельної ділянки державної власності, що полягає у незаконній зміні цільового виду використання земельної ділянки та її передачі особі, яка не може нею володіти для таких цілей. Установлено, що наказами Головного управління Держземагентства у Черкаській області від 31 травня 2013 року: № ЧК/:10:003/00000045, № ЧК/:10:006/00000046, № ЧК/:10:003/00000047, № ЧК/:10:012/00000049, на підставі заяви ОСОБА_6, їй надано дозвіл на розробку землевпорядної документації щодо відведення земельних ділянок, орієнтовний розмір яких становить 19,8 га, 12,4 га, 10,6 га, 12,5 га, сільськогосподарського призначення (сіножаті) в оренду, для ведення фермерського господарства, які розташовані в адміністративних межах Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області.

У подальшому наказами Головного управління Держземагентства у Черкаській області від 29 липня 2013 року затверджено розроблені на замовлення ОСОБА_6 проекти землеустрою згідно з договором оренди землі від 29 липня 2013 року на зазначені земельні ділянки, а саме наказами: № ЧК/:10:003/00000525 площею 20,3505 га, № ЧК/:10:006/00000530 площею 10,6779 га, № ЧК/:10:012/00000527 площею 10,2499 га, № ЧК/:10:006/00000529 площею 1,4585 га, № ЧК/:10:003/00000528 площею 9,8352 га. Вказані земельні ділянки передані їй в оренду. Однак при прийнятті Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області вказаних вище наказів про надання дозволу на розробку землевпорядної документації, її затвердженні та укладенні договору оренди були допущені порушення вимог чинного законодавства, що є підставою для визнання спірних наказів та укладених на підставі них договорів оренди землі недійсними.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 9 вересня 2015 року у задоволенні позову заступника прокурора Черкаської області відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 29 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про задоволення позову заступника прокурора Черкаської області. Визнано недійсними накази Головного управління Держземагентства у Черкаській області від 31 травня 2013 року: № ЧК/:10:003/00000045, № ЧК/:10:006/00000046, № ЧК/:10:003/00000047, № ЧК/:10:012/00000049. Визнано недійсними накази Головного управління Держземагентства у Черкаській області від 29 липня 2013 року: № ЧК/:10:003/00000525, № ЧК/:10:006/00000530, № ЧК/:10:012/00000527, № ЧК/:10:006/00000529, № ЧК/:10:003/00000528. Визнано недійсним договір оренди земельних ділянок площею 20,3505 га, 10,2499 га, 9,8352 га, 10,6779 га, 1,4585 га. Зобов'язано ОСОБА_6 повернути державі, а Головному управлінню Держземагентства у Черкаській області - прийняти за актом приймання-передачі вказані земельні ділянки. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень реєстраційної служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції Черкаської області від 27 серпня 2013 року. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, поданій її представником ОСОБА_7, порушується питання про скасування рішення, ухваленого судом апеляційної інстанції, і залишення в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 лютого 2016 року у справі № 6-2902цс15, при вирішенні позовних вимог про законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягають правила надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, згідно із ст. 7 Закону України від19 червня 2003 року № 973-ІV «Про фермерське господарство», як спеціального по відношенню до ст. 123 ЗК України.

Таким чином, за змістом ст. ст. 1, 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити комплекс передбачених ч. 1 ст. 7 цього Закону умов і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на розгляд суду спору - суд) повинен дати оцінку обставинам і умовам, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.

За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. У протилежному випадку відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб'єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов'язковою процедурою - без проведення земельних торгів.

Під час розгляду справи суд апеляційної інстанції встановив, що заяви ОСОБА_6 про надання їй в оренду земельних ділянок містили лише бажаний розмір і місце розташування ділянок, але не містили обґрунтування розмірів земельної ділянок з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.

Незважаючи на це, наказами Головного управління Держземагентства у Черкаській області від 31 травня 2013 року: № ЧК/:10:003/00000045, № ЧК/:10:006/00000046, № ЧК/:10:003/00000047, № ЧК/:10:012/00000049, на підставі заяв ОСОБА_6, їй було надано дозвіл на розробку землевпорядної документації щодо відведення земельних ділянок, орієнтовний розмір яких становить 19,8 га, 12,4 га, 10,6 га, 12,5 га, сільськогосподарського призначення (сіножаті) в оренду, для ведення фермерського господарства, які розташовані в адміністративних межах Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області.

У подальшому наказами Головного управління Держземагентства у Черкаській області від 29 липня 2013 року затверджено розроблені на замовлення ОСОБА_6 проекти землеустрою згідно з договором оренди землі від 29 липня 2013 року на зазначені земельні ділянки, а саме наказами: № ЧК/:10:003/00000525 площею 20,3505 га, № ЧК/:10:006/00000530 площею 10,6779 га, № ЧК/:10:012/00000527 площею 10,2499 га, № ЧК/:10:006/00000529 площею 1,4585 га, № ЧК/:10:003/00000528 площею 9,8352 га, та передані їй в оренду.

За змістом договору оренди земельної ділянки та довідок форми 6-ЗЕМ, орендовані ОСОБА_6 земельні ділянки відносяться до сіножатей. У подальшому у 2014 році було створено фермерське господарство «Любава 2013», засновниками якого є ОСОБА_6 та її чоловік ОСОБА_9, які стали використовувати орендовану землю для товарного сільгоспвиробництва. Про цей факт свідчить акт обстеження земельних ділянок, згідно з яким земельні ділянки площею 1,4585 га, 10,6779 га та площею 9,8352 га оброблені дисками, на ділянці площею 9,8352 га - маються пожнивні рештки кукурудзи.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, апеляційний суд відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України належним чином перевірив усі обставини у справі та дійшов обґрунтованого висновку про підставність і доведеність заявлених заступником прокурора Черкаської області вимог, оскільки з наявних у справі належних і допустимих доказів встановлено, що договором оренди землі від 29 липня 2013 року допущено незаконну зміну виду використання орендованих земельних ділянок, земельні ділянки не наділені єдиним масивом, заява ОСОБА_6 про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства не містила комплексу документів, передбачених ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», а тому суд дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду апеляційної інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків суду не спростовують. За таких обставин рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_7, відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає. М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік О.В. Ступак Головуючий Судді: