Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року Приазовський районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді: Апалькової О.М.

при секретарях: Поліщук О.В., Цукановій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 сільської ради, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на ? частину майна спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, який неодноразово уточнювала. Зазначала, що 08 листопада 2015 року помер ОСОБА_7 з яким вона з 01.01.2004 року по день його смерті перебувала у фактичних шлюбних відносинах та проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу за однією адресою у квартирі АДРЕСА_1, мали спільний сімейний бюджет, вела з ним сумісне господарство,що підтверджено рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 24 березня 2016 року.

За час спільного життя ними було із спільного сімейного бюджету у 2004 році придбано майно, що є їх спільним сумісним майном, а саме: автомобіль ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_1, який був оформлений на померлого, грошові кошти внесені в ПАТ КБ «ПриваБанк» за рахунок пенсії на імя ОСОБА_7, що підтверджується карточними рахунками № 112750, №523717.

Оскільки автомобіль та грошові кошти є обєктом права спільної сумісної власності її та ОСОБА_7, просила суд визнати спірний автомобіль, грошові кошти спільною сумісною власністю ОСОБА_8 та ОСОБА_7, визнавши за нею право власності на ? ідеальну частку автомобіля та на ? частку грошових коштів в розмірі-3733,83 гривень,які внесені в відділення ПАТ КБ «Приватбанк» в смт. Приазовське Запорізької області на імя ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на рахунки № 112750, 523717.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила його задовольнити пославшись,що спірний автомобіль було придбано за спільні кошти подружжя, оскільки у період спільного сумісного проживання вона мала дохід у вигляді заробітку, додатково отримувала пенсію.

Представник позивача адвокат ОСОБА_9 позовні вимоги позивачки підтримав, пославшись на ті підставі,які викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився,будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи судовою повісткою, про свідчить зворотна розписка (а.с.199).

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засіданні не прибула,сповіщена належним чином про день та час розгляду справи судовою повісткою,про що свідчить зворотна розписка (а с.198).

Представник відповідачів адвокат ОСОБА_10 проти позову заперечував частково, зазначивши, що позивачка в судовому засіданні не надала докази щодо придбання спірного автомобіля, тому він належить на праві особистої приватної власності померлому, в іншій частині з позовом погодився.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Приазовського району Запорізької області в судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщений про день та час розгляду справи, надавши заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача (а.с.206).

Ухвалою суду від 23 лютого 2017 року позивні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 сільської ради, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на ? ідеальну частку земельної ділянки, площею 1,50 га, розташованої на території ОСОБА_4 сільської ради Приазовського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства,право на яку ОСОБА_7 було посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку ЗП № 003684, виданим Приазовською районною державною адміністрацією 02.11.2005 року,зареєстрований у Книзі записів державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею,договорів оренди землі за № 33, вартістю 22 979,58 гривень, залишено без розгляду. Докази оскарження сторонами зазначеної ухвали в апеляційному порядку у матеріалах цієї справи відсутні. Зазначена ухвала набрала законної сили (а.с.177).

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщений про день та час розгляду справи, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність (а. с.120).

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не прибула, будучи належним чином сповіщена про день та час розгляду справи, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність (а. с.117).

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні до них правовідносини.

Інститут спільного проживання однією сімєю без шлюбу та майнові відносини між сторонами регулюються сімейним Кодексом України,який набрав чинності з 1 січня 2004 року і не діє на правовідносини, які виникли до цього, то положення ст. 74 цього Кодексу застосовуються виключно до правовідносин, які виникли після дати набрання ним законної сили .

Відповідно до положень статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. (ст. 58 ЦПК України).

За положеннями ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно ч.3 ст.368 ЦК України передбачено,що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу щодо права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно розяснень, викладених в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюб,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до вимог ст. 70 СК України майно підлягає поділу між подружжям в рівних частинах.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що на майно, нажите під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поширюється принцип рівності часток, незалежно від того, обидві особи мали самостійний дохід, чи тільки одна з них.

Правовою позицією Верховоного Суду України № 6-801цс від 07.09.2016 року, яка згідно до вимог норм ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів визначено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:1) час набуття майна; 2)кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 24 березня 2016 року, яке набрало законної сили 12.04.2016 року, встановлено факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, який помер 08.11.2012 року однією сімєю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року до 08 листопада 2015 року (а.с.12-13).

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

При розгляді цієї справи судом встановлено, що в період перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах у квітні 2004 році було придбано автомобіль ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_1, який був оформлений на померлого. Внесок ОСОБА_1 для створення спільної сумісної власності подружжя був не істотний і не вагомий.

Відповідно до актового запису № 32 від 11.11.2015 року, виданого виконавчим комітетом Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, ОСОБА_7 помер 08 листопада 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть,серії 1-ЖС № 335742 (а.с.5).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки ЗАЗ, 2004 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак 38026НЕ є ОСОБА_7 (а.с.9).

Із повідомлення територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області станом на 23.09.2016 року, вбачається, що автомобіль марки ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак 38026НЕ зареєстрований за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, Приазовський район, Степанівка Перша, вул. Леніна, 11 з 03.07.2004 року (а.с.58).

Судом також встановлено, що відповідно даних ПАТ КБ «Приватбанк» від 04.01.2017 року за карткою ОСОБА_7 523717 (а.с.132-134), розмір грошових коштів останнього складає -6 880,57 гривень, а за карткою 112750 (а.с.144а-а.с.145)-587,08 гривень. Дані картки для виплати відкриті померлим під час спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 і даний факт сторонами не заперечувався.

Оскільки факт проживання ОСОБА_1А та ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 08.11.2015 року встановлено вже судом та не заперечувався сторонами, тому у суду не має підстав вважати, що автомобіль ЗАЗ 110307, державний номерний знак 38026НЕ, придбаний в 2004 році та грошові кошти не є спільним майном сторін,а навпаки дане майно є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1А та ОСОБА_7Д, який помер 08.11.2015 року, тому доводи представника відповідачів адвоката ОСОБА_10 про те, що спірний автомобіль належить на праві особистої приватної власності померлому не заслуговують на увагу.Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільної справи зясовані судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б заслуговували на увагу і були спростовувані протилежною особою, суду не надані.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідачів адвоката ОСОБА_10 щодо пояснень позивачки ОСОБА_1 з фонограми звукозапису судового засідання від 18.03.2016 року по іншій справі про те, що будь-якого іншого спільно нажитого майна подружжя, а саме автомобіля ЗАЗ 110307 немає, оскільки рішення суду від 24.03.2016 року не містить, що перелічене майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя є вичерпним, а її пояснення відповідно до ст. 62 ЦПК України ні є доказом по справі. Засобом доказування будуть вважатися лише такі пояснення які дані нею як свідком.

Оскільки автомобіль це неподільна річ, тому суд вважає визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на ? ідеальну частку вказаного автомобіля, а також визнати право власності на ? частку грошових коштів, тим самим позов задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,6, 10,11, 212-215,218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати автомобіль марки ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 та грошові кошти в розмірі 7467,65 гривень, які внесені в відділення Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку «Приватбанк» в смт. Приазовське Запорізької області на імя ОСОБА_7 на рахунок № 112750 на суму 587,08 гривень, № 523717 на суму 6880,57 гривень спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? ідеальну частку автомобіля марки ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 14122,10 гривень.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку грошових коштів в розмірі 3733,83 гривень, які внесені в відділення Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку «Приватбанк» в смт. Приазовське Запорізької області на імя ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 на рахунки № 112750, № 523717.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М.Апалькова