АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1255/17 Справа № 173/1947/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шевченко О. Ю. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу Індустріального відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Волик А.В., стягувач - ОСОБА_4,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Волик А.В (далі - Індустріальний ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області), мотивуючи тим, що рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з нього стягнуті аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03 квітня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Зазначав, що в серпні 2016 року дізнався про існування виконавчого провадження про примусове виконання вказаного вище рішення суду та надав до ДВС довідку про те, що з 29 вересня 2015 року він працює у ФОП - ОСОБА_6 на посаді продавця непродовольчих товарів з окладом 1.600 грн.

Вказував, що державним виконавцем було неправильно проведено розрахунок заборгованості по аліментам, у зв'язку з чим 11 серпня 2016 року він звернувся із заявою про перерахунок заборгованості по аліментам за період з 03 квітня 2015 року по 28 вересня 2015 року виходячи не із середньої заробітної плати по Дніпропетровському регіону, а відповідно до положень ч.2 ст.195 СК України, визначаючи її розмір, виходячи з одержаного середнього заробітку.

Посилаючись на те, що його заява залишена без належного реагування, а у жовтні 2016 року він з'ясував, що виконавчий лист було передано на виконання в Індустріальний ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області та державним виконавцем Волик А.В. складено довідку про те, що розмір заборгованості по аліментам станом на 20 жовтня 2016 року становить 9.029 грн.27 коп. та при її складанні не взято до уваги те, що він офіційно працевлаштований, а тому просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Індустріального ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Волик А.В. щодо видачі/підписання довідки-розрахунку без номера та дати про заборгованість по аліментам за виконавчим листом №2/173/803/2015 від 22 лютого 2016 року з посиланням на те, що станом на 20 жовтня 2016 року заборгованість становить 9.029 грн.27 коп., включаючи розрахунок за період з квітня 2015 року по серпень 2015 року з нарахуванням по 1.009 грн.21 коп. щомісячно, виходячи із середньомісячної заробітної плати для Дніпропетровського регіону та зобов'язати державного виконавця Індустріального ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Волик А.В. здійснити розрахунок заборгованості по аліментам, виходячи із середнього заробітку у відповідності до довідки про доходи №7 від 08 вересня 2016 року.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2016 року скарга ОСОБА_2 задоволена.

В апеляційній скарзі Індустріальний ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області ставить питання про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2, зазначаючи, що ухвала винесена з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку,встановленим цим Законом.

У відповідності до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при виконанні рішень судів (інших органів) здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Згідно частин 2,3 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже за змістом вказаних норм закону, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 03 квітня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі цього рішення було видано виконавчий лист.

Виконавче провадження перебувало на виконанні у Амур-Нижньодніпровському ВДВС м.Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області.

11 серпня 2016 року ОСОБА_2 було повідомлено державного виконавця про його працевлаштування та надано довідку про доходи.

З 29 вересня 2016 року виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду знаходиться в Індустріальному ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області.

03 жовтня 2016 року державним виконавцем Індустріального ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Волик А.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

20 жовтня 2016 року державним виконавцем було сформовано довідку про заборгованість по аліментам, згідно з якою станом на дату складання довідки заборгованість склала 9.029 грн.27 коп.

З оспорюваної довідки-розрахунку вбачається, що заборгованість саме в такому розмірі утворилася через те, що з квітня 2015 року по серпень 2015 року аліменти були розраховані у розмірі по 1.009 грн.21 коп., у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 ніде не працював і за цей час заборгованість за аліментами державним виконавцем року Індустріального ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Волик А.В. була проведена виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця не відповідають вимогам ч.2 ст.195 СК України, згідно з якими заборгованість за аліментами ОСОБА_2 мала обчислюватися, виходячи із заробітку (доходу), який він одержував на час визначення заборгованості, а отже вважав скаргу обґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п.18 постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року №6, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі задоволення скарги, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п.26 постанови №6 від 07 лютого 2014 року зазначив, що залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

Відповідно до ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі, якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках.

Згідно з п.7.13, 7.13.1 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02 квітня 2012 року Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості. Якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

На підставі викладеного можливо зробити висновок про те, що законодавець поклав саме на державного виконавця обов'язок щодо контролю правильного нарахування аліментів.

Враховуючи, що державний виконавець, на виконанні якого на теперішній час перебуває виконавче провадження, не прийняв до уваги довідку про те, що ОСОБА_2 з 29 вересня 2015 року працевлаштований, його заяви залишив без уваги та не вжив заходів для одержання достовірної інформації щодо доходів платника аліментів, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо задоволення скарги правильними.

Посилання скаржника на порушення судом першої інстанції положень Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень та положень СК України не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим також не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі та в судовому засіданні апелянтом не надано переконливих доказів, які б спростовували правильність висновків суду.

Отже, висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч.1 п.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.303,307,312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Індустріального відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відхилити.

Ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.