У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю.,

з участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2016 року в справі за позовом Комунального підприємства «Здолбунівкомуненергія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, індексу інфляції та трьох процентів річних,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2016 року позов Комунального підприємства «Здолбунівкомуненергія» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Комунального підприємства «Здолбунівкомуненергія» 5762 грн. 96 коп. за використану теплову енергію, 633 грн. 36 коп. інфляційних втрат, 173 грн. 72 коп. трьох відсотків річних.

Стягнуто з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликався на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що в даному випадку позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 ЦПК України може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Звертав увагу на те, що щодо нього, як на той час - відповідача, заява про видачу судового наказу не подавалась та судовий наказ не скасовувався, тобто судом першої інстанції порушено вимоги ст. 118 ЦПК України.

Доводив, що ним попередньо не отримувалось жодного рахунку-попередження за послуги по використанню теплової енергії за період з 01.01.2015 року по 31.03.2016 року та не могло отримуватись оскільки послугами Комунального підприємства «Здолбунівкомуненергія» користувалась споживач ОСОБА_3, згідно договору №18-18-16.

Звертав увагу, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення взяв до уваги норми ч.1 ст. 509 ЦКУ, при цьому проігнорував ч.2 та 3 даної статті, статтю 11 цього ж Кодексу, де говориться про те, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. В даному випадку існував договір №18-18-16, що укладений з іншим споживачем ОСОБА_3 від 16.11.2009 року, до якого він не має відношення.

Зазначав також, що на момент звернення ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Здолбунівкомуненергія» з метою укласти новий договір, був чинний вищезазначений договір, який діяв до 2016 року, в зв'язку з чим позивач відмовився укладати з ним новий договір, а тому ОСОБА_2 при існуванні нерозірваного договору №18-18-16, що був укладений з іншим споживачем ОСОБА_3, не користувався своєю квартирою та послугами КП «Здолбунівкомуненергія». Отже, незрозумілим є як в даному випадку суд першої інстанції визнав ОСОБА_2 боржником при нерозірваних інших договірних відносинах.

З цих підстав просив рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2016 року скасувати. Прийняти нове рішення, яким в позові Комунального підприємства «Здолбунівкомуненергія» відмовити повністю.

Апелянт ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, завчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, однак до суду не з'явився і причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

Представник КП «Здолбунівкомуненергія» ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, квартира за адресою АДРЕСА_1, Рівненської області згідно копії договору дарування від 05.08.2013 року була подарована попереднім власником ОСОБА_3 ОСОБА_2 та належить йому на праві приватної власності.

Ця квартира розташована у багатоквартирному будинку і постачання теплової енергії здійснюється підприємством позивача централізовано.

Станом на 07.11.2016 року за період з 01 січня 2015 року за ОСОБА_2 утворилась заборгованість за у розмірі 5762,96 грн. за використану теплову енергію, 633,36 грн. інфляційних втрат, 173,72 грн. трьох відсотків річних (а.с.33-35).

З часу отримання зазначеної квартири в дар, до 1 січня 2015 року ОСОБА_2 без наявності укладеного договору про надання послуг з постачання теплової енергії, ці послуги ним отримувались та оплачувались. Була проведена одна оплата і під час розгляду даної справи в місцевому суді. Тобто, між сторонами фактично виникли відносини з надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а тому оскільки ці послуги надані, то вони мають бути оплачені відповідачем в установлені законом строки та в нарахованих розмірах.

Згідно ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.7 та п.10 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року за №45, власник квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.68 ЖК України та п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги, ч.1 п.30 „ Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати надані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом за діючими тарифами.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та (або) членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ця обставина у встановленому законом порядку відповідачем не доводилась та з цього приводу зустрічних позовних вимог ним не заявлялось.

Посилання апелянта ОСОБА_2 на недотримання позивачем до подання позову в даній справі вимог ст.96 ЦПК України не заслуговує на увагу. Судовий наказ по даній справі виносився та був скасований за заявою ОСОБА_3 ухвалою суду в зв'язку наявністю спору між сторонами та в зв'язку з тим, що вона спірну квартиру подарувала сину.

Після цього позов було пред'явлено до ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а в ході його розгляду вимоги до ОСОБА_3 залишені без розгляду (а.с.10,32).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наявного в справі розрахунку інфляційні втрати становлять 633,36 грн., а три відсотки річних від простроченої суми 173,72 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави відстрочений судовий збір в розмірі 1760 грн.

За таких обставин рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, судом з'ясовано обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315, 317, 324,325 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави відстрочений судовий збір в сумі 1760 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук