Справа № 317/367/17
№/п 2/317/436/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Громової І.Б.,

при секретарі: Коваль В.В.

за участю представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, треті особи: Приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3,ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, треті особи: Приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, який уточнювався 16.02.2017 року

В обґрунтування позовних вимог позивачка ОСОБА_2 зазначила, що 15.04.2016 року померла її мати ОСОБА_5. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться за адресою: смт. Кушугум вул. Фестивальна, 3 Запорізького району Запорізької області, який вона прийняла в порядку спадкування фактично після смерті свого чоловіка ОСОБА_6, померлого 10.02.2005 року, але не оформила своїх спадкових прав. Крім позивачки спадкоємцем є також син померлої - ОСОБА_4 В позові позивачка вказала, що спадщину вона прийняла, звернувшись до нотаріуса ОСОБА_3, а ОСОБА_4 від спадщини відмовився. При оформлені своїх спадкових прав було встановлено, що право власності на житловий будинок за померлим батьком не було зареєстроване, а тому ОСОБА_2 отримала постанову нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальних дій. На підставі вищевикладеного ОСОБА_2 була вимушена звернутись до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: смт. Кушугум вул. Фестивальна,3 Запорізького району Запорізької області, а саме, на: житловий будинок літ. «А», службову прибудову літ. «а», ганок до а, літню кухню літ. «Б», сараї літ. «В,Д,Е,Ж», вбиральню літ. «Г», погріб з шийкою літ. «пг», навіс літ. «З», ворота з хвірткою №1, паркани №2,3,5, басейн №4, яму зливну №6.

В судовому засіданні була присутня представник позивачки адвокат ОСОБА_1, яка підтримала уточнену позовну заяву в повному обсязі та просила суд її задовольнити.

Представник відповідача територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про слухання справи за відсутності представника, проти позову не заперечував.

Приватний нотаріус ОСОБА_3 Запорізького нотаріального округу Запорізької області в судове засідання також не зявилася, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином.

Третя особа: ОСОБА_4 також був присутній в судовому засіданні, зазначив, що позов ОСОБА_2 визнає в повному обсязі та просить суд його задовольнити, додатково пояснивши, що він не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки в нього з сестрою ОСОБА_2 була певна домовленість.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, та повністю підтверджується матеріалами справи, а саме документами, наданими представником позивачки, під час судового розгляду, копії яких знаходяться в матеріалах справи, а їх оригінали були досліджені судом в судовому засіданні, що позивачка ОСОБА_2 є рідною дочкою померлої ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження І-АГ №287179 від 13.02.1970 року. Відповідно до свідоцтва про одруження серії ІІ-ЖС №482131 від 29.04.1990 позивачка змінила прізвище на «Кононенко».

ОСОБА_5, померла 15.04.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ЖС №359478 від 18.04.2016 року.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець по заповіту або по закону має право спадщину прийняти або не прийняти.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є в рівних частках діти, батьки та дружина(чоловік) померлого.

Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Відповідно до п.п. 14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться за адресою: смт. Кушугум вул. Фестивальна, 3 Запорізького району Запорізької області, який вона прийняла в порядку спадкування фактично після смерті свого чоловіка ОСОБА_6, померлого 10.02.2005 року, але не оформила своїх спадкових прав.

ОСОБА_6 помер 10.02.2005 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №000169 від 17.03.2005р., видане Кушугмською селищною радою Запорізького району Запорізької області.

В матеріалах справи наявна відповідь Запорізької районної державної нотаріальної контори від 23.02.2017 року за №213/01-16, згідно якої вбачається, що після смерті ОСОБА_6, який помер 10.02.2005р., спадкова справа не відкривалась.

Судом була витребувана спадкова справа №22/2016, яка була відкрита 31.05.2016 року на підставі заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини від 31.05.2016 року. Згідно із наданої спадкової справи вбачається, окрім позивачки ОСОБА_2 після смерті померлої ОСОБА_5 є син померлої ОСОБА_4, який відмовився від прийняття спадщини, подавши заяву до нотаріуса 31.05.2016 року.

Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені,має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності ( ст. 392 ЦК України).

Відповідно до п.3.1. ОСОБА_7 спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Вирішуючи питання щодо наявності у ОСОБА_6 права власності на спадковий житловий будинок, необхідно встановити час та підстави виникнення такого права, а також належність правовстановлюючих документів спадкодавцю.

Правовідносини з забудови індивідуального житлового будинку моїм чоловіком в час побудови 1970 рік ( побудований будинок разом з господарськими спорудами) були врегульовані нижченаведеними нормами права та підзаконними нормативними актами.

ОСОБА_8 Президії Верховної ОСОБА_8 СРСР від 26.08.1948 року встановлено, що кожний громадянин та кожна громадянка СРСР мають право купити або побудувати для себе на праві особистої власності житловий будинок для чого здійснюється відвід земельних ділянок в безстрокове користування.

Забудова відбулась на той час у відповідності до діючого законодавства Земельна ділянка під забудову площею 700 кв.м. була виділена та забудова була дозволена рішенням виконкому Кушугумської селищної ради Запорізького (Червоноармійського) району Запорізької області від 07.10.1963 року №, копія якого міститься в матеріалах справи.

20.07.1970 року Кушугумською селищною радою була проведена перенумерація житлових будинків, а саме: будинку №28 по вул. Фестивальна на №3, що підтверджується довідкою, копія якої також міститься матеріалах справи.

У відповідності до вказаного ОСОБА_8 Міністрів СРСР від 26.08.1948 року прийнято Постанову, п. 2 якої визначено, що побудовані на відведених під будівництво індивідуальних житлових будинків земельних ділянках будинки є особистою власністю забудовників.

Таким чином, діюче у вказаний період цивільне законодавство передбачало право особистої приватної власності на таке майно як індивідуальний житловий будинок.

Вказані докази підтверджують ті обставини, що спірний житловий будинок був побудований у відповідності до діючих на вказаний час норм матеріального права та інших нормативно-правових актів загальної дії, а ОСОБА_6 набув право власності у встановлений законом порядок, як забудовник.

Згідно п. 4 розділу «Спори про право власності та інші речові права» Висновків Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за 1 півріччя 2012 року., « за змістом статей 2,3 Закону України від 01.07.2004 року №1952- 1У «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень даних про право власності особи на обєкт нерухомого майна, збудований до набрання чинності зазначеним Законом, не породжує в особи права власності, а засвідчує офіційне визнання і підтвердження державою факту наявності в особи цього права. Право власності на збудований до набрання чинності цим Законом обєкт нерухомого майна виникає в порядку, який існував на час його будівництва ( постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. у справі №6-54цс12)».

Згідно з п.3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд сільськогосподарського призначення 1 та 11 категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку України від 19.03.2013 року №95, закінчені будівництвом до 05.08.1992 р. індивідуальні (садибні) житлові будинки не підлягають прийняттю в експлуатацію. Документом, який засвідчує відповідність таких обєктів вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Факт побудови зазначеного житлового будинку, підтверджується технічним паспортом на будинок.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа ( фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту.

На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_2 є законними, достатнім чином обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення позовних вимог позивачки не порушує невизнані або оскаржувані права, свободи чи інтереси будь-яких осіб.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3,15,118,119,ЦПК України, ст.ст.182,392, 1216, 1218, 1220,1261, 1268 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: смт. Кушугум вул. Фестивальна,3 Запорізького району Запорізької області, а саме, на: житловий будинок літ. «А», службову прибудову літ. «а», ганок до «а», літня кухня літ. «Б», сараї літ. «В,Д,Е,Ж», вбиральню літ. «Г», погріб з шийкою літ. «пг», навіс літ. «З», ворота з хвірткою №1, паркани №2,3,5, басейн №4, яма зливна №6, після ОСОБА_5, померлої 15.04.2016 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: І.Б. ГРОМОВА