Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/4070/17 Головуючий у 1 інстанції: Васильченко В.В.
Є.У.№ 318/1310/17 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Бєлки В.Ю.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору приватний нотаріус Кам'янсько-Дніпровського нотаріального округу Запорізької області Осипенко Василь Володимирович про визнання договору дарування житлового будинку недійсним та скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що вироком Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 30.09.2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і 9 місяців. Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_3 задоволено частково та стягнено з ОСОБА_4 на його користь грошову суму у розмірі 110 352 грн. 39 коп. ОСОБА_4, знав про свій обов'язок щодо його виконання, однак з метою уникнути виконання цього грошового зобов'язання 23.11.2016 року уклав договір дарування зі своєю дружиною ОСОБА_5, за яким подарував їй житловий будинок.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, визнати договір дарування житлового будинку недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок.

Рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 вересня 2017 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, по суті позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції було установлено, що вироком Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 30.09.2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і 9 місяців. Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_3 задоволено частково та стягнено з ОСОБА_4 на його користь грошову суму у розмірі 110 352 грн. 39 коп.

Після ухвалення зазначеного вироку, 23.11.2016 року ОСОБА_4, уклав договір дарування зі своєю дружиною ОСОБА_5, за яким подарував їй житловий будинок № АДРЕСА_1, який було посвідчено приватним нотаріусом Кам'янсько-Дніпровського нотаріального округу Запорізької області Осипенко В.В. (а.с. 84).

Позивач вважав, що договір дарування укладений з метою уникнути виплати відшкодування за заявленим ним та задоволеним цивільним позовом.

При цьому з посиланням на ст. 234 ЦК позивач зазначав, що правочин є фіктивним, тому що він укладений умисно не з метою дарування, а з метою убезпечення від накладення стягнення на нерухоме майно.

За ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Судом першої інстанції надані обґрунтування своїх висновків, зокрема, зазначено наступне.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов'язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Разом з тим, суд обґрунтовано вважав, що позивач не довів належними і допустимими доказами, що укладений відповідачами договір є фіктивним.

Так, судом враховано, що на час вчинення правочину не існувало заборон щодо розпорядження майном відповідача, він вживав заходи для погашення заборгованості.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що сторони не передбачали реальне настання правових наслідків за договором, не підтверджене жодними доказами та є припущенням. Адже ОСОБА_5 проживає з дитиною у зазначеному подарованому їй будинку, на отримання його у дар у встановленому порядку була отримана згода органу опіки та піклування.

Відомостей про те, що договір укладений з метою уникнення звернення стягнення на нього немає.

За таких обставин судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 вересня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: