АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/5760/17 Номер провадження 22-ц/786/2944/17Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

головуючого судді : Кузнєцової О.Ю.

суддів : Одринської Т.В., Карпушина Г.Л.

при секретарі Рибак О.О.

за участі представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 простягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом та просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення їх дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що з 12 липня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, мають спільну дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначала, що з квітня 2017 року фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинилися.

Вказувала, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, а тому вона не має можливості для власного фінансового забезпечення.

Рішенням Октябрського районного суду м Полтави від 19 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі ? частини всіх видів заробітку, починаючи з 25 липня 2017 року до досягнення дитиною трирічного віку 29 квітня 2019 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за 1 місяць допущено до негайного виконання.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11.08.2017 року судовим наказом Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/5819/17 стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.51).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судовим наказом встановлено, що сторони з 12.07.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_4, зареєстрована за адресою вуд. ОСОБА_7, 11, кв. 148 у м. Полтаві, що підтверджується копією паспорта КО 972167, виданого 15 серпня 2014 року Октябрським РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області (а.с.7).

ОСОБА_3, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується повідомленням управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради № 16.1-07/9973 від 15 серпня 2017 року (а.с.16).

Відповідно до ст. 84 ч. 2 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ст. 84 ч. 4 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що вона потребує утримання від чоловіка-батька дитини, а ОСОБА_3 має можливість для забезпечення такого утримання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Проте, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_3, місцевим судом не враховано майновий стан відповідача, а також сплату ним аліментів за рішенням суду на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 від його заробітку (доходу).

Колегія суддів вважає, що справедливий розмір аліментів, що відповідає потребам позивача та майновій спроможності відповідача, становить 1/6 частину його заробітку (доходу).

Безпідставними, однак, є доводи апелянта про те, що аліменти на користь ОСОБА_3 не підлягають стягненню.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Заперечуючи проти правомірності стягнення з нього аліментів на утримання дружини, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі посилається на негідну поведінку позивача, проте такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки всупереч вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України вони не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами. Окрім того, законодавство не повязує виникнення права дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років, на утримання від чоловіка з характером її поведінки.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечення наявності у відповідача фінансової можливості забезпечувати утримання дружини.

Так, безпідставними є і посилання апелянта на те, що премії та надбавки до заробітної плати мають періодичний характер, а тому судом не було встановлено дійсний розмір його щомісячного доходу. Апелянтом не надано до суду доказів, які б дозволяли встановити розмір його середньомісячного доходу. Окрім того, аліменти на утримання дружини стягнуті судом у частці від заробітку, а тому зменшення розміру заробітної плати прямо пропорційне зменшенню розміру стягуваних аліментів.

Надані до суду квитанції на оплату комунальних послуг видані на імя ОСОБА_8 (а.с. 35-36), а тому колегія суддів не вбачає у них підтвердження сплати комунальних послуг за адресою вул. Загородна, 17, у м. Полтаві саме відповідачем.

Довідка про тимчасову непрацездатність ОСОБА_3 у період з 28 серпня 2017 року по 04 вересня 2017 року, надана позивачем до суду першої інстанції, жодним чином не свідчить про відсутність у нього можливості для сплати аліментів на утримання дружини.

Докази витрат відповідача на придбання ліків колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки ним не доведено наявності відповідного лікарського призначення.

Копії пенсійних посвідчень батьків (а.с. 49-50), надані відповідачем в обґрунтування своїх заперечень, свідчать про те, що вони є громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення, проте жодним чином не вказує на те, що вони перебувають на утриманні ОСОБА_3

Наявність у ОСОБА_3 боргових зобовязань за договорами позики не звільняє його від обовязку зі сплати аліментів. При цьому, відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, укладаючи відповідні договори, ОСОБА_3 усвідомлюючи наявність обовязку з утримання малолітньої доньки та дружини, з якою вона проживає, вільно розпорядився своїм правом на укладення договорів та набув передбачених ними обовязків із повернення грошових коштів.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції внаслідок неповного зясування обставин, що мають значення по справі та порушення норма матеріального права, невірно визначено розмір аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_3, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення у цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м Полтави від 19 жовтня 2017 року змінити, зменшивши розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на її утримання з ? частини всіх видів заробітку до 1/6 частини всіх видів заробітку.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1

Судді --//-- ОСОБА_9

--//-- ОСОБА_10

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1