Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ в натурі Ѕ частки майна, що є у спільній частковій власності; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про виділ в натурі Ѕ частки майна, що є у спільній частковій власності, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31 серпня 2016 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 25 листопада 2016 року,

встановила:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він та відповідач є співвласниками нежитлової будівлі по Ѕ частині кожний загальною площею 561,51 кв. м, яка знаходиться по АДРЕСА_1. Нежитлова будівля являє собою двоповерховий будинок з підвальним приміщенням. Загальна площа першого поверху становить 241,87 кв. м, другого поверху 258,28 кв. м та 61,36 кв. м площа підвального приміщення. Спірна нежитлова будівля має окремі входи та виходи.

Зазначав, що між сторонами виник спір щодо спільного володіння та користування зазначеною нежитловою будівлею. Зокрема, відповідач без згоди позивача фактично користується першим поверхом нежитлової будівлі, що складає 241,87 кв. м. Частину приміщень першого поверху здає в оренду, залишивши в користуванні позивача другий поверх нежитлової будівлі.

Встановлений відповідачем порядок користування нежитловою будівлею порушує права позивача як співвласника та не дає йому можливості використовувати майно, яке належить йому на праві приватної власності, для здійснення підприємницької діяльності.

За результатами проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи від 17 червня 2016 року запропоновано 6 варіантів можливого поділу (виділу) в натурі Ѕ частки спірної нежитлової будівлі.

Ураховуючи наведене, позивач просив виділити йому Ѕ частину нежитлової будівлі в натурі за варіантом 1 розділу запропонованого експертом, який практично відповідає визначеним часткам співвласників, другий співвласник повинен виплатити на користь першого співвласника грошову компенсацію тільки в сумі 32,14 грн.

У серпні 2016 року ОСОБА_5 пред'явила зустрічний позов, у якому просила виділити їй у натурі Ѕ частку із спільної часткової власності об'єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі, розташованої по

АДРЕСА_1, а саме: приміщення 1-го поверху, загальною площею 231,04 кв. м, та підвальне приміщення загальною площею 61,36 кв. м, згідно з висновком будівельно-технічної експертизи, припинивши право спільної часткової власності на вказане нерухоме майно.

Зустрічний позов мотивовано тим, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 23 серпня 2001 року вона є власником Ѕ частини нежитлової будівлі загальною площею 561,51 кв. м по АДРЕСА_1. Співвласником іншої Ѕ частини вказаної нежитлової будівлі є

ОСОБА_6

Зазначала, що між ними була досягнута усна домовленість про порядок користування вказаною будівлею, а саме: в користуванні

ОСОБА_5 залишився перший поверх цієї будівлі, загальною площею 258,28 кв. м, а в користуванні ОСОБА_6 - другий поверх площею

258,28 кв. м.

Вказувала, що користувалася лише першим поверхом будівлі, утримувала його, оплачувала електроенергію, газопостачання та інші комунальні послуги. Натомість ні перший співвласник - ОСОБА_6, ні другий ОСОБА_7, ні третій співвласник - ОСОБА_4 (відповідач за зустрічним позовом) з моменту укладення договору купівлі-продажу вказаного об'єкта нерухомого майна до цього часу не брали жодної участі в утриманні та збереженні своєї частки майна.

Ураховуючи наведене, позивач просила зустрічний позов задовольнити.

Рішенням Міжгірського районного суду від 31 серпня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Здійснено поділ в натурі нежитлової будівлі по АДРЕСА_1, загальною площею 561,51 кв. м, що складається з двох поверхів та підвалу і належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в ідеальних частках по Ѕ кожному.

У власність ОСОБА_4 виділено: приміщення підвалу: коридор - 5,8 кв.м; склад - 6,65 кв.м; склад - 6,65 кв.м, разом - 19,1 кв.м; приміщення першого поверху: коридор - 3,97 кв.м; склад - 8,03 кв.м; кухня - 29,10 кв. м; мойка - 22,52 кв. м; сходи - 10,83 кв. м; їдальня - 46,3 кв. м, загальною полщею 120,75 кв. м; приміщення другого поверху: зал - 87,43 кв. м; сходи - 18,43 кв. м; апаратна - 14,06 кв. м, апаратна - 6,52 кв. м; коридор - 5,36 кв. м, разом - 131,8 кв. м.

Всього виділено ОСОБА_4 указаних приміщень загальною площею 271,65 кв. м. (варіант 1 висновку будівельно-технічної експертизи на плані реального розподілу в додатках І по кожному виду приміщень підвалу, 1 і 2 поверхів).

У власність ОСОБА_5 виділено: приміщення підвалу: приміщення - 8,91 кв.м.; приміщення - 6,20 кв.м; коридор - 5,22 кв. м; склад - 10,67 кв. м, загальною площею 31 кв. м; приміщення першого поверху: коридор -

5,36 кв. м; кладовка - 4,78 кв. м; коридор - 15,77 кв. м; склад - 9,86 кв. м; склад - 7,65 кв. м; коридор - 15,77 кв. м; їдальня - 12,77 кв. м; склад -

9,49 кв.м; склад - 7,84 кв. м; їдальня - 30,70 кв. м, разом 120,12 кв. м; приміщення другого поверху: гримувальня - 15,51 кв. м; коридор -

10,80 кв. м; сцена - 51,30 кв. м; зал - 47,67 кв. м, разом - 125,28 кв. м.

Всього виділено ОСОБА_5 указаних приміщень загальною площею 276,4 кв. м (варіант 1 висновку будівельно-технічної експертизи на плані реального розподілу в додатках І по кожному виду приміщень підвалу, 1 і 2 поверхів).

Залишено у спільному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приміщення в підвалі (площею 2,56 кв. м і площею 7,7 кв.м, - № № ІІІ-V на плані реального розподілу підвального приміщення, додаток 1 до варіанту І висновку будівельно-технічної експертизи).

Зобов'язано ОСОБА_4 облаштувати перегородки: в підвальному приміщенні - площею 1 кв. м, на першому і другому поверхах 2,2 кв. м, відповідно до плану реального розподілу цих приміщень за додатком № 1 варіанту І будівельно-технічної експертизи.

Зобов'язано ОСОБА_4 сплатити ОСОБА_5грошову компенсацію 32,14 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Припинено право спільної часткової власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 в ідеальних частках по Ѕ ОСОБА_4 та

ОСОБА_5

Судові витрати у виді вартості судової будівельно-технічної експертизи в розмірі Ѕ частини в сумі 3 900 грн стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4

Додатковим рішенням Міжгірського районного суду від 5 вересня 2016 року вирішено питання щодо судового збору.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 25 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції змінено, шляхом викладення його резолютивної частини у наступній редакції.

Позов ОСОБА_4 задоволено.

Здійснено поділ у натурі нежитлової будівлі по АДРЕСА_1, загальною площею 561,51 кв. м, що складається з двох поверхів та підвалу і належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 і

ОСОБА_5 в ідеальних частках по Ѕ кожному.

У власність ОСОБА_4 виділено: приміщення підвалу: приміщення - 8,91 кв. м; приміщення - 6,20 кв. м; коридор - 5,22 кв. м; склад - 10,67 кв. м, разом 31 кв. м; приміщення першого поверху: коридор -

5,36 кв. м; кладовка - 4,78 кв. м; коридор - 15,77 кв. м; склад - 9,86 кв. м; склад - 7,65 кв. м; коридор - 15,90 кв. м; їдальня - 12,77 кв. м; склад -

9,49 кв. м; склад - 7,84 кв. м; їдальня - 30,70 кв. м, разом 120,12 кв. м; приміщення другого поверху: гримувальня - 15,51 кв. м; коридор -

10,80 кв. м; сцена - 51,30 кв. м.; зал - 47,67 кв. м, разом -125,28 кв.м.

Всього виділено ОСОБА_4 указаних приміщень загальною площею 276,4 кв. м (варіант 1 висновку будівельно-технічної експертизи на плані реального розподілу в додатках І по кожному виду приміщень підвалу, 1 і 2 поверхів).

У власність ОСОБА_5 виділено: приміщення підвалу: коридор - 5,8 кв. м; склад - 6,65 кв. м; склад - 6,65 кв. м, разом - 19,1 кв. м; приміщення першого поверху: коридор - 3,97 кв. м; склад - 8,03 кв. м; кухня - 29,10 кв. м; мойка - 22,52 кв. м; сходи - 10,83 кв. м; їдальня -

46,3 кв. м, разом 120,75 кв. м; приміщення другого поверху: зал - 87,43 кв. м; сходи - 18,43 кв. м; апаратна - 14,06 кв. м, апаратна - 6,52 кв. м; коридор - 5,36 кв. м, разом - 131,8 кв. м.

Усього виділено ОСОБА_5 указаних приміщень загальною площею 271,65 кв. м. (варіант 1 висновку будівельно-технічної експертизи на плані реального розподілу в додатках І по кожному виду приміщень підвалу, 1 і 2 поверхів).

Залишено в спільному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приміщення в підвалі (площею 2,56 кв. м і площею 7,7 кв. м, - № № ІІІ-V на плані реального розподілу підвального приміщення, додаток 1 до варіанту І висновку будівельно-технічної експертизи).

Зобов'язано ОСОБА_4 облаштувати перегородки: в підвальному приміщенні - площею 1 кв. м, на першому і другому поверхах 2,2 кв. м, відповідно до плану реального розподілу цих приміщень за додатком № 1 варіанту І будівельно-технічної експертизи.

Припинено право спільної часткової власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 в ідеальних частках по Ѕ ОСОБА_4 та

ОСОБА_5

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію 32,14 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в зустрічному позові та розподілу судових витрат залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив із недоведеності позовних вимог.

Даний висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що предметом спору є нежитлова будівля по

АДРЕСА_1 загальною площею 561,51 кв. м, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по Ѕ частині кожному.

Вказана нежитлова будівля розташована на земельній ділянці несільськогосподарського призначення загальною площею 0,1155 га по

АДРЕСА_1, яка надана сторонам в оренду строком на 5 років.

Сторони не укладали письмового договору про порядок користування приміщенням нежитлової будівлі, в позасудовому порядку і в суді не дійшли згоди щодо варіанту поділу нежитлової будівлі, яка належить їм на праві спільної часткової власності в рівних ідеальних частках, згідно правовстановлюючих документів.

Статтею 367 ЦПК України передбачено поділ майна в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності припиняється (ст. 367 ч. 1 і ч. 2 ЦК України).

Статтею 364 ЦК України регламентовано виділ частки у натурі із майна, що є у спільній частковій власності, а також право співвласника за його згодою, який бажає виділу, на компенсацію у грошовому виразі вартості частки.

Виділ часток (виділ) нежитлової будівлі, що знаходиться у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будівлі із самостійними входом (виходом) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будівлі в окремі ізольовані приміщення, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2014 року у справі № 6-12цс13, яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Спірна нежитлова будівля є подільною без втрати її цільового призначення, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи, за яким нежитлова будівля знаходиться в занедбаному стані і лише окремі приміщення першого поверху використовуються як склад. Раніше 1-й поверх будівлі використовувався як їдальня-кафе, а другий поверх як клуб. Отже, реальний розподіл нежитлової будівлі можливий як комерційна нерухомість вільного призначення, з чим сторони погодились.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 17 червня 2016 року за варіантом І (першим) реальний розподіл спірної нежитлової будівлі можливий практично з відповідністю розмірам ідеальних часток сторін (по 1/2 частині) з мінімальним відступленням від цих часток та незначними витратами на грошову компенсацію від одного співвласника іншому співвласнику, а також незначними облаштуваннями та переоблаштуваннями за об'єктом будівельних робіт, що дає змогу використовувати поділені приміщення як окремі об'єкти нерухомого майна за цільовим призначенням з наявністю окремих входів (виходів), автономного використання комунікацій, спільного використання земельної ділянки, що обслуговує нежитлову будівлю з можливим реальним розподілом цієї ділянки для автономного використання, одержання у власність.

Вартість 1 кв. м приміщень першого та другого поверху нежитлової будівлі становить 6 426 грн, вартість 1 кв. м підвальних приміщень становить 3 855,60 грн. При здійсненні даного варіанту реального розподілу приміщень нежитлової будівлі пропонується приміщення підвалу III площею - 2,56 кв. м, приміщення V площею - 7,7 кв. м залишити в спільному користуванні співвласників, а також у приміщеннях підвалу влаштувати перегородки, площа яких становитиме - 1 кв. м, тобто вартість площі зайнятої під перегородками та вартість приміщень спільного користування становитиме - 43 411,06 грн (3 855,60 х 11,26), крім того в приміщеннях першого та другого поверху влаштувати перегородки площею - 2,2 кв. м, вартість площі зайнятої під даною перегородкою становитиме - 14 137,20 грн (2,2 х 6 426 грн).

У результаті чого вартість приміщень першого, другого та підвального поверхів, які підлягають реальному розподілу становитиме 3 392 992,24 грн (3 450 543,50 - 43 414,06 - 14 137,2) відповідно вартість Ѕ частки становитиме 1 696 496,12 грн.

При даному варіанті реального розподілу вартість нежитлових приміщень будівлі першого співвласника становить 1 696 464 грн (6 426 х 245,4 + 3 855,60 х 31), вартість запропонованих нежитлових приміщень будівлі другого співвласника становить - 1 696 528,26 грн (6 426 х 252,55 + 19,1 х 3 855,6), відхилення від частки другого співвласника становитиме - 32,14 грн (1 696 496,12 - 1 696 528,26), у надлишку.

Отже, при запропонованому варіанті реального розподілу нежитлової будівлі по АДРЕСА_1, другий співвласник повинен виплатити в користь першого співвласника грошову компенсацію - 32,14 грн.

Інші варіанти розподілу нежитлової будівлі, які запропоновані експертом та сторонами (варіанти II- VI за висновком експерта) є таким, що суттєво відхиляються від розміру ідеальних часток, потребують значних витрат на перемонтування, містять значні суми грошової компенсації одного співвласника іншому (46 376 грн; 99 378 грн; 73 738 грн; 278 265 грн;

240 608 грн).

Вирішуючи даний спір суди попередніх інстанцій дали належну оцінку всім доказам у справі, в тому числі висновку експерта та, обираючи варіант № 1, запропонований експертом обґрунтовано виходили з того, що цей варіант є найбільш оптимальним, оскільки він найбільш наближений до ідеальних часток у спільній власності, фактично відповідає визначеним часткам співвласників та не завдає неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі, тобто не погіршує технічний стан будівлі в результаті переобладнання.

При цьому, в ході апеляційного розгляду справи, надаючи належну оцінку доводам відповідача щодо покладення на неї обов'язку облаштування сходів і перегородок у виділеній їй частині будівлі, необхідність виготовлення у зв'язку із цим відповідної технічної документації, суд апеляційної інстанції, врахував згоду позивача на облаштування сходів на другий поверх нежитлової будівлі, облаштування перегородки спірної будівлі за власний рахунок згідно з варіантом І висновку експерта, а також згоду на самостійне виготовлення відповідної технічної документації, у зв'язку із чим, змінив ухвалене місцевим судом рішення, виділивши

ОСОБА_4 частину нежитлової будівлі, яка за цим рішенням була виділена у власність ОСОБА_5 із покладенням на ОСОБА_4 обов'язку здійснити визначені висновком експерта відповідні облаштування.

ОСОБА_5, відповідно, виділено апеляційним судом у власність частину нежитлової будівлі, яка за рішенням суду першої інстанції була виділена у власність позивача. При цьому, на останню не покладено жодних фінансових витрат щодо облаштування сходів або перегородок, визначених у варіанті І висновку експерта, на здійснення яких вона не погоджувалась.

Суди обґрунтовано відхилили доводи ОСОБА_5 про розподіл нежитлової будівлі за варіантом VI-а, запропонованого додатково стороною відповідача для експертного дослідження, оскільки про такий варіант розподілу експерт пояснив у суді як технічно неможливий та цей варіант є значним відступом від розміру ідеальних часток сторін і з ним не погодився позивач з цих мотивів.

Доводи касаційної скарги про неповноту висновку експерта вбачаються необґрунтованими та спростовуються змістом цього висновку та поясненнями, наданими експертом в ході розгляду справи апеляційним судом.

У висновку судової будівельно-технічної експертизи від 17 червня

2016 року експертом запропоновано 6 варіантів поділу спірної будівлі, надано відповіді на усі поставлені перед ним питання, зокрема у варіантах V та VI надано відповіді на можливість виділення приміщення першого поверху ОСОБА_5, а приміщення другого поверху та підвальне приміщення ОСОБА_4, а також щодо виділення першого поверху

ОСОБА_5, другого поверху ОСОБА_4, з поділом між ними підвальних приміщень залежно від результатів оцінки. Саме такі варіанти поділу просила врахувати відповідач при визначенні експертом варіантів виділу в натурі частки із спірної будівлі.

При цьому, в суді апеляційної інстанції експерт ОСОБА_9 пояснював, що проведення додаткової експертизи не вплине на результат розподілу спірної будівлі, оскільки різниця у метражі буде значною по відношенню до варіанту ІІ, у якому вже розроблено варіант розподілу, подібний на варіант VІб, який запропоновано відповідачем.

На виконання вимог ст. 12 Закону України «Про судову експертизу», ст.ст. 143, 147 ЦПК України, експертом проведено повне дослідження і надано обґрунтований та об'єктивний висновок, повністю відповівши на поставлені перед ним судом питання.

Доводи касаційної скарги, що в результаті розподілу нежитлової будівлі за варіантом І буде завдано неспівмірної шкоди господарському призначенню вказаної будівлі не підтверджуються належними доказами і спростовуються встановленими судами попередніх інстанцій обставинами.

Згідно наданими в суді апеляційної інстанції роз'ясненнями експерта, при розробленні варіанту І реального розподілу спірної будівлі, всі розрахунки були зроблені ним на підставі державних будівельних норм, жодних зауважень до варіанту І про можливі причини виникнення неспівмірної шкоди господарському призначенню нежитлової будівлі немає.

Доводи касаційної скарги про те, що вирішуючи питання про припинення права спільної часткової власності на нежитлову будівлю суди попередніх інстанцій вийшли за межі позовних вимог, оскільки про це позивачем не заявлено у позові, вбачаються необґрунтованими та спростовуються змістом ч. 2 ст. 367 ЦК України, відповідно до якої, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Тобто, позовна вимога про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності передбачає припинення права спільної часткової власності на нього згідно із законом.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до необхідності переоцінки доказів, встановлення обставин, які, на думку відповідача спростовують вимоги позивача щодо варіанту виділу в натурі частки із спірної будівлі.

При цьому, в ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій відповідач не була обмежена у праві подавати докази та доводити ті обставини, на які вона посилалася.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

При вирішенні даної справи судом апеляційної інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31 серпня 2016 року у незміненій апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 25 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька
М.К. Гримич
І.М. Фаловська