№ 207/40/17
№ 2-о/207/20/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тюлюнової В.Г.,

при секретарі Куцевол Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Камянському справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Камянське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

В С Т А Н О В И В:

11.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити юридичний факт, що він в період з 16 липня 1984 року по 26 грудня 1995 року, та з 25 січня 1996 року по 01 серпня 1996 року працював водієм міського пасажирського транспорту на ВАТ «АТП-11232» (раніше Дніпродзержинське автотранспортне підприємство АТП-03126, АТП-31232, АТП-11232).

Уточнивши заявлені вимоги, посилається на те, що він працював з 02 липня 1983 року по 01 серпня 1996 року водієм міського пасажирського транспортуна ВАТ «АТП-11232» (раніше Дніпродзержинське автотранспортне підприємство АТП-03126, АТП-31232, АТП-11232), загальний трудовий стаж 28 років 2 місяці 27 днів, з яких більше 20 років працював водієм міського пасажирського транспорту (автобусу), та має право на пільгову пенсію в 55 років, згідно з пунктом «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за №03 від 14 квітня 2016 року, та Рішенням засідання комісії по розгляду звернень громадян ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року в зарахуванні пільгового стажу згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було відмовлено через відсутність пільгового стажу 12 років 6 місяців, так як в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено що працював водієм міського пасажирського транспорту. Державна реєстрація «Дніпродзержинське автотранспортне підприємство 11232» припинена за рішенням суду. А маршрутні листи, накази про закріплення за ним міських маршрутів, табелів обліку робочого часу в архівний відділ на збереження не надходили. Згідно п. 2. Статуту ВАТ «Дніпродзержинське автотранспортне підприємство 11232», (який зберігається в архівному управлінні Камянської міської ради) «…мета діяльності Товариства є забезпечення належних умов транспортного обслуговування населення пасажирськими перевезеннями і ефективної роботи автомобільного транспорту для задоволення потреб народно господарства: …- організація роботи автомобільного транспорту на масових перевезеннях в екстремальних ситуаціях.…Предметом діяльності Товариства є: виконання перевезень громадян на міських, приміських і міжміських маршрутах…». Згідно особової картки ОСОБА_1, типової міжвідомчої форми № П-2 (яка зберігається в архівному управлінні Камянської міської ради), ВАТ «Дніпродзержинське автотранспортне підприємство 11232» надавало ОСОБА_1 щорічні відпустки з 1983 року по 1991 рік тривалістю 24 робочих дня і додаткову відпустку тривалістю 3 дні, а з 1991 року по 1996 рік - 30 робочих днів щорічної відпустки. Відповідно до ст. 75 Кодекс законів про працю Української РСР (Затверджується Законом № 322-VIII від 10.12.71). Щорічна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 15 робочих днів, з поступовим переходом до надання відпустки більшої тривалості. Порядок обчислення тривалості щорічної відпустки визначається законодавством Союзу РСР. Відповідно до ст. 76 Кодекс законів про працю Української РСР (Затверджується Законом № 322-VIII від 10.12.71). Щорічні додаткові відпустки надавалися: робочим та службовцям, зайнятих на роботах з шкідливими умовами праці, працівникам з ненормованим робочим днем. Згідно пункту 200 «а» Е, розділу ХХХІІІ, додатку № 1 Постанови Госкомпраці СРСР та Призидіума ВЦСПС від 25 жовтня 1974 р. № 298/П-22 «Про затвердження списку підприємств, цехів, професій та посад з шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на додаткову відпустку та скорочений робочий день», водій автомобіля, працюючий на автобусі регулярних ліній, в тому числі замовних має 12 днів щорічної додаткової відпустки. ОСОБА_1 зазначає, що він фактично працював водієм міського пасажирського транспорту, отримував щорічні, та додаткові відпустки на підприємстві, однак не може реалізувати свої права в звязку з відсутністю необхідного запису в трудовій книжці, вичерпав всі надані законом можливості врегулювання цього питання поза межами судових процедур, що стало підставою для звернення до суду за захистом його законних прав та інтересів.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимогу підтримав, зазначив, що він дійсно працював на ВАТ «АТП-11232» водієм міського пасажирського транспорту на маршрутах № 9, 9-А, 11, 5, 5-А, 7, 8, 14, 2, 6, 10, 14 експрес, зі складним графіком роботи, мав посвідчення водія категорії Д (1983 р.), Е (1985 р.), які дають право керування автобусом, отримував щорічну та додаткову відпустку не менше 24 робочих днів, просив встановити факт, на підставі особливої картки ОСОБА_1, типової міжвідомчої форми № П-2.

Представник заявника ОСОБА_3 заяву підтримала, просила задовольнити, посилаючись на наявні в матеріалах справи докази.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 вимоги, викладені в заяві, не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на письмові заперечення залученні до матеріалів справи. Вважає, що трудова книжка заявника не містить відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, зокрема про роботу заявника на посаді водія міського пасажирського транспорту (автобусу) на міських маршрутах.

Суд, вислухавши заявника, його представника, допитавши свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, вислухавши заперечення представника Кам'янського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України, прийшов до висновку, що вимоги, викладені в уточненій заяві, підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що,ОСОБА_1 з 03 червня 1983 року був прийнятий на роботу в Дніпродзержинське автотранспортне підприємство АТП-03126, (згодом реорганізоване в АТП-31232, АТП-11232, відкрите акціонерне товариство «АТП-11232») курсантом по перепідготовці водіїв категорії «Д», наказом № 97-к від 03 червня 1983 року. Наказом № 469 від 27 липня 1983 року з 16 липня 1983 року після закінчення курсів переведений водієм автобуса 3 класу. Наказом № 435 від 19 липня 1984 року з 01 липня 1984 року присвоєний 2 клас водія ак 5. Наказом № 83 від 10.02.1986 року з 01.02.1986 року установлена друга професія слюсаря по ремонту автомобілів з присвоєнням 2 розряду. Наказом № 80-к від 30 серпня 1996 року з 04 липня 1996 року звільнений. Наказом № 5 від 16 квітня 1998 року прийнятий на роботу в Приватне підприємство «Прометей Авто» водієм 2-го класу. Наказом № 6 від 01 березня 2000 року звільнений. Наказом № 16/к від 01 березня 2005 року прийнятий на роботу водієм автобуса ЛАЗ. Наказом 80/к від 06 червня 2006 року звільнений. Наказом № 150 від 26 червня 2006 року був прийнятий на роботу в ГУП «Мостортранс» філія 4-го автобусного парку водієм лінійного автобуса регулярних міських пасажирських маршрутах, 2 класу. Наказом № 684-с від 04 березня 2007 року звільнений. Наказом № 44-к від 08 березня 2007 року прийнятий на роботу в Філіал Філевский автобусно-тролейбусний парк ГУП «Мостортранс» по за строковим трудовим договором у відділ автотранспорту водієм автобуса 2 класу на регулярні міські пасажирські маршрути. Наказом № 115-к від 24 червня 2008 року звільнений. Наказом № 117-к від 26 червня 2008 року прийнятий на роботу в Філіал Філевский автобусно-тролейбусний парк ГУП «Мосгортранс» за строковим трудовим договором у відділ експлуатації автотранспорту водієм автобуса 2 класу на регулярні міські пасажирські маршрути. Наказом № 118-к від 26 червня 2009 року звільнений. Наказом № 119-к від 29 червня 2009 року прийнятий на роботу в Філіал Філевский автобусно-тролейбусний парк ГУП «Мосгортранс» за строковим трудовим договором у відділ експлуатації автотранспорту водієм автобуса 2 класу на регулярні міські пасажирські маршрути. Наказом № 113-к від 21 червня 2010 року звільнений. Наказом № 115-к від 23 червня 2010 року прийнятий на роботу в Філіал Філевский автобусно-тролейбусний парк ГУП «Мосгортранс» за строковим трудовим договором у відділ експлуатації автотранспорту водієм автобуса 2 класу на регулярні міські пасажирські маршрути. Наказом № 62-к від 06 квітня 2011 року звільнений. Наказом №63-к від 08 квітня 2011 року прийнятий на роботу в Філіал Філевский автобусно-тролейбусний парк ГУП «Мосгортранс» за строковим трудовим договором у відділ експлуатації автотранспорту водієм автобуса 2 класу на регулярні міські пасажирські маршрути. Наказом № 45-к від 13 березня 2012 року звільнений. Наказом № 67-к від 12 квітня 2012 року прийнятий на роботу в Філіал Філевский автобусно-тролейбусний парк ГУП «Мосгортранс» за строковим трудовим договором у відділ експлуатації автотранспорту водієм автобуса 2 класу на регулярні міські пасажирські маршрути. Наказом № 28-к від 15 лютого 2013 року звільнений. Наказом № 47-к від 15 березня 2013 року прийнятий на роботу в Філіал Філевский автобусно-тролейбусний парк ГУП «Мосгортранс» за строковим трудовим договором у відділ експлуатації автотранспорту водієм автобуса 2 класу на регулярні міські пасажирські маршрути. Наказом № 118-к від 01 липня 2013 року присвоєно 6 розряд водія автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів. Наказом № 227-к від 02 грудня 2013 року звільнений. Наказом № 243-к від 24 грудня 2013 року прийнятий на роботу в Філіал Філевский автобусно-тролейбусний парк ГУП «Мосгортранс» за строковим трудовим договором у відділ експлуатації автотранспорту водієм автобуса 6 розряду на регулярні міські пасажирські маршрути. Наказом № 212-к від 05 листопада 2014 року звільнений. Наказом № 225-к від 24 листопада 2014 року прийнятий на роботу в Філіал Філевский автобусно-тролейбусний парк ГУП «Мосгортранс» за строковим трудовим договором у відділ експлуатації автотранспорту водієм автобуса 6 розряду на регулярні міські пасажирські маршрути. Наказом № 2101-к від 23 серпня 2015 року звільнений. Наказом № 2473-к від 27.10.2015 року прийнятий на роботу в Філіал Філевский автобусно-тролейбусний парк ГУП «Мосгортранс» за строковим трудовим договором у відділ експлуатації автотранспорту водієм автобуса 6 розряду на регулярні міські пасажирські маршрути, та працює по теперішній день.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7., підтвердили, що працювали спільно з ОСОБА_1 в АТП 11232, підтверджують, що він працював водієм міського пасажирського транспорту і також як і вони мав право на додаткову відпустку, враховуючі шкідливі умови праці.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що працював водієм міського пасажирського транспорту спільно з ОСОБА_1 на одному маршруті, в різні зміни. Отримує пенсію на пільгових умовах по досягненню 55 років.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що як водій міського пасажирського транспорту отримує пенсію на пільгових умовах по досягненню 55 років.

06 лютого 2016 року ОСОБА_1 виповнилося 55 років. Загальний трудовий стаж 28 років 2 місяці 27 днів, з яких більше 20 років працював водієм міського пасажирського транспорту (автобусу).

Згідно з пунктом «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв):

- чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців;

- жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, як водію міського пасажирського транспорту, відповідно до п. «з» статті Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про результати розгляду заяви від 14 квітня 2016 року № 03, комісією прийнято рішення, що для підтвердження періоду роботи з 03.06.1983 по 01.08.1996 р., для зарахування пільгового стажу згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» немає підстав. В трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено що працював водієм міського пасажирського транспорту.

Рішенням засідання комісії по розгляду звернень громадян ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року, відмовлено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» через відсутність пільгового стажу 12 років 6 місяців. Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.04.2016 року № 13 прийнято рішення, що для підтвердження періоду роботи з 03.06.1983 по 01.08.1996, для зарахування до пільгового стажу згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» немає підстав.

Відповідно до п. 3Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємства, установ, організацій або їх правонаступників.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п. 2. Статуту ВАТ «Дніпродзержинське автотранспортне підприємство 11232», (який зберігається в архівному управлінні Камянської міської ради) «…мета діяльності Товариства є забезпечення належних умов транспортного обслуговування населення пасажирськими перевезеннями і ефективної роботи автомобільного транспорту для задоволення потреб народно господарства: …- організація роботи автомобільного транспорту на масових перевезеннях в екстремальних ситуаціях.…Предметом діяльності Товариства є: виконання перевезень громадян на міських, приміських і міжміських маршрутах…»

Згідно пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 р N 162, з кожним записом, що вноситься на підставі наказу (Розпорядження) в трудову книжку (вкладиш) про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу і звільнення, адміністрація зобов'язана ознайомити власника цієї книжки (вкладиша) під розписку в особовій картці (типова міжвідомча форма N П-2, затверджена ЦСУ СРСР), в якій повинна бути повторена точна запис з трудової книжки (вкладиша).

Згідно особової картки ОСОБА_1, типової міжвідомчої форми № П-2 (яка зберігається в архівному управлінні Камянської міської ради), ВАТ «Дніпродзержинське автотранспортне підприємство 11232» надавало ОСОБА_1 щорічні відпустки з 1983 року по 1991 рік тривалістю 24 робочих дня і додаткову відпустку тривалістю 3 дні, а з 1991 року по 1996 рік - 30 робочих днів щорічної відпустки, а саме:

- відпустка, за період 1983-1984 р. з 31.05.1984 р. по 26.06.1984 р.;

- щорічна відпустка 24+3 днів, за період 1984-1985 р. з 05.01.1986 р. по 05.02.1986 р.;

- щорічна відпустка 24+3 днів, за період з 02.06.1985 по 01.06.1986 р., - з 17.08.1986 по 17.09.1986 р.;

- щорічна відпустка 24+3 днів, за період 1986 1987 р. з 19.07.1987 по 19.08.1987 р.;

- щорічна відпустка 24+3 днів, за період з 02.06.1987 по 01.06.1988 р. 08.12.1988 р. по 07.01.1989 р.;

- щорічна відпустка 24+3 днів, за період 24+3 днів, за період 1988 1989 р. з 01.02.1990 03.03.1990 р.;

- в рахунок відпустки 7 днів з 10.12.1990 по 17.12.1990 р.;

- щорічна відпустка 17+3 днів, за період 19891990 р. з 03.01.1991 по 26.01.1991 р.;

- щорічна відпустка 24+3 днів, за період 19901991 р. з 03.11.1991 по 06.12.1991 р.;

- щорічна відпустка 30 днів, за період 19911992 р. 06.09.1992 по 10.10.1992 р.;

- щорічна відпустка 30 днів, за період 19921993 р. з 01.06.1993 по 05.07.1993 р.;

- щорічна відпустка 30 днів, за період 1993-1994 р. з 16.02.1994 по 23.03.1994 р.;

- щорічна відпустка 30 днів, за період 1994-1995 р. з 04.01.1995 по 08.02.1996 р.

Відповідно до ст. 75 Кодекс законів про працю Української РСР (Затверджується Законом № 322-VIII від 10.12.71). Щорічна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 15 робочих днів, з поступовим переходом до надання відпустки більшої тривалості. Порядок обчислення тривалості щорічної відпустки визначається законодавством Союзу РСР.

Відповідно до ст. 76 Кодекс законів про працю Української РСР (Затверджується Законом № 322-VIII від 10.12.71). Щорічні додаткові відпустки надавалися: робочим та службовцям, зайнятих на роботах з шкідливими умовами праці, працівникам з ненормованим робочим днем.

Згідно пункту 200 «а» Е, розділу ХХХІІІ, додатку № 1 Постанови Госкомпраці СРСР та Призидіума ВЦСПС від 25 жовтня 1974 р. № 298/П-22 «Про затвердження списку підприємств, цехів, професій та посад з шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на додаткову відпустку та скорочений робочий день», водій автомобіля, працюючий на автобусі регулярних ліній, в тому числі замовних має 12 днів щорічної додаткової відпустки.

Згідно п. 15 Інструкції про порядок застосування списку підприємств, цехів, професій та посад з шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на додаткову відпустку та скорочений робочий день, затверджену Постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати та Президіума ВЦСПС від 29 грудня 1962 року № 377/30, працівникам з ненормованим робочим днем в якості компенсації за навантаження та роботу в позаурочний час може надаватися додаткова відпустка тривалістю не більше 12 робочих днів понад чергової відпустки в 12 робочих днів. Таким чином, загальна тривалість щомісячної відпустки у цих робітників не повинна перевищувати 24 робочих днів. Робітникам, котрим не надаються додаткові відпустки або не встановлена додаткова відпустка, отримують щороку чергову відпустку тривалість 15 робочих днів.

Додаткова відпустка працівникам з ненормованим робочим днем, як зазначалося раніше, надається тривалістю до 12 робочих днів (на практиці - 6 і 12 робочих днів).

Якщо працівник має право на додаткові відпустки у зв'язку з шкідливими умовами праці та за ненормований робочий день, то вони підсумовуються в межах загальної тривалості відпустки в 24 робочих дня, включаючи і щорічну відпустку. У тих випадках, коли тривалість кожної відпустки (за роботу в шкідливих умовах праці і за ненормований робочий день) становить 6 днів, обидва відпустки додається до щорічного. Якщо додаткова відпустка за роботу зі шкідливими умовами праці дорівнює 12 робочим дням або більше, то додаткова відпустка за ненормований робочий день не надається.

Згідно з пунктом 18 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», зазначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього порядку, трудовий стаж установлюються на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п. 5, ч. 2, ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. 1 ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявник ОСОБА_1 працював водієм міського пасажирського транспорту (автобуса). В зв'язку з ліквідацією підприємства у заявника немає змоги надати необхідні документи для призначення пільгової пенсії. Про те, що заявник працював водієм міського пасажирського транспорту (автобуса) в зазначені періоди, свідчить статут підприємства, наявність у заявника водійських посвідчень категорії Д (1983 р.), Е (1985 р.), які дають право керувати автобусом, особова картка ОСОБА_1, типової міжвідомчої форми № П-2 в якій зазначено фактично отримані відпустки за вказаний період роботи, також підтвердили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8- працівники, з якими заявник разом працював, та свідки яким вже були призначені пільгові пенсії згідно з пунктом «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_8

Витрати, пов'язані з розглядом справи, судовий збір у розмірі 275,61 грн., суд вважає за можливе покласти на заявника за його згодою.

Керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 234, 256-259 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Камянське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити юридичний факт, що на підставі особової картки ОСОБА_1, типової міжвідомчої форми № П-2, повний запис в трудовій книжці має відповідати наступному, ОСОБА_1 працював:

- з 02.06.1983 (нак. від 03.06.1983 №97-к) курсантом;

- з 16.07.1984 (нак. від 27.07.1983 №469) присвоєно 3 клас водія автоколони №5, водієм міського пасажирського транспорту;

- з 01.07.1984 (нак. від 19.07.1984 №435) присвоєно 2 клас водія автоколони №5, водієм міського пасажирського транспорту;

- з 14.09.1994 (нак. від 13.09.1994 №98-к) водієм 2 класу автоколони №3, водієм міського пасажирського транспорту;

- з 26.12.1995 по 25.01.1996 (нак. від 20.11.1995 №135-к) переведений тимчасово водієм класу автомобіля «Москвич» автоколони № 2;

- 01.08.1996 (нак. від 29.07.1996 №63-к) звільнений.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 16 липня 1984 року по 26 грудня 1995 року, та з 25 січня 1996 року по 01 серпня 1996 року працював водієм міського пасажирського транспорту на ВАТ «АТП-11232» (раніше Дніпродзержинське автотранспортне підприємство АТП-03126, АТП-31232, АТП-11232).

Витрати, пов'язані з розглядом справи, судовий збір у розмірі 275,61 грн., суд вважає за можливе покласти на заявника за його згодою.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя В. Г. Тюлюнова