Справа № 639/3072/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

при секретарі- Слюсаревій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 07.04.2016 р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню за рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 11.11.2011 р. на користь ОСОБА_3 на доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини до 1/6 частини від усіх видів доходу та за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.08.2010 р. на користь ОСОБА_2 на доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів доходу. При цьому, ОСОБА_1 також самостійно звернувся з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів до Дзержинського районного суду м.Харкова і 18.01.2016 р. відкрито за позовною заявою провадження.

Розгляд справи неодноразово призначався в судове засідання, але через відсутність позивача відкладалось.

Як зазначено у ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Права та обовязки осіб, які беруть участь у справі, визначені в ст. 27 ЦПК України, процесуальні права та обовязки сторін, крім того, додатково визначені ще й у ст. 31 цього Кодексу. При цьому в ч. 3 ст. 27 ЦПК України чітко зазначено, що особи, які беруть участь у справі зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним . Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За вимогами ч.2 ст. 77 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, передбачені ст. 169 ЦПК України.

У разі ж повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду ( частина 3 статті 169 ЦПК України).

Рішеннями Європейского суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, судові засідання на протязі тривалого часу неодноразово призначалися в судове засідання, а саме на 19.10.2016 р., 01.12.2016 р., позивач або його представник до суду не зявились, 29.11.2016 р. отримана телефонограма про перенесення розгляду справи через зайнятість представника в іншому судовому засідання.

В судові засідання, призначені на 19.01.2017 р., 28.02.2017 р. позивач не зявився, повістки не отримав , незважаючи на повідомлення поштового відділення, рекомендовані листи повернулися до суду з поміткою « за закінченням cтроку зберігання». Повідомлення про день і час судового засідання розміщені на офіційному сайті судової влади.

Згідно за ст.74 ч.5 ЦПК України судові повістки фізичним особам, які не мають статусу підприємців, надсилаються за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

У зв'язку з наведеним, суд вважає, що залишення позову ОСОБА_1 без розгляду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до вимог ст. 207 ч.1 п. 3 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

На підставі викладеного і керуючись ч.3 ст. 169, п.3 ч.1, ч.2 ст.207 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів залишити без розгляду.

Розяснити позивачеві його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні-в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя-