Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С. Гримич М.К.,

Кафідової О.В., ФаловськоїІ.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило суд стягнути із ОСОБА_3 кредитну заборгованість у розмірі 119 582 грн 31 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до умов кредитного договору від 30 травня 2008 року, укладеного між банком та ОСОБА_4, останній отримав кредит у сумі 21 609,30 доларів США терміном до 30 травня 2014 року, (який був змінений до 30 травня 2018 року) зі сплатою відсотків з розрахунку 14,49 % річних. Однак, позичальник зобов'язання за цим кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку чим виникла кредитна заборгованість, яка станом на 31 грудня 2013 року становить 119 582 грн 31 коп. Разом з цим, у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним кредитним договором, 30 травня 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки.

ПАТ «Альфа-Банк» посилаючись на те, що на даний час кредитна заборгованість не погашена, просить задовольнити заявлені позовні вимоги та стягнути кредитну заборгованість із поручителя.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2016 року, позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк», мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.

Ухвалюючи рішення про залишення без задоволення позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк», суд першої інстанції виходив із того, що вже існує рішення про стягнення з позичальника суми заборгованості у розмірі 119 582 грн 31 коп., при цьому кредитна заборгованість була частково сплачена, а банк не надав достатніх доказів існування заборгованості саме у розмірі 119582 грн 31 коп., у зв'язку з чим стягнення цієї суми з поручителя може призвести до подвійного стягнення.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції.

Проте із вказаними рішеннями судів погодитися неможна.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Зазначеним вимогам судові рішення не відповідають.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 травня 2008 року ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 уклали кредитний договір, за яким банк зобов'язався надати кредит у сумі 21 609,30 доларів США, на умовах визначених договором, із остаточним терміном повернення кредиту до 30 травня 2014 року, зі сплатою відсотків з розрахунку 14,49 % річних. Відповідно до договору про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору від 06 листопада 2009 року, був зміненій строк повернення кредиту до 30 травня 2018 року (а.с.5-6).

Станом на 30 грудня 2013 року кредитна заборгованість ОСОБА_4 перед банком становить 119 582 грн 31 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 13 382,14 доларів США, що за курсом Національного банку України на 30 грудня 2013 року складає 106 963 грн 44 коп.; відсотків - 183,98 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату розрахунку складає - 1 470 грн 55 коп.; пені - 1 394,76 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату розрахунку складає - 11 148 грн 32 коп.

Згідно договорів, про внесення змін і доповнень до кредитного договору від 30 травня 2008 року, від 09 квітня 2015 року, від 25 травня 2015 року та від 08 липня 2015 року, укладених між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4, вбачається, що сторони погодились про встановлення порядку сплати простроченої заборгованості, а саме: сплата заборгованості здійснюється у еквіваленті, розрахованому від належної суми коштів в валюті кредиту, виходячи з офіційного курсу Національного банку України, станом на дату здійснення зарахування платежу за вирахуванням 30 % від офіційного курсу валют, встановлених Національним банком України. (а.с. 103-108)

30 травня 2008 року банк уклав з ОСОБА_3 договір поруки, відповідно до якого остання зобов'язалась солідарно відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. (а.с.13,14).

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 квітня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 11 серпня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2015 року, задоволено заяву ПАТ «Альфа-банк» про видачу виконавчого листа та видано ПАТ «Альфа-банк» виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз», винесеного 25 лютого 2014 року за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 119 582 грн 31 коп. (а.с.80-82,110). На підставі отриманого банком виконавчого листа було відкрито виконавче провадження (а.с.83).

У судовому засіданні у суді першої інстанції представником відповідача були надані квитанції про сплату ОСОБА_4 заборгованості у квітні 2015 року у сумі 7 299 грн 94 грн, у травні 2015 року на суму 3000 грн 01 коп. та у липні 2015 року у розмірі 23 134 грн 03 коп. (а.с. 106, 108, 109).

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції стало відомо, що рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 25 лютого 2014 року у справі № 237-9/264/14 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором скасовано ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 листопада 2015 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо.

Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник, і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України.

Ухвалюючи рішення про залишення позовних вимог без задоволення, суд першої інстанції, встановивши наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не врахував, що наявність такого судового рішення, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору та не звільняє боржника і поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

У разі звернення кредитодавця до суду з позовом до поручителя, після вчинення дій щодо стягнення заборгованості із боржника, суд має з'ясувати питання про реальне виконання такого судового рішення і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору.

У даному випадку суд першої інстанції, з'ясувавши, що рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз» від 25 лютого 2014 року не виконано, дійшов передчасних висновків щодо можливого подвійного стягнення кредитної заборгованості, не врахував, що договірні правовідносини сторін не припинилися і поручитель не звільнений від відповідальності за невиконання боржником грошового зобов'язання.

Поручитель несе самостійну відповідальність перед кредитором за порушення зобов'язань боржником, при цьому відповідальність поручителя слід відрізняти від його обов'язку за договором поруки виконати зобов'язання, порушене боржником, оскільки відповідальність поручителя є санкцією за невиконання або неналежне виконання поручителем свого обов'язку.

Зазначені порушення вимог закону залишилися й поза увагою суду апеляційної інстанції.

Крім того, встановивши, що на момент розгляду справи в апеляційному суді рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз» від 25 лютого 2014 року було скасовано, суд апеляційної інстанції фактично ухилився від вирішення спору по суті та безпідставно залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212 - 215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

За таких обставин суди не виконали своїх обов'язків, визначених законом, повно, всебічно й об'єктивно не з'ясували усіх обставин справи та не надали їм належної оцінки та ухвалили рішення, які не можна визнати в повній мірі законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 338, 342, 343, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Кафідова

І.М. Фаловська