Ухвала іменем україни
29 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,
суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,
Мазур Л.М., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про стягнення коштів, за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 січня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 01 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом та просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 11 789 грн 84 коп. майнової шкоди.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 01 березня 2017 року, позов задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 11 789 грн 84 коп. майнової шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.
Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Наведеним вимогам ухвалені у справі судові рішення не відповідають.
Як установлено судом, ОСОБА_1 21 жовтня 2013 року був звільнений з військової служби з посади заступника начальника Північного територіального управління Військової служби правопорядку.
ОСОБА_1 , як колишній військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , отримував щомісячну грошову винагороду відповідно до наказу Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595.
Із 22 листопада 2013 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-Х1І в розмірі 77 % грошового забезпечення без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що неправомірними діями відповідача, які встановлені судовим рішенням, позивачу завдано збитків у сумі недоотриманої пенсії за вислугу років, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди з листопада 2013 року до жовтня 2016 року. Розмір таких збитків складає 11 789 грн 84 коп, що підлягають стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в силу положень п. 2 ч. 2 ст. 22, ч. 1 ст. 1166 ЦК України.
Проте з висновками судів погодитися не можна з таких підстав.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно зі ст. 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити; для відновлення;свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Підставою для звернення до суду позивач зазначав ст. 1166 ЦК України та посилався на заподіяну відповідачем майнову шкоду, яка полягає у невиплаті перерахунку пенсії на підставі постанови суду.
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2014 року визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівські області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовця. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівські області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 22 листопада 2013 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889.
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусного виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Чернігівській області про закінчення виконавчого провадження від 28 січня 2015 року виконавче провадження закрито на підставі повного фактичного виконання рішення згідно із виконавчим документом. Згідно з розрахунком відповідача, позивачу нараховано до виплати 11 789 грн 84 коп., але на даний час зазначені кошти не виплачені.

Отже, майновою шкодою позивач вважав нараховану відповідно до судового рішення, проте в подальшому невиплачену пенсію.
Правовідносини з приводу нарахованої та невиплаченої пенсії врегульовано Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції, суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Ця норма Закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини Пенсійного фонду України.
Таке ж правило закріплене ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у якій йдеться про те, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Отже, визначена позивачем майнова шкода є пенсією, виплата заборгованості з якої врегульована спеціальними нормами законодавства. Вирішення спорів щодо стягнення таких сум пенсії у судовому порядку належить до юрисдикції адміністративних судів.
Положення ст. 1166 ЦК України на спірні правовідносини не поширюються та застосовані судами при вирішенні спору помилково.
Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справі № 344/14628/15-ц від 13 вересня 2017 року, що має ураховуватися судами при застосуванні відповідних норм матеріального закону.
Суд першої інстанції на порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, не визначився із нормою матеріального права, яка підлягала застосуванню, та дійшов помилкових висновків про задоволення позову.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України у достатній мірі не перевірив доводів апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив конкретних обставин і фактів, що спростовують такі доводи, і помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, а помилка у застосуванні норм матеріального права може бути усунута під час апеляційного перегляду, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково.
Ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 01 березня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до апеляційного суду Чернігівської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко

судді: Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Л.М. Мазур

Г.І. Мостова