Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/5878/16-ц Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 47 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

виділені матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій знаходиться житловий будинок та господарські споруди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 серпня 2017 року

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила забезпечити її позов до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо проведення будь-яких будівельних робіт на спірній земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Заяву про забезпечення позову обґрунтовувала тим, що зять відповідача почав самовільно встановлювати паркан на спірній земельній ділянці, яка перебуває у спільній власності сторін, але ні відповідач, ні її зять не погоджували з нею меж земельної ділянки. Вважає, що будь-яке будівництво на земельній ділянці порушує її майнові права та у майбутньому може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення у справі.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 серпня 2017 року заява про забезпечення позову задоволена. Заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити. Зокрема зазначає, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 вересня 2016 року. яке набрало законної сили, будинок АДРЕСА_1 поділено між нею та позивачем на дві окремі ізольовані квартири та її зобов'язано провести низку будівельних робіт. Однак забезпечення позову шляхом заборони проведення будівельних робіт позбавляє її можливості виконувати вищезазначене рішення суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 вересня 2016 року, з урахуванням додаткового рішення від 20 січня 2017 року та ухвали від 21 лютого 2017 року про виправлення описки у додатковому рішенні цього ж суду, яке ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 13 жовтня 2016 року залишено без змін, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку на дві окремо ізольовані квартири з окремим входом та відповідним переплануванням, припинення спільної сумісної власності та визнання права власності, зокрема, визнано за ОСОБА_2 право власності на 14/100 частин, а за ОСОБА_1 - на 86/100 частин та поділено спірний житловий будинок АДРЕСА_1 в натурі. Окрім того, у резолютивній частині вищевказаного судового рішення зазначено, що в частині будинку, яка виділена ОСОБА_2 добудувати наступні приміщення: передпокій мінімальною нормативною шириною не менше 1,50 кв.м, санвузол мінімальною нормативною площею не менше 3,80 кв.м, кухню мінімальною нормативною площею для однокімнатних квартир не менше 7,0 кв.м та шириною не менше 1,80 кв.м, влаштувати ганок, дверний проріз у зовнішній стіні до приміщення №4 тощо.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У даній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій знаходиться вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами, позов забезпечено шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

У апеляційній скарзі наголошується на тому, що забезпечення позову про встановлення порядку користування земельною ділянкою шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які будівельні роботи на спірній земельній ділянці призвело до того, що вона фактично позбавлена можливості виконувати судове рішення, яке набрало законної сили, тобто позбавлена можливості на невідомо який час здійснювати добудови до своєї частини житлового будинку.

Частини 4-10 ст.152 ЦПК України передбачають застереження щодо шляхів забезпечення позовів у певних випадках, але вони до даної справи відношення не мають.

Окрім того, у справі про поділ житлового будинку в натурі не заявлялися вимоги про встановлення порядку користування земельною ділянкою на якій знаходиться цей житловий будинок. Такі вимоги розглядаються у даній справі. Завданням даної справи є виділення у користування кожній із сторін такої частини земельної ділянки, яка необхідна для розміщення її частини домоволодіння та належного обслуговування цієї частини житлового будинку. Добудови зазначені без координат, а лише зі вказівкою на їх площі, а тому здійснювати добудови без встановлення порядку користування земельною ділянкою є дещо передчасним.

Доводи апеляційної скарги щодо не зазначення строку, на який запроваджується забезпечення позову, безпідставно ототожнені із поняттям зупинення провадження у справі. Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу, на будь-якій стадії процесу. Окрім того, при ухваленні судового рішення у даній справі суд першої інстанції не обмежений у праві скасувати заходи забезпечення позову. Передбачений й інститут заміни одного способу забезпечення позову іншим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить виконання рішення у даній справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд залишає ухвалу без змін, враховуючи, що вона постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча

Судді: