Провадження № 2/369/714/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Усатова Д.Д.,
за участю секретаря Кузьменко П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Києво-Святошинського району Київської області про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів , -
У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Києво-Святошинського району Київської області про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебував в шлюбі з відповідачем з 19.06.2013 року.
Від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Зі слів позивача, на даний час його малолітня донька мешкає з ним та перебуває на повному його утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, участі у її утриманні не бере.
Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просив суд: визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком дитини ОСОБА_1. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500,00 грн. кожного місяця і до досягнення дитиною повноліття.
У судове засідання позивач не зявився, звернувся до суду із заявою, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У звязку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває в шлюбі з відповідачем з 19.06.2013 р. що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія І-БК № 222537 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис - № 621.
Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БК 387489, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис - № 1319.
Судом встановлено, що малолітня донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач на даний час добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Доказів про наявність між сторонами домовленості про добровільну сплату аліментів немає.
Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.3 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
У силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.
Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобовязання щодо утримання.
Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
З огляду на вищевикладене, враховуючи інтереси позивача та дитини, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог стосовно стягнення аліментів, та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму громадян щомісячно, починаючи із 08.11.2016 р. до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно з ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Сама по собі зміна місця проживання дитини, її оточення можуть серйозно вплинути на психіку дитини. Щоб цього не сталося, потрібен певний період адаптації, дитина має готуватися до плавного переходу від одних умов життя до інших.
Виходячи з вимог чинного законодавства та обставин справи, суд вважає, що дитина має більш тісний психологічний зв'язок саме з батьком.
З огляду на викладене та оцінюючи матеріали справи, приймаючи до уваги вік дитини, суд приходить до висновку, що проживання малолітньої ОСОБА_3, саме з батьком ОСОБА_1, відповідає інтересам дитини та забезпечить її права на належне утримання, виховання, лікування, розвиток, оздоровлення та безпеку.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визначення місця проживання з позивачем ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню.
Відповідно до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 551, 20 грн. в дохід держави.
Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.180, 182, 183 СК України, та, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 224-226, 367 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
Визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком дитини ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму громадян щомісячно, починаючи із 08.11.2016 р. до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір у сумі 551 (п»ятсот п»ятдесят одна) гривень 20 (двадцять) копійок в дохід держави.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Д.Д.Усатов