Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця та просив скасувати винесені старшим державним виконавцем Токарь К.М. постанови від 30 вересня 2015 року про арешт коштів та майна боржника, накладення штрафів у виконавчих провадженнях № 47485210, №47485315, № 47485475.

Зазначав, що він не отримував постанов про відкриття зазначених виконавчих проваджень, а дізнався про їх існування лише 16 жовтня

2015 року, отримавши постанови державного виконавця про накладення арешту на кошти, накладення штрафів, у зв'язку з чим був позбавлений права самостійно виконати рішення суду в добровільному порядку.

Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2015 року було зупинено виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 січня 2015 року до закінчення касаційного провадження, за таких обставин вважає, що державним виконавцем винесено оскаржувані постанови неправомірно.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19 квітня

2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 червня 2016 року ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2016 року скасовано та постановлено нову ухвалу про задоволення скарги ОСОБА_4

Визнано дії державного виконавця Октябрського ВДВС Токарь К.М. протиправними та скасовано: постанову про арешт коштів боржника від

30 вересня 2015 року у ВП № 47485210, відкритого на підставі виконавчого листа № 2/554/452/2015, виданого 29 квітня 2015 року Октябрським районним судом м. Полтави; постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 30 вересня 2015 року у ВП

№ 47485210, відкритого на підставі виконавчого листа № 2/554/452/2015, виданого 29 квітня 2015 року Октябрським районним судом м. Полтави; постанову про накладення штрафу за невиконання судового рішення від

30 вересня 2015 року у ВП № 47485315, відкритого на підставі виконавчого листа № 2/554/452/2015, виданого 02 квітня 2015 року Октябрським районним судом м. Полтави; постанову про накладення штрафу за невиконання судового рішення від 30 вересня 2015 року у ВП № 47485475, відкритого на підставі виконавчого листа № 2/554/452/2015, виданого

29 квітня 2015 року Октябрським районним судом м. Полтави.

У касаційній скарзі стягувач у виконавчому провадженні № 47485475 ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржувані постанови державного виконавця винесені з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та після того, як відпали обставини для зупинення виконавчого провадження.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постановляючи нову ухвалу про задоволення скарги, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 не був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження та не мав змоги скористатись правом на добровільне виконання судового рішення.

Даний висновок суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим доказам та вимогам закону.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 37 вказаного Закону виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження судом чи посадовою особою, яким законом надано таке право.

Відповідно до ч. 4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться.

Враховуючи, що виконавчі провадження № 47485210, №47485315,

№ 47485475 були відкриті у період зупинення ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2015 року виконання судового рішення, на підставі якого було видано виконавчі листи, при цьому постанов про відкриття виконавчих проваджень боржник ОСОБА_4 не отримував, постанова про зупинення виконавчих проваджень на підставі п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не виносилась, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про позбавлення ОСОБА_4 права на добровільне виконання судового рішення, а відтак протиправність винесення постанов про арешт його майна та коштів, а також накладення штрафу за невиконання судового рішення.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Доводи касаційної скарги, що оскаржувані постанови винесені після того, як відпали підстави для обов'язкового зупинення виконавчого провадження, при цьому ОСОБА_4 знав про судове рішення, яке підлягає примусовому виконанню, є безпідставними, оскільки державним виконавцем порушено процедуру відкриття виконавчого провадження, повідомлення боржника щодо строку добровільного виконання судового рішення та розпочато застосування примусових заходів виконання судового рішення за несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, що позбавило боржника можливості скористатися правами, наданими йому Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при перегляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

В.М.Коротун