Справа №585/3698/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Євлах О. О.
Номер провадження 22-ц/788/1852/17 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
У Х В А Л А

08 грудня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

на ухвалу судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 листопада 2017 року про повернення

позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 листопада 2017 року позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості повернуто позивачу.

Вказану ухвалу судді ПАТ «Укрсоцбанк» оскаржило в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, позивач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу судді скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. При цьому, вказує, що на підтвердження оплати суми судового збору Банком було надано відповідне платіжне доручення, яке відповідає вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ від 21 січня 2004 року № 22, тому не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що банк, як позивач у даній справі, у повній мірі не виправив недоліків позовної заяви. Зазначає, що саме суд повинен був самостійно перевірити питання щодо зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, оскільки законодавством не передбачено зазначення такої інформації на розрахункових документах.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зокрема, повертаючи позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк», суд першої інстанції виходив з того, що не знайдено підтвердження про зарахування судового збору в сумі 6107,74 грн до спеціального фонду Державного бюджету України, а саме: в автоматизованій системі КП «Д-3» відсутній показник (а як результат і Виписка про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України) автоматичного поєднання платіжного доручення № від 05 липня 2017 року з Роменським УДКСУ.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119-120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Частина 2 статті 121 ЦПК України передбачає, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 липня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 15646,82 доларів США (а.с. 2 - 3).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 жовтня 2017 року позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» було залишено без руху з тих підстав, що не знайшло підтвердження зарахування судового збору у розмірі 6107,74 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України. Позивачу було запропоновано протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали усунути вказані недоліки (а.с. 12).

У письмовому поясненні від 31 жовтня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» зазначило, що на підтвердження сплати судового збору до позовної заяви було надано платіжне доручення № від 05 липня 2017 року, оформлене відповідно до постанови НБУ № 22 від 21 січня 2004 Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті. Відтак, банк не погодився з посиланням суду на те, що оформлення оплати судового збору у даній справі було проведено з певними недоліками (а.с. 14).

Згідно з ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ від 21 січня 2004 року № 22, платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.

У п. 2.14 вказаної Інструкції йдеться про те, що банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов'язково заповнює реквізити "Дата надходження" і "Дата виконання", а банк стягувача - "Дата надходження в банк стягувача" (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп "Вечірня". Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту "Дата надходження", який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення.

У розрахункових документах дата, зазначена в реквізиті "Дата виконання", має відповідати:

даті списання коштів з рахунку платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку;

даті списання коштів з рахунку платника та з кореспондентського рахунку банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

У пунктах 3, 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 12 червня 2009 року №2, роз'яснено, що порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Зокрема, частиною п'ятою статті 119 ЦПК передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору (частина п'ята статті 119 ЦПК), не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК) або залишення заяви без розгляду (пункт 8 частини першої статті 207 ЦПК).

Законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим, суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

Судовий збір сплачується до територіальних органів Державної казначейської служби України; платники судового збору у платіжних документах на перерахування судового збору повинні в рядку "одержувач" зазначити найменування територіального органу Державної казначейської служби України за місцем знаходження суду, який розглядає справу.

Якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) залишається без руху. При цьому у відповідній ухвалі суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Доводи апеляційної скарги про те, що на підтвердження оплати суми судового збору Банком було надано відповідний розрахунковий документ, який відповідає вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ від 21 січня 2004 року № 22, не можна взяти до уваги, оскільки платіжне № від 05 липня 2017 року не може бути належним доказом сплати позивачем судового збору у розмірі 6107,74 грн. за подання позовної заяви до місцевого суду, так як вказаний розрахунковий документ не містить обов'язкових реквізитів, встановлених вищевказаною Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, зокрема, він не підписаний відповідальним виконавцем банку і не скріплений печаткою установи банку з відміткою про дати надходження та виконання платіжного доручення, тобто зарахування коштів на рахунок отримувача Державного бюджету України.

Крім того, згідно повідомлення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 грудня 2017 року станом на вказану дату в автоматизованій системі КП «Д-3» в справі 585/3698/17 (провадження № 2/585/1119/17) відсутній показник (а як результат і Виписка про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України) щодо автоматичного поєднання платіжного доручення № від 05 липня 2017 року з Роменським УДКСУ у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Таким чином, ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами твердження позивача про те, що до позовної заяви ним був доданий документ, що підтверджує сплату судового збору за місцем розгляду справи, який мав бути зарахований до спеціального фонду державного бюджету.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування ухвали суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала відповідає вимогам процесуального права, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, відповідно, - відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1; 312 ч.1 п.1; 314 ч.1 п.4; 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити, а ухвалу судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 листопада 2017 року про повернення позовної заяви в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -