АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/374/17 Справа № 188/134/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Посунся Н.Є.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Самарської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, правонаступниками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_7, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 02 вересня 2014 року померла його бабуся ОСОБА_8. На час відкриття спадщини їй належало на праві приватної власності домоволодіння №12 по вул. Карла Маркса в с. Самарське Петропавлівського району Дніпропетровської області. 24 жовтня 1997 року помер батько позивача, ОСОБА_9. На час відкриття спадщини після смерті бабусі, ОСОБА_8, спадкоємцями першої черги за законом є її рідний син ОСОБА_6 та її рідний внук позивач. З дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 він неодноразово знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в медичних закладах різних рівнів Дніпропетровської області, що підтверджується довідками відповідних медичних закладів. В періоди короткочасного видужання позивач зазначає, що звертався як до нотаріальної контори, так і до секретаря сільської ради, з проханням надати допомогу в оформленні спадкових прав, але допомогу не отримав. Тільки в грудні місяці 2015 року, зібравши кошти, він звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори, завідувач якої надав відмову у вчиненні нотаріальної дії через наявність заповіту посвідчено спадкодавцем за життя. Як виявилось, бабуся за життя склала заповіт, згідно якого розпорядилась після своєї смерті належне їй майно, права та обов'язки, передати на користь ОСОБА_6. Зі змістом самого заповіту нотаріус позивача не ознайомив. Окрім того, у своїй відмові нотаріус повідомила, що особа, визначена у заповіті своїм правом щодо спадкування за заповітом належним чином на цей час не скористалась, тобто пропустив строк, до цього часу поважних причин пропущення строку не надав, тобто в такому випадку позивач вважає, що має право на спадкування за законом. Згідно довідки МСЕК від 30.09.2015 року позивачу продовжено термін втрати працездатності до 01.10.2017 року, вважає себе непрацездатною особою та заявляє право на обов'язкову частку в спадщині. Окрім того, оформлення заяви про прийняття спадщини не зміг реалізувати через відсутність коштів, в праві на посвідчення заяви секретарем виконкому сільської ради за місцем його проживання, до якого він теж звертався, йому було безпідставно відмовлено, в зв'язку з відсутністю правової підстави для такого посвідчення, письмової відмови позивачу надано не було. Крім того, позивач зазначив про своє скрутне матеріальне становище та те, що має на утриманні малолітню дочку, на її утримання від держави отримує 385,80 грн., а його особистого заробітку ледве вистачає. Тому позивач просив суд надати йому додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його бабусі ОСОБА_8, що померла 02.09.2014 року.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони та треті особи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Від відповідача сільської ради отримано клопотання про слухання справи без їхньої участі (а.с. 76-77 т.2). ОСОБА_5 про слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою на аркуші 66а у томі 2. Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали судові повістки поштою 09.03.2017 та 10.03.2017 року, відповідно (а.с. 81, 82 т.2); в судовому засіданні залучено правонаступників ОСОБА_6, що помер 01.09.2016 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_7.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та необхідність скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що позивач є онуком ОСОБА_8, що підтверджується копією витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян від 12.05.2015 року (а.с.6), де зазначено, що остання є матірю ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який, в свою чергу, є батьком ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження IV-КИ №254861, виданого 24.09.1983 року (а.с. 4 т.1).

24 жовтня 1997 року помер батько позивача ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №606009, виданого повторно відділом РАЦС реєстраційної служби Петропавлівського РУЮ у Дніпропетровській області 16.12.2014 року (а.с.5 т.1).

Бабуся позивача ОСОБА_8 померла 02 вересня 2014 року, про що 05.09.2014 року виконавчим комітетом Самарської сільської ради Петропавлівського району Дніпрпоетровської області було складено відповідний актовий запис №18 (а.с. 7 т.1).

На день смерті ОСОБА_8 проживала та була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується також копією довідки виконкому Самарської сільської ради №287, складеною в грудні 2015 року (а.с. 215 т.1).

За період з 01.08.2014 року по 03.11.2016 року в будинку 12 по вул. Центральна (ОСОБА_10) в с. Самарське були зареєстровані ОСОБА_8, яка померла 02.09.2014 року, та ОСОБА_5, що стверджується довідкою виконкому Самарської сільської ради №517 від 03.11.2016 року (а.с. 211 т.1). Будь-які інші особи зареєстровані за вказаною адресою у зазначений період не були.

Згідно копії довідки №108 від 08.05.2015 року Самарської сільської ради, власником будинку в с. Самарське по вул. Карла Маркса, 12 була померла ОСОБА_8; разом з нею проживав та зареєстрований її онук ОСОБА_5 (а.с.8 т.1).

ОСОБА_8 за життя 14.12.1999 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Самарської сільської ради та зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій за №30, з якого вбачається, що майно, яке належало їй на праві власності, а саме житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Карла Маркса,12 в с. Самарське Петропавлівського р-н., Дніпропетровської області вона заповіла своєму синові ОСОБА_6 (а.с. 213 т.1).

Факт складання зазначеного вище заповіту підтверджується також копією інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) Петропавлівської державної нотаріальної контори від 01.12.2015 року (а.с. 192 т.1).

Судом також встановлено, що після смерті бабусі позивача ОСОБА_8, яка померла 02.09.2014 року, із заявами про прийняття спадщини протягом шести місяців ніхто не звертався, в тому числі її син ОСОБА_6, що підтверджується копією інформаційної довідки зі спадкового реєстру Петропавлівської державної нотаріальної контори від 01.12.2015 року (а.с. 191 т.1).

В період розгляду справи судом 01 вересня 2016 року помер ОСОБА_6, що підтверджується копією актового запису про смерть №20 від 05.09.2015 року, складеного виконкомом Самарської сільської ради Петропавлівського району, який на час смерті проживав ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 44 т.2).

Апеляційним судом було залучено до участі у справі нащадків ОСОБА_6, який помер 01.09.2016 року, а саме його сина ОСОБА_5 та дочку ОСОБА_7. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції зазначили, що є єдиними спадкоємцями першої черги після смерті свого батька, претендують на спадкове майно бабусі, але до суду, станом на час розгляду даної справи, з цього приводу не звертались; визнали, що батько не був зареєстрований у якості проживаючого у будинку бабусі ОСОБА_8 на час її смерті. Викладене стверджується журналом та звукозаписом процесу суду апеляційної інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_2 своєчасно не звернувся з поважних причин до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_8, яка померла 02.09.2014 року, у звязку наявністю поважних причин незадовільним станом здоров»я, систематичним проходженням лікування, встановленням інвалідності.

Так, згідно листа КЗ «Петропавлівська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» №1872 від 09.12.2016 року, ОСОБА_2, звертався в приймальне відділення ЦРЛ за медичною допомогою 08.09.2014 року; на підставі огляду хворого, лікарем невропатологом було рекомендовано лікування в стаціонарі лікарні, оскільки при огляді був поставлений діагноз «Наслідки перенесеної черепно-мозкової травми у 2002 році у вигляді двобічної пірамідної недостатності, помірна координаторна недостатність, помірний психоорганічний синдром, астенічний варіант. Зазначене свідчить про погане самопочуття та незадовільний стан здоровя позивача в зазначений період на основі отриманої раніше травми (а.с. 26 т.2).

Встановлено також, що позивач знаходився на лікуванні в денному стаціонарі неврологічного профілю КЗ «Петропавлівська ЦРЛ» ДОР у періоди з 08 вересня 2014 року по 01 жовтня 2014 року ; з 19 січня 2015 року по 10 лютого 2015 року; з 11 грудня 2015 року по 28 грудня 2015 року із зазначеним раніше діагнозом щодо перенесеної черепно-мозкової травми у 2002 році, що підтверджується листом вказаної медичної установи №61 від 13.01.2017 року (а.с. 46 т.2).

Відповідно до листа КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені ОСОБА_11» №3/1218 від 23.12.2016 року, ОСОБА_2 знаходився на лікуванні у неврологічному відділенні №1 КЗ «ДОКЛМ» з 25.05.2015 року по 03.06.2015 року, йому був встановлений діагноз «наслідки важкої ЧМТ (забій головного мозку 2 ст., травматичний субарахноідальний крововилив, перелом кісток черепа)…» (а.с. 41 т.2).

Виписками із медичної карти, та висновками спеціалістів щодо позивача (а.с.11-15), довідкою управління Пенсійного фонду (а.с.16) та довідкою МСЕК (а.с.25) також підтверджується, що ОСОБА_2 дійсно хворіє, має третю групу інвалідності.

Також в матеріалах справи міститься повна копія спадкової справи №223/2015, після ОСОБА_8, що померла 02.09.2014 року, яка заведена Петропавлівською державною нотаріальною конторою та почата 01.12.2015 року за заявою ОСОБА_2 від 01.12.2015 року (а.с.189-209 т.1).

Згідно матеріалів зазначеної вище спадкової справи №223/2015 від 01.12.2015, із заявами про прийняття спадщини, крім ОСОБА_2, до нотаріальної контори ніхто не звертався, в тому числі спадкоємець за заповітом ОСОБА_6

Постановою державного нотаріуса Петропавлівської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 від 31.08.2016 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після померлої 02.09.2014 року ОСОБА_8, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с. 208 т.1).

Також, згідно постанови державного нотаріуса Петропавлівської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 від 31.08.2016 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 02.09.2014 року ОСОБА_8, у звязку з пропущенням строку прийняття спадщини (а.с. 209 т.1).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого мана.

За ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги наявність у позивача хронічних захворювань після отриманої ним у 2002 році черепно-мозкової травми, про що також свідчить встановлення йому третьої групи інвалідності; встановивши факти звернення ОСОБА_2 після смерті бабусі до медичних закладів, які перелічені вище та неодноразове його лікування у денних стаціонарах КЗ «Петропавлівська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» та КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені ОСОБА_11», колегія дійшла висновку про встановлення факту поважності причин пропущення позивачем шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори, а тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне визначити ОСОБА_2 додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_8, що померла 02 вересня 2014 року, протягом трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Необхідно також зауважити, що на утриманні та вихованні позивача знаходиться його дочка ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ №270050 від 17.03.2010 року, та копією заочного рішення Петропавлівського районного суду Дніпрпоетровської області від 16 грудня 2014 року щодо позбавлення батьківських прав матері останньої (а.с. 142, 143-144 т.1). Зазначене свідчить про необхідність додаткових витрат часу на виховання та утримання дочки, що також негативно вплинуло на можливість вчасного звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його бабусі.

Таким чином, не встановивши у повному обсязі фактичні обставини по справі, місцевий суд дійшов помилкового висновку, що позивачем не доведено наявність поважних причин пропуску ним шестимісячного строку для звернення до нотконтори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Колегія звертає увагу, що, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено з порушенням вимог матеріального та процесуального закону, що призвело до неправильного вирішення спору, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_8, що померла 02 вересня 2014 року, протягом трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді