Єдиний унікальний номер 341/185/17
Номер провадження 2/341/222/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Максимчина Ю.Д.

секретаря Ворох З.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Галича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

07.02.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 і просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача в її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 68 296,50 грн. та судові витрати.

З позовної заяви поданої позивачем, ОСОБА_1 вбачається, що з відповідачем по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах з вересня 2011 року, проживали однією сім'єю, однак шлюб не був зареєстрований. Від спільного проживання у них народилася дочка, ОСОБА_3, 10.09.2013р.н. Однак стосунки між ними припинились з листопада 2013 року, і стали проживати окремо один від одного. Дочка залишилась проживати з нею та на її повному утриманні. Відповідач зовсім не надавав коштів на утримання їхньої дочки, а тому вона змушена була звернутися до суду про стягнення аліментів на утримання дитини. Суд прийняв рішення і видав виконавчий лист за № 341/2264/14-ц від 17.12.2014 року, який вона звернула до виконання через відділ державної виконавчої служби Калуського МВДС.

Стягнення аліментів розпочато з 01.10.2014 року в твердій грошовій сумі в розмірі по 550 грн. щомісячно з відповідача на утримання дочки, ОСОБА_3 до досягнення нею повноліття. Проте відповідач аліментів не сплачує, а тому станом на 01 лютого 2017 року у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 15 400,00 грн. за період з 01 жовтня 2014 року по 01 лютого 2017 року. Оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісячно, а в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Так, як батько дитини понад два роки не сплачує призначені судом аліменти на утримання дочки, не цікавиться її життям, ухиляється від сплати аліментів, хоча працездатний, зобовязаний утримувати дитину. Вона самостійно утримує дитину, коштів не вистачає, а тому звернулася з даним позовом до суду про стягнення з ОСОБА_2 неустойки становить на загальну суму 68 296,50 грн.

Позивач, ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася. Згідно поданої заяви, позовні вимоги підтримує повністю з викладених у позовній заяві підстав та наведеного розрахунку неустойки за період з жовтня 2014 року по лютий 2017 року, і просить справу розглянути без її участі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.19).

Відповідач, ОСОБА_2 в судові засідання на виклики не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином і в передбаченому законом порядку. Однак звернувся до суду із запереченнями на поданий позов та письмовими поясненнями.

Із заперечень поданих відповідачем, ОСОБА_2 вбачається, що поданий позов відповідач не визнає. Зазначає, що довідка позивачки про розрахунок заборгованості по аліментах не відповідає дійсності, що підтверджується іншим розрахунком заборгованості, згідно якого станом на 28.02.2017 року заборгованість становить 12 088,44 грн., сплата 3 861,56 грн. за період з січня 2014 року по лютий 2017 року. Це вказує на приховування позивачкою від державної виконавчої служби інформації щодо часткової сплати ним аліментів шляхом поштових переказів коштів на рахунок позивача, які нею отримані. Також неправомірно позивачем був проведений розрахунок неустойки за прострочені аліменти, а саме пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому проводилось стягнення аліментів. Окрім того він, як платник аліментів не ухиляється від їх сплати, заборгованість виникла не з його вини, при першій наявності в нього коштів він проводить сплату аліментів шляхом переказу коштів на адресу позивача в межах наявних у нього коштів. Отже позивачем не надано доказів щодо ухилення ним сплати аліментів, натомість приховані дати часткових сплати аліментів шляхом поштових переказів на адресу місця проживання позивачки, а тому просить суд відмовити позивачу в позові, як в недоведеному та в цілому в неправильному застосуванні методології розрахунку пені.

У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3, 10.09.2013р.н., що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.7). З копії рішення Галицького районного суду від 17.12.2014 року видно, що з ОСОБА_2 присуджено до стягнення аліменти на утримання дочки в користь ОСОБА_1 в розмірі 550 грн. щомісячно (а.с.8-9), рішення не оскаржувалося сторонами і набрало законної сили, на що був виданий виконавчий лист (а.с.10). З розрахунку заборгованості по аліментах наданої позивачем видно, що борг за аліменти станом на 01.02.2017 року становить 15 400,00 грн. (а.с.11).

З розрахунку заборгованості по аліментах наданого відповідачем ОСОБА_2 видно, що станом на 28.02.2017 року борг по сплаті аліментів становить 12 088,44 грн., зокрема нараховано всього 15 950,00 грн., з них сплачено 3 861,56 грн. (а.с.28).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п.22 роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Суд, також звертає увагу на те, що відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Так, за змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до наступних, а кількість днів прострочення за аліментами обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено по сплаті певної суми заборгованості кожного місяця.

Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відтак, суд звертає увагу на те, що здійснений позивачем розрахунок розміру неустойки у спірних правовідносинах не відповідає вимогам закону та є не вірним, суми розрахунку є завищені.

Зокрема, позивачем було проведено розрахунок пені на всю суму заборгованості за період з жовтня 2014 року по лютий 2017 року, не було виключено місяці за які проведена виплата аліментів та не вірно проведений розрахунок не за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо (а.с.3-5).

Суд приймає до уваги той факт, що ОСОБА_2 здійснював частково сплату аліментів, а саме: вересень 2015р. в сумі 503,00грн., січень 2016р. 698,00 грн., березень 2016р. - 603,02грн., вересень 2016р. 1 005,03 грн., грудень 2016р. 502,51 грн. та лютий 2017р. 550,00 грн. (а.с.28), що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах виданим головним державним виконавцем Мельник Н.В. Калуського міськрайонного відділу ДВС.

В той же час, суд звертає увагу на те, що предметом даного цивільного позову є позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, і підставою для стягнення такого виду пені відповідно до вимог статті 196 СК України є наявність заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду.

Відповідачем відсутність своєї вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів не доведено, оскільки жодні обставини, які б давали підстави вважати, що аліменти не сплачуються з поважних причин, дослідженими у справі доказами, не встановлені.

Таким чином, на підставі наданих сторонами доказів встановлено, що відповідач є винним у виникненні вищевказаної заборгованості зі сплати аліментів, оскільки відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а незалежних від відповідача обставин, в результаті яких дана заборгованість виникла, судом не встановлено.

Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи розмір заборгованості по аліментам, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що становить загальну суму 3 748,93 грн., в неї входить три місяці 2014 року 506 грн., за 2015 рік 1 856,60 грн., за 2016 рік -1 215,83 грн. та січень 2017 року 170,50 грн.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в доход держави.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180-181, 194, 196 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 3,4, 10, 11, 60, 88, 197 ч.2, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, 11.05.1981р.н., жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дочки, ОСОБА_3, 10.09.2013р.н. в розмірі 3 748 (три тисячі сімсот сорок вісім) гривень 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 - 640 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.Д.Максимчин