Справа №173/448/17
Провадження №6/173/13/2017
У Х В А Л А

іменем України

23 березня 2017 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді Петрюк Т.М.,

при секретарі Рудовій Л.В

розглянувши подання державного виконавця Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_1, про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся заявник державний виконавець Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_1, з поданням про обмеження у праві виїзду за межі держави ОСОБА_2, посилаючись на наступне: на виконанні у відділі державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області перебуває виконавче провадження з примусового виконання рішення суду дублікату виконавчого листа № 2-275 від 01.11.2013 року, виданого Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області про зменшення розміру аліментів, стягуваних з сер кета ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, з ? частини до 1/6 частини заробітку боржника, починаючи з 20.07.2001 року

Боржник добровільно рішення суду не виконує, проте має нерухоме майно, але рішення суду не виконує.

Боржник неодноразово викликався до відділу для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, проте на виклики не з'являвся про причини неявки державного виконавця не повідомляв, заходів щодо відшкодування заборгованості не вживає, що свідчить про те, що боржник ухиляється від сплати заборгованості .

Враховуючи суму боргу за виконавчим документом та відсутність реального погашення боргу, а також беручи до уваги, що боржник ОСОБА_2, приховує від державного виконавця дані стосовно свого фактичного місця проживання. є підстави вважати, що ОСОБА_2, може виїхати за межі України

В матеріалах цивільної справи № 173/1525/16-ц містяться ДПСУ про те, що боржник має паспорт для виїзду за кордон та неодноразово перетинає державний кордон, що й стало підставою звернення до суду

Дослідивши матеріали подання виконавчої служби суд вважає, що вимоги про обмеження ОСОБА_2, у праві виїзду за межі України не підлягають задоволенню за наступними підставами.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років) , вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Згідно вимог ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України. За поданням державного виконавця погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби , судом вирішується питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобовязання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

При розгляді заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 377-1 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Відповідно до положення ч.ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

За змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві виїзду, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною волею.

Державним виконавцем не надано доказів того, що боржник ОСОБА_2. має закордонний паспорт та неодноразово перетинає кордон, посилання на те, що такі відомості, що містяться у іншій справі не є належним доказом заявником даної обставини.

Крім того згідно доданих до клопотання документів не надано будь-яких доказів , які б підтверджували саме факт ухилення ОСОБА_2, від виконання зобов'язань, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 ЗУ« Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України» , суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_1, про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвала може бути оскаржена до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з моменту її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. У разі якщо ухвалу було було постановлено без участі особи, яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали

Ухвала набирає чинності після закінчення строку на апеляційне оскарження, у випадку подання апеляційної скарги ухвала набирає чинності після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо ухвалу не було скасовано чи змінено.

Суддя Петрюк Т.М.