Ухвала

іменем україни

5 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом спільного товариства з обмеженою відповідальністю «СТЛ Екструзія» до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Добропласт», третя особа - відділ державної виконавчої служби Бродівського районного управління юстиції, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Бродівського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2012 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 8 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року спільне товариство з обмеженою відповідальністю «СТЛ Екструзія» (далі - СТОВ «СТЛ Екструзія») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 27 травня 2009 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Добропласт» (далі - ТОВ «Добропласт») було укладено господарський договір - контракт № 77 на поставку комплектуючих профільної системи «Montblanc» білоруського та російського виробництва, які застосовуються при виготовленні віконних і дверних блоків за номенклатурою і по цінах, вказаних в додатках, які є невід'ємною частиною договору.

У цей же день між ним як іпотекодержателем, ТОВ «Добропласт» як покупцем, та ОСОБА_5 як іпотекодавцем - майновим поручителем, було укладено іпотечний договір, відповідно до якого іпотекодавець, який є майновим поручителем покупця згідно з контрактом, на забезпечення належного виконання останнім зобов'язань за контрактом, передав в іпотеку нежитлове приміщення (лазню) по АДРЕСА_1, загальною площею 788,7 кв. м.

Розділом 4 іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки в разі порушення іпотекодавцем будь-якої з вимог контракту та/або цього договору іпотеки; звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на вибір іпотекодержателя: на підставі виконавчого напису нотаріуса, рішення суду або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Рішенням господарського суду Львівської області від 16 лютого 2011 року у справі за його позовом до ТОВ «Добропласт» про стягнення заборгованості у сумі 43 528,63 євро, стягнуто з ТОВ «Добропласт» на його користь 36 130,86 євро основного боргу, 3 831,92 євро пені, а всього 39 962,78 євро, а також 399,63 євро державного мита та 216 грн 67 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

11 липня 2011 року відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 17/166 (10), виданого 11 квітня 2011 року господарським судом Львівської області на виконання вищезазначеного рішення суду.

Пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження запропоновано боржнику самостійно виконати судовий наказ до 18 липня 2011 року; у відповідності до чинного законодавства стягнення боргу вирішено проводити у гривнях до встановленого Національним банком України курсу гривні до іноземної валюти, а саме: 36 130,86 євро - 410 085 грн 26 коп. основного боргу, 3 831,92 євро - 43 492 грн 29 коп. пені, 399,62 євро - 4 535 грн 80 коп. державного мита, 216 грн 67 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього 458 330 грн 02 коп.

Станом на 10 травня 2012 року на виконання рішення суду з ТОВ «Добропласт» на їхню користь стягнуто 2 783,58 євро, боргові зобов'язання у сумі 33 347,28 євро не виконані.

У зв'язку з цим позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі йому права власності на нежитлове приміщення (лазню) по АДРЕСА_1, загальною площею 788,7 кв. м.

Заочним рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2012 року позов задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 27 травня 2009 року, укладеним між СТОВ «СТЛ Екструзія», ТОВ «Добропласт» та ОСОБА_5, посвідченим приватним нотаріусом Бродівського районного нотаріального округу Львівської області Кривіцькою М.А. та зареєстрованим за № 1091, шляхом передачі права власності на предмет іпотеки - нежитловеприміщення (лазню) загальною площею 788,7 кв. м, що розташоване по АДРЕСА_1. Вирішено питання про судові витрати. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 8 червня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено та викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: «Позов СТОВ «СТЛ Екструзія» до ОСОБА_5, ТОВ «Добропласт», третя особа - відділ державної виконавчої служби Бродівського районного управління юстиції, про звернення стягнення на предмет іпотеки, задовольнити частково. Звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 27 травня 2009 року, укладеним між СТОВ «СТЛ Екструзія» як іпотекодержателем, та ТОВ «Добропласт» як покупцем згідно контракту, ОСОБА_5 як іпотекодавцем - майновим поручителем, посвідченим приватним нотаріусом Бродівського районного нотаріального округу Львівської області Кривіцькою М.А. тазареєстрованим за № 1091, шляхом передачі права власності на предмет іпотеки - нежитловеприміщення (лазню) загальною площею 788,7 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 3 389 580 грн без врахування ПДВ, визначеної шляхом проведення оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, або 444 827 доларів США. В решті позову відмовити». Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Указані вимоги апеляційним судом не дотримано.

Судом було встановлено, що 27 травня 2009 року між СТОВ «СТЛ Екструзія» та ТОВ «Добропласт» було укладено господарський договір - контракт № 77 на поставку комплектуючих профільної системи «Montblanc» білоруського та російського виробництва, які застосовуються при виготовленні віконних і дверних блоків за номенклатурою і по цінах, вказаних в додатках, які є невід'ємною частиною договору.

27 травня 2009 року між СТОВ «СТЛ Екструзія» як іпотекодержателем, ТОВ «Добропласт» як покупцем, та ОСОБА_5 як іпотекодавцем - майновим поручителем, було укладено іпотечний договір, відповідно до якого іпотекодавець, який є майновим поручителем покупця згідно з контрактом, на забезпечення належного виконання останнім зобов'язань за контрактом, передав в іпотеку СТОВ «СТЛ Екструзія» нежитлове приміщення (лазню) по АДРЕСА_1, загальною площею 788,7 кв. м, яке належить йому на праві власності.

Розділом 4 іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки в разі порушення іпотекодавцем будь-якої з вимог контракту та/або цього договору іпотеки; звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на вибір іпотекодержателя: на підставі виконавчого напису нотаріуса, рішення суду або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як зазначено у п. 1. 6 іпотечного договору, згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим 19 травня 2009 року комунальним підприємством Львівської обласної ради «Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за № 22752905, загальна вартість нерухомого майна становить 1 433 463 грн.

Вартість предмета іпотеки визначена шляхом проведення оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності і становить 3 389 580 грн.

Згідно з п. 1.7 іпотечного договору, сторони оцінили предмет іпотеки у сумі 3 389 580 грн, або 444 827 доларів США.

Рішенням господарського суду Львівської області від 16 лютого 2011 року у справі № 17/166(10) за позовом СТОВ «СТЛ Екструзія» до ТОВ «Добропласт» про стягнення заборгованості у сумі 43 528,63 євро, стягнуто з ТОВ «Добропласт» на користь СТОВ «СТЛ Екструзія» 36 130,86 євро основного боргу, 3 831,92 євро пені, а всього 39 962,78 євро, а також 399,63 євро державного мита та 216 грн 67 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

11 липня 2011 року відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 17/166 (10), виданого 11 квітня 2011 року господарським судом Львівської області на виконання вищезазначеного рішення суду.

Пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження запропоновано боржнику самостійно виконати судовий наказ до 18 липня 2011 року; у відповідності до чинного законодавства стягнення боргу вирішено проводити у гривнях до встановленого Національним банком України курсу гривні до іноземної валюти, а саме: 36 130,86 євро - 410 085 грн 26 коп. основного боргу, 3 831,92 євро - 43 492 грн 29 коп. пені, 399,62 євро - 4 535 грн 80 коп. державного мита, 216 грн 67 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього 458 330 грн 02 коп.

Станом на 10 травня 2012 року на виконання рішення суду з ТОВ «Добропласт» на користь СТОВ «СТЛ Екструзія» стягнуто 2 783,58 євро, боргові зобов'язання у сумі 33 347,28 євро не виконані.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, апеляційний суд виходив із того, що ТОВ «Добропласт» не виконало взятих на себе договірних зобов'язань, які забезпечені іпотекою, у зв'язку з чим іпотекодержательСТОВ «СТЛ Екструзія» набуло право звернути стягнення на нежитлове приміщення (лазню) по АДРЕСА_1, загальною площею 788,7 кв. м, як це передбачено умовами договору іпотеки (розділом 4), шляхом передачі іпотекодержателю права власності на нього.

Однак з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

Згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-504цс16, статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

За змістом цієї норми на особу, до якої перейшло право власності на майно, обтяжене іпотекою, навіть у випадках, коли до її відома не було доведено інформації про обтяження майна іпотекою, переходять всі права та обов'язки іпотекодавця.

Отже, в разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обов'язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності на майно.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Отже, аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

Висновки апеляційного суду, наведені в оскаржуваному судовому рішенні, не узгоджуються з вищезазначеною правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-504цс16.

Крім того, вирішуючи спір за позовом юридичної особи до юридичної особи у порядку цивільного судочинства, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на положення ст. 16 ЦПК України та правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 2 грудня 2015 року у справі № 6-1349цс15, відповідно до якої не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то рішення цього суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 8 червня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко Головуючий Судді:
О.В. Ступак