Справа № 645/7903/14-ц
Провадження № 6/645/60/17
У Х В А Л А

іменем України

24 жовтня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Шарка О.П., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

05.05.2017 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що підлягає виконанню, в якій заявники з урахуванням поданих уточнень просять суд:

- визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_5 та зобовязати його зупинити виконавчі провадження № ВП № 51829523, ВП № 51828750, ВП № 51830032, ВП № 51830161, ВП № 51829733, ВП № 51829851 відносно боржників ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за виконавчими листами № 2/645/34/16 від 04.07.2016 року про стягнення заборгованості за теплопостачання, судового збору та витрат на проведення виконавчих дій;

- визнати виконавчі листи, видані Фрунзенським районним судом м. Хароква № 2/645/34/16 від 04.07.2016 року, такими, що не підлягають виконанню;

- Стягнути з КП «ХТМ» на користь боржника ОСОБА_2 безпідставно одержану стягувачем за виконавчим листом № 2/645/34/16 від 04.07.2016 року суму у розмірі 692,30 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.02.2016 року частково задоволений позов КП «ХТМ» та стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь КП «ХТМ» заборгованість за опалення та підігрів води. На виконання рішення суду 04.07.2016 року видані відповідні виконавчі листи № 2/645/34/16. Постановами старшого державного виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ від 02.08.2016 року відкриті виконавчі провадження ВП № 51830032, ВП № 51830161, ВП № 51828750, ВП № 51829523 за виконавчими листами № 2/645/34/16, які були відправлені боржникам тільки 16.08.2016 року та отримані останніми лише 17.08.2016 року, що не дало їм можливості скористатись правом на добровільне виконання рішення суду у семиденний строк на підставі ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження». Заявники вказують, що ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.08.2017 року задоволено їх заяву та надано розстрочення виконання судового рішення, шляхом сплати боржниками протягом 24 місяців, починаючи з вересня 2016 року по 354,11 грн. щомісячно (8498,56 грн.:24 місяці). 30.08.2016 року боржниками була подана відповідна заява до Фрунзенського ВДВС ХМУЮ з вимогою зупинити виконавчі провадження та зняти арешт з рахунків та майна. Заявники вважають, що при отриманні копії ухвали про розстрочення від 29.08.2016 року, державний виконавець не повинен був розпочинати примусове стягнення, а розпочате повинен був припинити та тільки контролювати своєчасну оплату визначених судом внесків. Враховуючи наведене, заявники звернулись до суду з заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

В судове засідання заявники ОСОБА_2, ОСОБА_4 не зявились, про дату, час ат місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала подану заяву з урахуванням наданих уточнень, просила суд її задовольнити.

Представник КП «ХТМ» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України, неявка стягувача не є перешкодою для розгляду заяви.

Державний виконавець в судовому засіданні заперечував проти поданої заяви про визнання виконавчих листів, такими, що не підлягають виконанню, та просив суд відмовити в її задоволенні.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, вислухавши сторін суд вважає, що слід відмовити у її задоволенні, виходячи з наступних підстав.

Стосовно вимог заявників (боржників) щодо визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця та зобовязати його зупинити ВП № 51830032, ВП № 51830161, ВП № 51828750, ВП № 51829523 за виконавчими листами № 2/645/34/16, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до вимог ст. ст. 37, 38 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключні обставини, що зумовлюють зупинення виконавчого провадження.

Разом з тим, ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений вичерпний перелік обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, зупинення виконавчого провадження - це повноваження державного виконавця, яке може бути оскаржене до суду. Тобто законодавством чітко визначено обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме питання про зупинення виконавчого провадження вирішується державним виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Суд першої інстанції при розгляді справ по суті діє в межах цивільного процесуального законодавства України, його повноваження визначені розділом ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України.

Даними правовими нормами передбачено, що суд першої інстанції не наділений повноваженнями про зупинення виконавчого провадження.

За Законом України «Про виконавче провадження» процедура зупинення виконавчого провадження - це повноваження державного виконавця, яке може бути оскаржене до суду, за правилами ЦПК України.

При цьому, суд не може зупинити виконавче провадження, так як це виключне повноваження державного виконавця. Навіть у разі оскарження дій державного виконавця, який не зупинив виконавче провадження, суд вправі визнати його дії незаконними та зобов'язати зупинити виконавче провадження, а не сам зупиняє таке провадження (частина друга статті 387 ЦПК).

Таким чином, прерогативним правом зупинення виконавчого провадження на підставі Закону України «Про виконавче провадження» наділений виключно державний виконавець і вирішення такого питання до компетенції суду не входить.

Згідно з нормами ст. 5 та ст. 8 ЦПК України суд зобовязаний здійснювати правосуддя на засадах рівності усіх учасників цивільного процесу перед законом і судом, та вирішувати справи у суворій відповідності із нормами Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

За положеннями ч.,ч. 2, 4 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, повязаних з виконанням судових рішень у цивільних справах», затвердженого постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 8 від 25.09.2015 року, частиною 2 ст. 369 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Підстави для цього зазначені у ч. 4 ст. 369 ЦПК України.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 4 ч. 1ст. 49 Закону № 606-ХІVє закінчення виконавчого провадження.

При цьому словосполучення "або з інших причин" у ч. 4 ст. 369 ЦПК України не стосується припинення обов'язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв'язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Таким чином судом встановлено, що підставами визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, визначеними ст. 369 ЦПК України, є видання виконавчого листа саме помилково, якщо обовязок боржника відсутній повністю або частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або ж інші причини, які повязані саме з помилковістю видання такого виконавчого листа.

Із матеріалів вказаної справи судом вбачається, що виконавчі листи видані у відповідності до рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.02.2016 року, яке набрало законної сили та згідно зі ст. 14 ЦПК України, є обовязковим для виконання на всій території України.

За змістом вказаних норм процесуального закону вбачається, що визнання вказаних вище виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, буде суперечити вимогам чинного законодавства, оскільки останні видані на підставі судового рішення, яке набрало законної сили та відповідно підлягає обовязковому виконанню, а відкликання виконавчих листів, які видані на законних підставах нормами ст. 369 ЦПК України не передбачено.

Зважаючи на зазначені обставини, суд вважає, що підстави визначені ст. 369 ЦПК України для визнання виконавчих листів таким, що не підлягають виконанню відсутні, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 14, 210, 368, 369 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом пяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом пяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Суддя

Фрунзенського районного суду

м. Харкова О.П. Шарко