Справа №560/1284/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Оборонової І.В.,

за участю секретаря Волкодав А.А.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

третьої особи: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та з урахуванням неодноразово уточнених позовних вимог, просить суд стягнути:

- з відповідача страхової компанії НАСК "Оранта" на свою користь 21117,88 грн. недоплаченого страхового відшкодування за нанесені збитки з врахуванням фізичного зносу;

- з відповідача ОСОБА_4 на його користь 20260,78 грн. в якості відшкодування частини вартості відновлювального ремонту, яка не покривається страховим відшкодуванням;

- 8000,00 грн. моральної шкоди, завданої його протиправними діями;

- 1280,00 грн. понесених ним витрат по сплаті судового збору.

- з відповідачів страхової компанії НАСК "Оранта" та ОСОБА_4 7000,00 грн. відшкодування за проведення авто-товарознавчої експертизи.

-при визначенні розміру збитків та вартості відновлювального ремонту, просить врахувати індекс інфляції, для ОСОБА_4 з грудня 2016 року по даний час - 12,4 %, а для страхової компанії НАСК "Оранта" із травня 2017 року по даний час 5,7% .

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 28 березня 2016 року біля 14-ї години відповідач ОСОБА_5, керуючи в м. Дубровиця Рівненської області автомобілем марки «Опель Вектра» з державним номерним знаком ВК 2003 АО, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Зокрема, на перехресті нерівнозначних доріг Березова - Макарівська, не надав переваги в русі автомобілю марки «ВАЗ 217080», з державним номерним знаком ВК 1364 АО, який рухався по головній дорозі і допустив з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль позивача зазнав значних механічних пошкоджень.

Постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 11 травня 2016 року, відповідача ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 (триста сорок) гривень.

Автомобіль позивача зазнав мехінічних пошкоджень, вартість відновлення якого, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження, проведеного ТзОВ "Судова незалежна експертиза України" становить 62202,35 грн.

За відшкодуванням вартості відновлювального ремонту автомобіля, позивач звернувся до ПАТ НАСК "Оранта", яким було відшкодовано лише 28882,12 грн. Проте виплачена сума, не покриває необхідних витрат для відновлювального ремонту автомобіля, яка відповідно до висновку незалежної авто-товарознавчої експертизи, проведеної експертно-дослідною службою України складає 70260,78 грн., а тому відповідач ПАТ НАСК "Оранта" в межах страхового відшкодування, повинне доплатити позивачу 21117,88 грн., а відповідач ОСОБА_4 в свою чергу, решту суми, яка не покривається страховим відшкодкуванням.

Крім того, такими діями відповідача ОСОБА_4, позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях, перенесених ним в результаті ДТП, як під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, так і після нього. Зокрема, позивачем було перенесно нервовий стрес, як під час спричинення ДТП, так і після нього. Для відновлення нормального душевного стану, йому потрібен був час. Позивач постійно нервує з приводу неможливості повернути автомобіль власнику, з приводу поновлення його порушеного права, в результаті неправомірних дій Відповідача і неможливості відремонтувати автомобіль та повернути його власнику. Відповідач не вчинив ніяких дій для добровільного відшкодування матеріальної шкоди, не звертав ніякої уваги на неодноразові звернення до нього, не погоджувався на жодну з пропозицій, жодного разу не зявився для вирішення питання ремонту автомобіля чи відшкодування збитків. Після ДТП виникла велика проблема доїзду до місця роботи, так як він працює робітником у Дубровицькому лісгоспі на нижньому складі, який розташований за 7 км. від місця проживання та доводиться витрачати значно більше часу на доїзд до місця роботи, а не проводити час з сім'єю. В результаті цього змінились його виробничі стосунки, стосунки у сім'ї, щов свою чергу викликало душевні, фізичні та психічні хвилювання.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали із зазначених в ньому підстав та просили суд його задоволити.

Від відповідача до суду надійшло заперечення проти позову, в якому позовні вимоги він не визнає та просить відмовити у задоволенні позову, а також просить розглянути справу без його участі.

У запереченні зокрема вказує, що він надав розписку про зобовязання відремонтувати пошкоджений автомобіль, або сплатити відповідні кошти. Його зобов'язання по відшкодуванню шкоди на момент її заподіяння мають деліктний характер, а тому обов'язок по відшкодуванню школи, в результаті ДТП припинилось.

Також вказує, що за матеріалами справи виплата страхового відшкодування у розмірі близько 30 тис.грн., була здійснена до замовлення і виготовлення позивачем експертного дослідження. Проте, доказів того, що він за ці виплачені і передані йому власником 28882,12 грн. намагався, однак не змін відремонтуватиа автомобіль не надав як і не надав доказів, куди він звернувся для проведення ремонту, з ким сам уклав відповідний договір, чи намагався це зробити, відсутня вартість такого ремонту.

Позивачем подано висновок № 30 експертного автотоварознавчого дослідження, де значиться вартість збитку завданого власнику автомобіля станом на 17 вересня 2016 р. Проте такий висновок не слугує доказом розміру шкоди позивачу, оскільки в ньому прямо значиться про розмір завданого збитку власнику, а не позивачу. При цьому з нього намагаються стягнути розмір шкоди без урахування зношеності пошкодженого майна.

Також у представленому позивачем для суду висновку № 30 експертного товарознавчого дослідження оцінено вартість відновлювального ремонту автомобіля марки ВАЗ 217030. Проте згідно наявної у матеріалах справи копії постанови суду у справі № 561/212/16-п судом встановлено, що в ДТП за участю позивача пошкоджено автомобіль ВАЗ 217080. Отже, позивач замовив та одержав і подав суду експертне дослідження щодо вартості відновлювального ремонту зовсім іншої марки автомобіля.

Зазначає, що позовні вимоги в цій частині відшкодування 3000,00 грн. вартості проведення експертної оцінки не можуть бути задоволені, оскільки, це не є судові витрати, а тому вони не підлягають відшкодуванню у порядку відшкодування судових витрат. Пошкоджений у ДТП автомобіль не належить позивачу, тому і підстав для стягнення моральної шкоди для позивача немає. Крім того, обгрунтовуючи такий «космічний» розмір моральної шкоди він зазначає, що позивач, ніс витрати на паливо, дістаючись на роботу і назад. Однак, це не є моральна шкода.

Представник відповідача ОСОБА_6 акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" в судове засідання не з'явився, проте подав заперечення проти позову, де просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки після звернень учасників ДТП до страхової компанії ПАТ НАСК "Оранта" було здійснено авто-товарознавче дослідження №ВК1364АО-3 від 28.05.2016 р., згідно якого розмір матеріального збитку власнику автомобіля ВАЗ 210730, д.р.н. ВК 1364АО з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склав 28882,12 грн., дана сума страхового відшкодування була виплачена власнику автомобіля ОСОБА_3 та після повідомлення про розмір збитку та виплату страхового відшкодування із заявою про перегляд виплаченої суми страхового відшкодування не звертався. Твердження позивача про те, що сума страхового відшкодування є занижена - безпідставні, так як страховою компанією було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу у передбачений законом термін та складено власне автотоварознавче дослідження

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 в судовому засіданні просила позовні вимоги позивача задоволити, а також додала, що надала позивачу у тимчасове користування належний їй автомобіль марки ВАЗ 210730, д.р.н. ВК 1364АО, а після ДТП, у неї з позивачем була домовленість про те, що спочатку він полагодить автомобіль, а вже потім поверне його їй.

Відповідно до статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, проаналізувавши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 березня 2016 року біля 14-ї години ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «Опель Вектра» з державним номерним знаком ВК 2003 АО, в м. Дубровиця Рівненської області порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Зокрема на перехресті нерівнозначних доріг Березова - Макарівська, не надав переваги в русі автомобілю марки «ВАЗ 217030», з державним номерним знаком ВК 1364 АО, який рухався по головній дорозі і допустив з ним зіткнення. Внаслідок чого транспортний засіб, зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 11 травня 2016 року, відповідача ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 (триста сорок) гривень (а.с.6).

Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта, який складається страховиком.

Згідно п.22.1. ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до Полісу №АЕ/ №6526042 цивільно - правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу - "Opel Vectra", р/н НОМЕР_1, ОСОБА_4 застрахована в ОСОБА_6 Акціонерному товаристві Національна акціонерна страхова компанія "Оранта". Ліміт страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну складає 50000,00 грн., розмір франшизи «0» грн. (а.с.44).

28 травня 2016 року відповідно до Агентської угоди №08-03-26/15-01-10 від 01.03.10 р. спеціалістом ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» було проведено дослідження №ВК1364АО, згідно якого розмір матеріального збитку власнику автомобіля ВАЗ 217030, д.р.н. ВК 1364 АО з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склав 28882,12 грн. (а.с.93-104) та 24 червня 2016 року проведено розрахунок страхового відшкодування (а.с.92), а 04 липня 2016 року НАСК "Оранта" було складено страховий акт №ОЦВ-16-3160/1 та визначено суму страхового відшкодування в розмірі 28882,12 грн., які були перераховані власнику автомобіля ОСОБА_3 (а.с.92).

Згідно п.1 ч.1 ст. 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

В роз'ясненнях наданих в п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Не погоджуючись із виплаченою ПАТ НАСК "Оранта" сумою страхового відшкодування, позивач замовив у судового експерта ОСОБА_7 експертне автотоварознавчого дослідження автомобіля ВАЗ 217030, модель "Приора", реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкодженого при ДТП 28.03.2016 року, яким 26 вересня 2016 року складено висновок №30, де визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 217030, модель "Приора", реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкодженого при ДТП 28.03.2016 року, станом на 17 вересня 2016 року, становить 62202,35 грн. та 51636,30 грн. розмір матеріального збитку (а.с.7-26).

Проте, вищевказаним висновком №30, було визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахуванням фізичного зносу, у зв'язку з чим, за клопотанням позивача, ухвалою суду, було призначено судову автотоварознавчу експертизу (а.с.128).

З висновку судової автотоварознавчої експертизи №171/10/2017 від 02.10.2017 року, проведеного Експертно - дослідною службою України вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 2107030, реєстраційний номер НОМЕР_2, станом на 28.03.2016 року становить 70260,78 грн., а вартість його матеріального збитку та відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу станом на 28.03.2016 року становить 61549,09 грн. (а.с.136-164).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У пункті 15 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено: якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

ОСОБА_8 потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15.

Отже в даному випадку, існує різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та фактичним розміром завданої матеріальної шкоди, яка і підлягає стягненню з винної особи.

При дослідженні вказаних висновків, слід зазначити наступне:

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості колісних транспортних засобів встановлено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №1454/5/2092.

Пунктом 1.6 Методики встановлено, що фізичний знос колісного транспортного засобу - це втрата вартості КТЗ (його власників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Відповідно до п.7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу ( Ез) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВКС 074432, автомобіль НОМЕР_3 є 2008 року випуску (а.с.53), тобто строк експлуатації на момент ДТП становить 8,16 років.

З проведеного спеціалістом ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» дослідження №ВК1364АО вбачається ряд невідповідностей вихідних даних для підрахунку вартості відновлювального ремонту автомобіля, а саме: з п.1.2 вбачається, що ринкова вартість наданого для дослідження КТЗ на момент пошкодження визначалася за формулою С = Сср х (1 ± (Гк/100) ± (Дз)) ± Слод, де «Гк» це коефіцієнт коригування ринкової вартості КТЗ за величиною пробігу. Тоді, в даному дослідженні, пробіг автомобіля ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_2, вказано 131,4 тис. км., що не відповідає дійсності, оскільки насправді його пробіг складає 101, 2 тис км., що є надто завищеним.

У п.1.3 дослідження коефіцієнта фізичного зносу вказано, що коефіцієнт фізичного зносу склав 0,42%, який вираховувався за формулою: Ез=1-С/Цн де Ц - ринкова вартість КТЗ, а Цн - ціна нового КТЗ 208260,63 грн., однак в дослідженні зазначено, що вартість нового автомобіля визначена пропорційно до "ВАЗ 2190 "Гранта". Проте, автомобіль марки "ВАЗ 217030 "Приора" є іншою маркою та з іншої цінової категорії, що в свою чергу могло вплинути на визначення дійсного відсотка коефіцієнта фізичного зносу, який у свою чергу впливає на вартість відновлювального ремонту автомобіля.

Також слід зазначити, що у калькуляції до висновку вказано, що вартість однієї години ремонтних робіт складає 145 грн., вартість нормогодини з пофарбування 150,00 грн., при цьому даних, які б вказували з яких джерел експертом була визначена вказана норма година висновок не містить.

Тоді, як з висновку судової експертно автотоварознавчої експертизи №171/10/2017 від 02.10.2017 року, проведеного Експертно - дослідною службою України вказується, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт (Ср) прийнята як добуток від трудомісткості ремонту у нормо-годинах і середньої регіональної вартості нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт, а саме зазначено, що ремонт кузова-210,0 грн., фарбування-210,0, монтаж/демонтаж 210,0 грн. (з ПДВ). При цьому вартість нормо годин роботи прийнято відповідно до Рівненського регіону у відповідній таблиці БА №87 у офіційного дилера (представника) відповідно до норм/годин ТОВ "Рівне-Авто" (175 грн. без ПДВ).

Також слід зазначити, що вищевказаною експертизою, на відміну від проведеної спеціалістом ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», вартість нового автомобіля визначалась з врахуванням відсутності ціни у БА №87, тому визначення ціни нового досліджувального автомобіля із співвідношення Цн= (С2015/С2014)*С2015, де С2015=166850 грн., С2014=155120 грн., (дані БА №87 станом на дату розрахунку (а.с.136-164).

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вказані невідповідності у проведеної спеціалістом ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», автотоварознавчій експертизі, можуть вказувати на невідповідність висновку фактичній вартості відновлювального ремонту, а тому визнається судом неналежним і недопустимим доказом у даній справі, та не може бути прийнятий судом. Тому при вирішенні даного позову судом береться за основу висновок Експертно-дослідної служби України №171/10/2017 від 02.10.2017 року.

Окрім того, спеціаліст ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», на відміну від експерта Експертно-дослідної служби України не був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст.ст.384,385 КК України, що також ставить під сумнів проведену ним експертизу, а тому підлягає відхиленню також із цієї підстави.

Як вбачається із матеріалів справи, страховою компанією виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 28882,12 грн. Отже, страховик не в повному обсязі виплатив страхове відшкодування, оскільки проведена ним страхова виплата, не може покрити заподіяну шкоду, а тому на користь позивача із страховика підлягає стягненню недоплачена частина страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика в 50 000 грн. у вигляді різниці між фактичним розміром шкоди і проведеною страховою виплатою.

Різниця між розміром завданої матеріальної шкоди та отриманим відшкодуванням становить 32666,97 грн. ( 61549,09 грн. - 28882,12 грн. = 32666,97 грн.), а оскільки ліміт відповідальності страховика складає 50 000 грн., отже, з ОСОБА_8 «Оранта» на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в межах суми страхової виплати в сумі 21117,88 грн. ( 50 000 грн. - 28882,12 грн. = 21117,88 грн.).

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Матеріалами справи встановлено, що, вартість матеріального збитку та відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу автомобіля ВАЗ 2107030, реєстраційний номер НОМЕР_2, станом на 28.03.2016 року становить 61549,09 грн., а виплачена страховиком сума страхового відшкодування, з урахуванням стягнутої з нього судом суми 21117,88 грн. в межах ліміту в 50000.00 грн., є недостатньою для повного покриття шкоди, тому з відповідача, як із заподіювача шкоди, підлягає стягненню 11549, 09 грн.

Як вбачається із уточнених позовних вимог позивач він просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 - 20260,78 грн. з розрахунку (70260,78 грн. 50000,00 грн.).

Відповідно до 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством,

Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Як роз'яснив судам пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у 3 абз. п. 14 постанови від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Отже, в даному випадку з заподіювача шкоди підлягає стягненню сума з врахуванням зношеності пошкодженого майна у розмірі 11549, 09 грн. з розрахунку (61549,09 грн. - 50000, 00 грн.)

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВКС 074432, власником автомобіля НОМЕР_3 є ОСОБА_3 (а.с.53), яка як встановлено в судовому засіданні бажає отримати від позивача вже відновлений автомобіль, яким він користувався на законних підставах, маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, при тому, що мати від власника довіреність на право кристування автомобілем, відповідно до Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень, не вимагалося.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 8000,00 грн., то такі вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз'яснення в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р., розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, зокрема, характер та тривалість страждань, завданих позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили.

З урахуванням вищевикладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи, що дії відповідача носили неумисний характер, а відшкодування моральної шкоди потерпілому не має призводити до безпідставного збагачення, суд вважає, що належною компенсацією моральної шкоди, що підлягає стягненню із ОСОБА_4 на користь позивача є моральна шкода у розмірі 500,00 грн.

В уточнених позовних вимогах позивач при визначенні розміру збитків та вартості відновлювального ремонту, просив врахувати індекс інфляції, для ОСОБА_4 з грудня 2016 року по даний час - 12,4 %, а для страхової компанії НАСК "Оранта" із травня 2017 року по даний 5,7%, проте в задоволенні таких позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із роз'ясненнями ВСС України про порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, вказано, що судам слід мати на увазі, що законодавством України не передбачено можливості відшкодування шкоди з урахуванням індексу інфляції, оскільки дія ч.2 ст.625 ЦК, що передбачає обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,- не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із заподіянням шкоди, і може застосовуватись лише при порушенні зобов'язання за договором.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 №6 у тому разі, коли на час виконання рішення про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти, збільшилися ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких воно було присуджене, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після збільшення цін і тарифів.

Враховуючи ці роз'яснення, наголошено, що судам слід відмовляти в задоволенні позовних вимог потерпілих про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, з урахуванням індексу інфляції.

Крім того, відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 р. № 10-74/0/4-13).

Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди.

Твердження у запереченні проти позову представника страхової компанії про те, що позивач не звертався до страхової компанії про перегляд виплаченої суми страхового відшкодування є помилковим, з оскільки жодним нормативно-правовим актом не встановлено обов'язку потерпілого спочатку звернутися до страховика та (або) отримати від нього рішення про відмову у здійсненні регламентної виплати, а вже тільки після цього звертатися до суду.

Такий правовий висновок Верховний Суд України висловив у постановах від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15 та від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16.

Доводи відповідача ОСОБА_4 у запереченні, що його зобов'язання по відшкодуванню шкоди на момент її заподіння мають деліктний характер, а тому обов'язок по відшкодуванню школи, в результаті ДТП припинилось також є безпідставними, з огляду на наступне.

Так, в матеріалах справи наявна копія розписки ОСОБА_4, де він зобовязується до 15 травня 2016 року відновити автомобіль, а в разі невиконання, зобовязується відшкодувати вартість автомобіля у розмірі 6000, 00 доларів США. (а.с.31).

Відповідно до ч.2 ст.604 ЦК України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

Однак в даному випадку, позивачем були заявленні позовні вимоги до відповідача ОСОБА_4 саме про відшкодування шкоди внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди та ін., а не за договірним зобовязанням, розпискою, а тому такі доводи є безпідставними.

Доводи ОСОБА_4, що позивач не надав доказів, що він намагався, однак не зміг відремонтувати автомобіль, як і не надав доказів куди він звернувся для проведення ремонту, з ким сам уклав відповідний договір, чи намагався це зробити, відсутності вартості такого ремонту є також безпідставні, оскільки позивач в своїх поясненням вказав, що по характеру пошкоджень він зрозумів, що вказана сума не покриє необхідних витрат на ремонт автомобіля, у звязку з чим він замовив судову автотоварознавчу експертизу, якою фактично було підтверджено його доводи.

Також ОСОБА_4 вказує, що у представленому позивачем для суду висновку № 30 експертного товарознавчого дослідження оцінено вартість відновлювального ремонту автомобіля марки ВАЗ 217030. Проте згідно наявною у матеріалах справи копії постанови суду у справі № 561/212/16-п судом встановлено, що в ДТП за участю позивача пошкоджено автомобіль ВАЗ 217080. Отже, позивач замовив та одержав і подав суду експертне дослідження щодо вартості відновлювального ремонту зовсім іншої марки автомобіля.

Проте, як вбачається із копії постанови Зарічненського районного суду Рівненської області від 26 червня 2017 року, невідповідність моделі автомобіля, яким керував ОСОБА_1 є опискою суду, яка вказаною постановою виправлена (а.с.177).

Відповідно до вимог п.4 ч.3 ст. 79 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов'язані із проведенням Експертно - дослідною службою України автотоварознавчої експертизи №171/10/2017 від 02.10.2017 року, що складає по 3500, 00 грн. з кожного з відповідачів (а.с.166).

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При визначенні сум судових витрат, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, суд виходив із того, що при подачі позову, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1280,00 грн., як за вимогу майнового та немайнового характеру по 640 грн. відповідно. Так як, з відповідача ОСОБА_4 судом стягнуто моральну шкоду в розмірі 500,00 грн., тому з нього слід стягнути 40,00 грн. судових витрат, як за вимогу немайнового характеру з розрахунку: 1)500:100 х 8000=6,25%; 2) 6,25 х 640 : 100=40 грн.

Окрім того, загальна сума задоволених судом позовних вимог майнового характеру склала 32666,97 грн., тому з відповідача ОСОБА_4 також слід стягнути 226,24 грн. судового збору, як за вимогу майнового характеру з розрахунку: 1)11549,09 х 100 : 32666,97 = 35,35%, 2)640,00 х 35,35% : 100 = 226,24), а загалом з ОСОБА_4 слід стягнути 266,24 грн. судових витрат. З відповідача ОСОБА_6 акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" слід стягнути 413,76 грн. судового збору, як за вимогу майнового характеру з розрахунку: 1) 21117,88 х 100 : 32666,97 = 64,65 %, 2)640,00 х 64,65% : 100 = 413,76 грн.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3:

- 11549,09 грн. (одинадцять тисяч п'ятсот сорок дев'ять 09 копійок) відшкодування частини вартості відновлювального ремонту;

- 500,00 грн. (п'ятсот гривень) моральної шкоди;

- 3766,24 грн. (три тисячі сімсот шістдесят шість гривень 24 копійки) судових витрат, які складається з: 226,24 грн. (двісті двадцять шість гривень 24 копійки) судового збору за вимогу майнового характеру та 40,00 грн. (сорок гривень) за вимогу немайнового характеру та 3500,00 грн. (три тисячі п'ятсот гривень) витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Стягнути із ОСОБА_6 акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3:

- 21117,88 грн. (двадцять одну тисячу сто сімнадцять гривень 88 копійок ) недоплаченого страхового відшкодування;

- 3913,76 грн. (три тисячі дев'ятсот тринадцять гривень 76 копійок) судових витрат, які складаються з: 413,76 грн. (чотириста тринадцять 76 копійок) судового збору за вимогу майнового характеру та 3500,00 грн. (три тисячі п'ятсот гривень) витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_9