Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 337/2597/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Курбатова О.М.
Провадження № 22-ц/778/907/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.,

Суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

За участю секретаря: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії та рішення державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк Надра»,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду до суду з вищевказаною скаргою, в обґрунтування якої посилалася на те, що заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2012 року по справі № 2/825/193/2012 з неї на користь ПАТ «Комерційний банк Надра» було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 35 774,18 грн., та 17.10.2012р. було видано виконавчий лист.

10.01.2013р. державним виконавцем Юдіною Л.М. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, якою божнику встановлювався строк для самостійного погашення боргу до 16.01.2013р.

17.01.2013р. державним виконавцем Юдіною Л.М. була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за заявою стягувача, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Про арешт та оголошення заборони відчуження майна ОСОБА_3 дізналась в червні 2016 року при здійсненні у нотаріуса підготовчих дій по оформленню угоди купівлі продажу майна. Постанову від 17.01.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ОСОБА_3 отримала 07.07.2016р.

Заявник зазначає, що з поважних причин пропустила строк на оскарження дій та рішень державного виконавця Юдіної Л.М. щодо винесення постанови від 10.01.2013р. про відкриття виконавчого провадження та постанови від 17.01.2013р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

У скарзі ОСОБА_3 також посилається на те, що державним виконавцем Юдіною Л.М. не дотримано послідовності дій та вимог закону, постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.01.2013р. не була надіслана боржнику рекомендованим листом із повідомленням за належним місцем проживання боржника, та, не переконавшись у отриманні її боржником, не витримавши терміну для добровільного виконання судового рішення на наступний день була винесена постанова про накладення арешту на майно боржника та заборону на його відчуження.

ОСОБА_3 вважає, що при винесенні постанови від 10.01.2013р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 35884511 та постанови від 17.01.2013р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за умов чітко визначених заходів впливу на боржника, направлених на примусове виконання рішення, не вжито всіх заходів передбачених Законом України «Про виконавче провадження», що направлені на виконання судового рішення.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просила суд:

- поновити строк на оскарження постанови від 17.01.2013р. державного виконавця Хортицького ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження;

- визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Хортицького ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 від 17.01.2013р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні ВП № 35884511.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2016 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Поновлено строк на оскарження постанови від 17.01.2013р. державного виконавця Хортицького ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження.

У задоволенні інших вимог скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити скаргу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Суд, вірно застосувавши положення ст.ст. 383-387 ЦПК України, норми Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р., дійшов вірного висновку про часткове задоволення скарги. Фактичні обставини встановлені судом повно та об'єктивно, підтверджуються матеріалами справи, встановленим обставинам та наданим доказам суд першої інстанції надав належний правовий аналіз, що відображено в оскаржуваній ухвалі.

Так, ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р. сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17.10.2012р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист у справі № 2/825/193/2012про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Комерційний банк Надра» суми в розмірі 35 774,18 грн. (а.с. 9).

З копії постанови державного виконавця Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження ВП № 35884511 від 10.01.2013 року видно, що адреса боржника зазначена як вул. Гудименко, 14/92. Божнику встановлювався строк для самостійного виконання до 16.01.2013р. (а.с. 7, 69).

Постановою державного виконавця Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_4 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.01.2013р. на підставі заяви стягувача було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3, адреса: вул. Гудименко, 14/92, у межах суми звернення стягнення - 35 774,18 грн. Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_3, адреса: вул. Гудименко, 14/92, лише в межах суми боргу (а.с. 8, 71).

В обґрунтування доводів скарги заявник також зазначала, що зареєстрована та мешкає за іншою адресою: Запорізька область Мелітопольський район, с. Камянське, вул. Миру, 57, і саме з цих причин вона не могла отримувати постанови державного виконавця.

Про арешт та оголошення заборони відчуження майна ОСОБА_3 дізналась у червні 2016р., постанову від 17.01.2013р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження заявник отримала 07.07.2016р.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р. (в редакції на день винесення оскаржуваної постанови), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р. державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р.).

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова (ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р.).

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові (ч. 5 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р.).

За положеннями ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р. (в редакції на день винесення оскаржуваної постанови), копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як зазначалося вище, у виконавчому листі зазначена адреса боржника ОСОБА_3 - вул. Гудименко, 14/92, саме за вказаною адресою заявнику надсилалися копії постанов державного виконавця.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 Закону «Про виконавче провадження» для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення - частина 1 статті 27 Закону «Про виконавче провадження».

Отже, у постанові державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 10.01.2013 року божнику встановлювався строк для самостійного виконання рішення до 16.01.2013р. Устрок для самостійного виконання рішення заявник не надала документальне підтвердження повного виконання рішення, тому на наступний день після закінчення строку для самостійного виконання рішення, а саме - 17.01.2013р., державний виконавець винесла постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р. (в редакції на день винесення оскаржуваної постанови), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч. 1 ст. 57 Закону).

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту (ч. 1 ст. 57 Закону).

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 в частині визнання постанови державного виконавця від 17.01.2013р. незаконною та їх скасування, оскільки рішення державного виконавця Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_4 вчинено відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки або є повторенням підстав скарги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, або зводяться до тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства на користь заявника.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: