Справа № 240/510/17
Провадження № 2/240/268/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області

у складі:

головуючого: - судді Попович І.А.

за участі

секретаря судового засідання: - ОСОБА_1

позивача: - ОСОБА_2

представників позивача: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

відповідача: - ОСОБА_5

представника третьої особи: - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_7 райдержадміністрація, про визнання недійсним договору оренди землі та відшкодування шкоди та збитків, -

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2017 року представник позивача, який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Олександрівського районного суду з позовом до ОСОБА_5, про визнання недійсним договору оренди землі та відшкодування шкоди та збитків.

14 серпня 2017 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

18 серпня 2017 року позивач виконав вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України та провадження по справі було відкрито.

В обгрунтування позову представник позивача зазначив, що його мати, ОСОБА_2, є власником земельної ділянки загальною площею 5,86 га., про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯВ №720375 від 17 липня 2008 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за №0, яка розташована на території Мирнодолинської сільської ради колишнього КСП «Заря» Олександрівського району Донецької області. Цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після отримання вказаного акту на землю, ОСОБА_2 стала членом КСП «Заря», однак через деякий час вона вийшла з членства КСП «Заря». Місцевий фермер, ОСОБА_8, звернувся до його матері з проханням орендувати цю земельну ділянку. Позивачка в усній формі домовилася про сплату оренди і подальшого використання земельної ділянки ОСОБА_8 і відповідачкою ОСОБА_5 за цільовим призначенням, а саме - проведення сільськогосподарських робіт. Слід зауважити, що орендна плата сплачувалась відповідачем несвоєчасно і в малих розмірах, порушуючи усні домовленості. У березні 2015 року у звязку з втратою довіри до відповідача, позивачка разом зі своїми рідними вирішили повернути власну землю з метою: або передати її офіційну оренду іншим особам, або самостійно займатися виробництвом сільськогосподарської продукції на своїй земельній ділянці, але відповідачка предявила нам договір оренди на земельну ділянку від 26 грудня 2011 року за № 176. Вказаний договір був підписаний особисто ОСОБА_5, а напроти прізвища його матері, ОСОБА_2, стояв підпис, який вона не робила. Позивач звернувся до Держкомзему і виявилося те, що між позивачем і відповідачем дійсно укладено договір оренди землі, від 26 грудня 2011 року за №176, який зареєстрований у відділі Держкомзему в ОСОБА_7 районі Донецької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26 грудня 2011 року за № 00176, згідно якого земельна ділянка була передана позивачем в оренду фізичній особі ОСОБА_5. Представник позивача, ОСОБА_3, звернувся до відповідача для надання пояснення, чому останнім було виготовлено договір і зареєстровано у Держкомземі без відома власника і підроблено підпис власника. На це відповідач відповів, що даний договір оренди є дійсним і все там вірно. Позивач не був поставлений до відома відповідачем про намір укласти письмовий договір оренди землі. Відповідно до висновку експерта Науково-дослідного експертно - криміналістичного центру України в м. Краматорськ Донецької областівбачається, що вказаний договір оренди земельної ділянки позивачка, ОСОБА_2, не підписувала. Свою земельну ділянку фактично на підставі зазначеного письмового договору в оренду відповідачу не передавала. Вважає цей договір недійсним. Відповідач постійно намагалася переконати позивача в тому, що вона нічого не доведе і землю назад не отримає. Цим самим, ОСОБА_5, здійснювала психологічний тиск (насилля) над позивачкою. Відповідач, який використовував земельну ділянку без будь-яких правових підстав з березня 2015 року фактично повернув земельну ділянку законному власнику лише у жовтні 2016 року, що підтверджується ОСОБА_4 приймання-передачі за №2 від 20.10.2016 року. За вказаний період відповідачем створено позивачу перешкоди у володінні, розпорядженні та користуванні належною йому земельною ділянкою, тобто порушено права позивача як власника земельної ділянки. Слід зазначити, що відповідач показує виплату позивачу орендної плати за 2015 і 2016 рік і сплачені податки, що підтверджується довідкою з ОДФС, але його мати, ОСОБА_2 не отримувала цих сум від ОСОБА_9 за спірний період у звязку з чим, будь-яких і документів щодо передачі або прийняття орендної плати відповідачка не підписувала. Просить визнати даний договір недійним та скасувати його державну реєстрацію у відділі Держкомзему в ОСОБА_7 районі Донецької, стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000 грн., стягнути збитки (упущену вигоду) у розмірі 41794,32 грн. та стягнути судові витрати у вигляді судового збору.

Позивач у судовому позовні вимоги підтримала, та надала суду пояснення відповідні викладеному в позовній заяві..

Представник позивача у судовому засіданні ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та надав суду пояснення, що він є сином ОСОБА_2 та вони зверталися до ОСОБА_8 щодо повернення земельної ділянки. ОСОБА_8 відповів їм, що повернення земельної ділянки можливо тільки через суд, оскільки є письмовий договір. Коли вони звернулися до Держкомзему, їм видали копію спірного договору та побачили, що підпис від імені ОСОБА_2 виконаний іншою особою. Після чого вони звернулися до відповідача ОСОБА_5 та уклали додаткову угоду й повернули земельну ділянку. ОСОБА_5 також повідомила їм, що за орендною платою їм необхідно звернутися до ОСОБА_8 Після чого вони вирішили звернутися до суду. Додаткову угоду до спірного договору підписував від імені орендодавця він, на підставі довіреності. Про наявність спірного договору вони дізналися в березні 2015 року, а отримали земельну ділянку в жовтні 2016 року. Коли саме вони уклали усний договір з ОСОБА_8, він не пам'ятає, але раніше 2011 року. Усний договір уклали бо ОСОБА_8 було так вигідно. Відповідач при укладені усної домовленості участі не приймала. Про повернення земельної ділянки ОСОБА_8 не хотів і балакати, посилаючись на спірний договір від 2011 року. В 2015 році він не отримав від ОСОБА_8 орендну плату, бо був спір, він хотів забрати земельну ділянку.

Представник позивача у судовому засіданні ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, надав правове обгрунтування позову та просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Надала суду пояснення, що з ОСОБА_8 до 10.07.2016 року перебувала в шлюбі. Під час шлюбу, чоловік займався обробкою земельних ділянок які брав в оренду. Вона займалася документуванням його діяльності, оскільки була зареєстрована як ФОП. Вона готувала проект спірного договору та підписувала його. Чоловік ОСОБА_8 відвозив договори до орендодавців та повертав їх уже підписаними. В подальшому вона займалася податковою документацією, нараховувала, орендну плату та податки. При підписані позивачем договору вона присутня не була, оскільки в 2011 році була вагітна та постійно знаходилася вдома. Їй додому привозили документи, копію паспорту, державного акту, які ОСОБА_8 отримував від орендодавців. Вона готувала проект договору, підписувала та повертала чоловіку. Після підписання договору орендодавцем, вона реєструвала його в ДКЗ. Реально укладав та виконував спірний договір ОСОБА_8 Про те, що договір орендодавець не підписувала, дізналася тільки коли її викликали до поліції. Після розірвання шлюбу, вона проживає в м. Харків. В вересні 2016 року їй зателефонував представник позивача ОСОБА_3 та повідомив, що необхідно розірвати договір, оскільки він щось не поділив з ОСОБА_8 Вони домовились про зустріч. Вона приїхала з м. Харків, пішла з ОСОБА_3 до Держкомзему і вони уклали додаткову угоду про розірвання договору та повернення земельної ділянки. Однак їй відомо, що розірвання договору не зареєстровано бо при укладені додаткової угоди сторони не дотримались форми її укладення.

Представник третьої особи ОСОБА_7 райдержадміністрації у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала.

Суд, вислухавши сторони, представників позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯВ №720375 від 17 липня 2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за №0, позивач ОСОБА_2, є власником земельної ділянки загальною площею 5,86 га. яка розташована на території Мирнодолинської сільської ради колишнього КСП «Заря» Олександрівського району Донецької області (а.с. 15).

26 грудня 2011 року було укладено договір оренди земельної ділянки за № 176 між власником земельної частки - ОСОБА_2 та орендарем - ОСОБА_5 посвідченого підписами сторін. Відповідно до п. 1 та п. 2 даного договору оренди земельної ділянки, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку розміром 5,86 га ріллі. В п. 5 договору зазначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 72181,26 гривень. Відповідно до п. 8 даного договору, договір складено сторонами строком на 15 років. Пунктом 9 договору передбачено зобов'язання орендаря виплачувати орендодавцю орендну плату за користування земельною ділянкою у розмірі не менше 3 % від грошової оцінки земельної ділянки. Договір зареєстровано у відділі Держкомзему в ОСОБА_7 районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.12.2011 року (а.с.16-17).

План (схемою) та актом визначено межі земельної ділянки (а.с.18-19).

Відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки, по договору землі від 26.12.2011 року №176 посвідченого підписами сторін, орендодавець - ОСОБА_2 передала, а орендар - ОСОБА_5 прийняла земельну ділянку розміром 5,86 га ріллі (а.с.19 зв.).

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000161, 06.04.2015 року ОСОБА_2 звернулася до прокуратури Олександрівського району Донецької області із заявою з проханням прийняти заходи до громадянки ОСОБА_5 щодо підробки підпису у договорі оренди землі №176 від 26.12.2011 року (а.с.25).

Відповідно до відомостей з державного реєстру ФОП про суми виплачених доходів, ОСОБА_2 в 3 та 4 кварталі 2015 року, було нараховано та виплачено дохід за надання майна в лізинг в розмірі 3801,00 та 4747,00 відповідно (а.с. 61).

20.10.2016 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 2 до договору оренди землі №176 від 26.12.2011 року, та складено акт прийому-передачі №2 від 20.10.2016 року, відповідно до яких ОСОБА_5 передала ОСОБА_2 земельну ділянку площею 5,86 га. засвідчені їхніми підписами. Претензій, щодо стану земельної ділянки сторони не мають. Угоду від імені позивача підписав її представник (а.с. 43-44).

ОСОБА_7 РДА від 28.08.2017 року за № 01/17-729, ОСОБА_2 надано роз'яснення, щодо неможливості визначення розмірів збитків у вигляді недоодержаних доходів внаслідок користування третьою особою земельної ділянки (а.с.45).

Відповідно до висновку експерта Науково-дослідного експертно - криміналістичного центру України в м. Краматорськ Донецької області № 1716 від 17.09.2015 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, встановлено наступне:

- підпис в графі «Орендодавець» в договорі №176 від 26.12.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою. Візуальна схожість спірного підпису пояснюється його виконанням з наслідуванням справному підпису ОСОБА_2 Встановити, чи виконані спірний підпис ОСОБА_9, або ОСОБА_8, або іншою особою не уявляється можливим тому що при порівнянні спірного підпису із зразками підписів та почерку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 встановлено як збіги так і розбіжності за загальними ознаками та окремі збіги й розбіжності за окремими ознаками. При оцінюванні результатів порівняльного дослідження встановлено, що обсяг і значимість виявлених ознак не достатні для будь-якого певного (позитивного чи негативного) висновку. Пояснюється це виконанням підпису с наслідуванням, в результаті чого ознаки почерку виконавця не проявилися в обсязі, необхідному для ідентифікації;

- підпис в графі «Передав «Орендодавець»» в акті приймання-передачі земельної ділянки до договору оренди землі №176 від 26.12.2011, виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою. Візуальна схожість спірного підпису пояснюється його виконанням з наслідуванням справному підпису ОСОБА_2 Встановити, чи виконані спірний підпис ОСОБА_9, або ОСОБА_8, або іншою особою не уявляється можливим, тому що при порівнянні спірного підпису із зразками підписів та почерку ОСОБА_9 та ОСОБА_8 встановлено як збіги так і розбіжності за загальними ознаками та окремі збіги н розбіжності за окремими ознаками. При оцінюванні результатів порівняльного дослідження встановлено, що обсяг і значимість виявлених ознак не достатні для будь-якого певного (позитивного чи негативного) висновку. Пояснюється це виконанням підпису с наслідуванням, в результаті чого ознаки почерку виконавця не проявилися в обсязі, необхідному для ідентифікації;

- підпис в графі «Орендодавець» в акті визначення та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення сільськогосподарського виробництва між ОСОБА_2В, та ОСОБА_5 виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою. Візуальна схожість спірного підпису пояснюється його виконанням з наслідуванням справному підпису ОСОБА_2 Встановити, чи виконані спірний підпис ОСОБА_9, або ОСОБА_8, або іншою особою не уявляється можливим» тому що при порівнянні спірного підпису із зразками підписі з почерку ОСОБА_9 та ОСОБА_8 встановлено як збіги так і розбіжності за загальними ознаками та окремі збіги й розбіжності за окремими ознаками. При оцінюванні результатів порівняльного дослідження встановлено, що обсяг і значимість виявлених ознак не достатні для будь-якого певного (позитивного чи негативного) висновку. Пояснюється це виконанням підпису с наслідуванням, в результаті чого ознаки почерку виконавця не проявилися в обсязі, необхідному для ідентифікації (а.с.108-113).

За вимогами ст. 60 ЦПК України, к ожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд, не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 58 ЦПК).

Розглянувши позовні вимоги, суд дійшов висновку, що вони підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

За вимогами ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

За вимогами ст. 203 ЦК України, міст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчиняться у формі, встановленій законом.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про оренду землі" в редакції від 07.08.2011 року, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ст. 20 цього ж закону укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Суд, в судовому засіданні на підставі пояснень сторін, представників позивача, дослідження письмових доказів, висновку судово-почеркознавчої експертизи, з яким погодилася відповідач, встановив, що спірний договір та його невід'ємні частини: акт приймання-передачі земельної ділянки та акт визначення та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), не містять підписів позивача, як орендодавця, в зв'язку з чим позивач не була особисто стороною договору та не висловила вільно своє волевиявлення, щодо укладення договору, - що є підставою для визнання договору не дійсним, оскільки спірний договір не відповідає вимогам ч. 3 ст. 203 ЦК України.

Розглянувши позовні вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10000 грн., та збитків (упущену вигоду) у розмірі 41794,32 грн. за 2015-2016 роки, суд вважає, що ці позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки як встановлено судом в судовому засіданні на підставі пояснень сторін, представника позивача, фактичні договірні відносини, щодо оренди земельної ділянки, відбувалися між позивачем та ОСОБА_8, які були укладені в усній формі та задовольняли позивача протягом тривалого часу. Саме ОСОБА_8 користувався земельною ділянкою позивача та сплачував за це користування грошові суми за усною домовленістю, саме ОСОБА_8 відмовився повертати позивачу земельну ділянку після виникнення між ними протиріч, щодо її користуванням. Зазначені обставини визнані стороною позивача та відповідачем у судовому засіданні та відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Будь яких позовних вимог до ОСОБА_8 позивач не подавала. Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні заявляв клопотання про відкладення судового засідання для визначення підстав для залучення ОСОБА_8 до участі у справі як співвідповідача, яке було задоволено судом. Однак клопотань про залучення ОСОБА_8 в якості співвідповідача суду не подавав. Відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України, суд позбавлений можливості самостійно залучати співвідповідача до участі в справі. Відповідач ОСОБА_5, як визнано представником позивача в судовому засіданні, не створювала йому жодних перепон в повернені земельної ділянки, а виконала всі необхідні дії, щодо її повернення в найкоротший термін з дня звернення представника. Будь-яких належних та допустимих доказів, щодо завдання безпосередньо відповідачем, позивачу, збитків та моральної шкоди, передбачених ст. 22, 23 ЦК України, сторона позивача суду не надала.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 640,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 203, 215, 216, 256, 257, 261 ЦК України, ст. 93 ЗК України, Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 10, 11, 58-60, 88, 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_7 райдержадміністрація, про визнання недійсним договору оренди землі та відшкодування шкоди та збитків - задовольнити частково.

Договір оренди землі за № 176 від 26 грудня 2011 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, про оренду земельної ділянки загальною площею 5,86 га, що розташована на території Мирнодилинської сільської ради Олександрівського району Донецької області та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯВ № 720375 від 17 липня 2008 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0, - визнати недійсним.

Державну реєстрацію договору оренди землі за № 176 від 26 грудня 2011 року у відділі Держкомзему в ОСОБА_7 районі Донецької області від 26 грудня 2011 року за № 00176, - скасувати.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 01 грудня 2017 року.

Повний текст рішення складено 06 грудня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області через Олександрівський районний суд.

Суддя Олександрівського

районного суду ОСОБА_11