АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа № 752/3476/17-ц Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7681/17 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_7 про визнання договору поруки припиненим.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_7 про визнання договору поруки припиненим, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18.07.2008 між ОСОБА_7 (позичальник) та ЗАТ «ОТП Банк» (банк) був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 88 000,00 швейцарських франків терміном до 18 липня 2023 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором того ж дня був укладений договір поруки між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати в повному обсязі за борговими зобов'язаннями позичальника. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники. Заборгованість за кредитним договором виникла у позичальника у 2009 році. Банк скористався правом на дострокове стягнення заборгованості, пред'явивши 04 серпня 2010 року вимогу про погашення повної суми заборгованості, чим змінив строки виконання основного зобов'язання. З позовом до суду про солідарне стягнення заборгованості банк звернувся у 2012 році.

Посилаючись на те, що у договорі поруки не встановлено строк після якого порука припиняється, а кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання, при цьому протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання позов до поручителя не пред'явив, тому на підставі частини 4 статті 559 ЦК України позивач просив суд визнати договір поруки припиненим.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_7 про визнання договору поруки припиненим відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції представник позивача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник позивача порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким визнати договір поруки №SR-004/283/2008 від 18 липня 2008 року припиненим, мотивуючи тим, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову з посиланням на встановлені обставини у судовому рішенні в іншій справі, у якій беруть участь ті самі особи, судом першої інстанції не зазначено ні номеру справи, ні дати набрання судовим рішення законної сили. Як наслідок, посилання суду на ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України є безпідставним, необгрунтованим та таким, що вчинено з грубим порушення норм чинного законодавства України. Крім того, при розгляді справи судом першої інстанції не взято до уваги інші обставини, які мають значення у справі, а саме те, що заборгованість за кредитним договором № ML-004/283/2011 виникла у боржника в 2009 році і банк скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості, пред'явивши 04.08.2010 вимогу про погашення повної суму заборгованості, чим змінив строки виконання основного зобов'язання. Пред'явивши в подальшому позов до боржника та поручителя про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у 2012 році банк пропустив шестимісячний строк для пред'явлення вимоги до поручителя, а тому договір поруки є припиненим.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача та третя особа ОСОБА_7 в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що 18 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариства «ОТП Банк» (банк) та ОСОБА_7 (позичальник) було укладено кредитний договір №ML-004283/2008. Відповідно до умов договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 88000,00 швейцарських франків зі сплатою позичальником плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 4 99% річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені) банку, на строк в 366 днів з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору.

За умовами кредитного договору ОСОБА_7 зобов'язалася погашати суму кредиту та нарахованих процентів рівними частинами протягом всього строку дії кредитного договору відповідно до визначеного сторонами графіку платежів, щомісячне погашення кредиту відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту, дата остаточного повернення кредиту - 18 липня 2023 року.

На забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_7 за кредитним договором між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № SR-004/283/2008 від 18 липня 2008 року, відповідно до п. 1.1. якого ОСОБА_5 зобов'язався відповідати перед банком за виконання ОСОБА_7 боргових зобов'язань згідно кредитного договору, в тому числі, повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, сплати пені за прострочення повернення кредиту, прострочення сплати відсотків та штрафуза нецільове використання кредиту.

Відповідно до п. 1.2 договору поруки, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, тобто кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

18 березня 2011 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (покупець) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», (продавець) було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого продавець продав (переуступив) покупцю права на кредитний портфель, який відповідно до витягу з додатку 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю включає в себе і кредитний договір № ML-004283/2008 від 18 липня 2008 року, а покупець прийняв такий кредитний портфель та зобов'язався сплатити на користь продавця винагороду.

У березні 2012 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» порушило перед судом питання про солідарне стягнення з ОСОБА_7, ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором № ML- 004283/2008 від 18 липня 2008 року, яка відповідно до наданих позивачем розрахунків станом на 23 вересня 2013 року становить 85 709,83 швейцарських франків заборгованості по кредиту, 28 079,62 швейцарських франків заборгованості за процентами за період з 18 жовтня 2010 року по 23 вересня 2013 року, 3 431 726,27 грн. пені, обрахованої за період з 23 вересня 2012 року по 23 вересня 2013 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2013 року, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_5 солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № МІ 004/283/2008 від 18 липня 2008 року у розмірі 113 789 швейцарських, франків 45 сантимів, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 23 вересня 2013 року складає 996 856 грн. 46 коп., неустойку у розмірі 3431726 грн. 27 коп., а всього 4428582 грн. 73 коп. (а.с. 55-57, 134-136).

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2013 року звернуто до виконання.

Також судом першої інстанції встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03 травня 2013 року вирішено спір за позовом ОСОБА_5 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ПАТ «ОТП Банк», третя особа ОСОБА_7 про визнання договору поруки припиненим (а.с. 29-33).

З метою повного і всебічного з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, колегією суддів витребувано для огляду в судовому засіданні матеріали цивільної справи 752/3003/13-ц, провадження № 2/752/1881/13 за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Банк», Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_7 про визнання договору поруки припиненим.

Із оглянутих матеріалів цивільної справи 752/3003/13-ц, колегією суддів встановлено, що у лютому 2013 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Банк», Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_7 про визнання договору поруки, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_5 № SR-004/283/2008 від 18 липня 2008 року, припиненим. В обґрунтування позову посилався на те, що заборгованість позичальника за договором кредиту №ML-004283/2008 від 18 липня 2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариства «ОТП Банк» (банк) та ОСОБА_7 (позичальник) виникла у 2009 році. Банк скористався своїм правом на дострокове пред'явлення вимоги про погашення боргу за договором кредиту, надіславши відповідну вимогу 04 серпня 2010 року, а з позовом до суду про солідарне стягнення заборгованості з позичальника та поручителя ОСОБА_5 у квітні 2012 року, тобто зі спливом 6 місяців, визначених частиною 4 статті 559 ЦК України.

У даній справі спір вирішено по суті, з ухваленням рішення Голосіївським районним судом м. Києва від 03 травня 2013 року про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання договору поруки, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_5 № SR-004/283/2008 від 18 липня 2008 року, припиненим. З'ясовуючи обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, судом першої інстанції встановлено, що банк звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості з позичальника та поручителя ОСОБА_5 до закінчення строку виконання основного зобов'язання, а тому відсутні правові підстави для застосування положення частини 4 статті 559 ЦК України і визнання поруки припиненою.

Наведене свідчить про те, що обставини, якими ОСОБА_5 обґрунтовував свої вимоги щодо припинення правовідносин поруки за договором поруки № SR-004/283/2008 від 18 липня 2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_5, були предметом дослідження в судовому засіданні, в якому ухвалювалось рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 травня 2013 року, суд першої інстанції надав їм належну оцінку і свій висновок мотивував (а.с. 29-33).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 травня 2013 року, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що правові підстави для визнання правовідносин поруки за договором поруки № SR-004/283/2008 від 18 липня 2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_5 відсутні (а.с. 34-37).

Отже обставини щодо припинення правовідносин поруки за договором поруки № SR-004/283/2008 від 18 липня 2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_5 з підстав частини 4 статті 559 ЦК України встановленні рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03 травня 2013 року, яке набрало законної сили, та відповідно до приписів частини третьої статті 61 ЦПК України є встановленими і доказуванню не підлягають.

Разом з тим, як свідчать матеріали цивільної справи, яка переглядається, що у лютому 2017 року ОСОБА_5 змінюючи кількісний склад сторін у справі повторно звернувся в суд з позовом про той самий предмет (визнання договору поруки № SR-004/283/2008 від 18 липня 2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_5 припиненим) і з тих самих підстав (не пред'явлення вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання з посланням на частину 4 статті 559 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Оскільки рішеннями судів (Голосіївського районного суду м. Києва від 03 травня 2013 року, Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2013 року), які набрали законної сили, встановлені обставини щодо відсутності правових підстав для визнання правовідносин поруки за договором поруки № SR-004/283/2008 від 18 липня 2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_5, припиненими та задоволені вимоги кредитора до поручителя про стягнення заборгованості, то підстав для застосування положень частини четвертої статті 559 ЦК України немає.

Тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову про визнання поруки припиненою за наявності вказаних рішень є правильним.

Доводи апеляційної скарги представника позивача на безпідставність посилання суду першої інстанції на частину 3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України та не дослідження обставин, які мають значення у справі, а саме: виникнення у боржника заборгованості за кредитним договором в 2009 році, зміну строку виконання основного зобов'язання та пред'явлення позову до поручителя більш ніж через шість місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не знайшли свого підтвердження. З метою перевірки вказаних доводів колегією суддів витребувано та оглянуто матеріали цивільної справи провадження № 2/752/1881/13 за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Банк», Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_7 про визнання договору поруки припиненим, з яких встановлено, що обставини щодо припинення правовідносин поруки за договором поруки № SR-004/283/2008 від 18 липня 2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_5, були предметом дослідження в судовому засіданні, в якому ухвалювалось рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 травня 2013 року та відповідно до приписів частини третьої статті 61 ЦПК України є встановленими і доказуванню не підлягають. Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини (частина друга статті 223 ЦПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: