Дата документу 09.03.2017
Справа № 334/7985/16-ц
Провадження № 2/334/1081/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді Добрєва М.В.,

при секретарі - Матвієнко О.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя та ПАТ «Запоріжгаз» про зняття арешту з частини квартири

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя та ПАТ «Запоріжгаз» про зняття арешту з частини квартири, вказавши, що вона зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. У вказаній квартирі їй належить 1/3 частина на підставі договору купівлі - продажу від 28.05.2005 р.

У 2008 році ПАТ «Запоріжгаз» звернулося до родини позивачки із позовом про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання. На підставі судового рішення, яке набрало чинності 03.08.2008 р., був виданий виконавчий лист № 2-2830 від 24.10.2008 р., на підставі якого Постановою Ленінського ВДВС ЗМУЮ № 10015722 від 25.12.2008р. було накладено арешт на частину квартири позивачки. Згодом, заборгованість перед ПАТ «Запоріжгаз», стягнута за рішенням суду, була сплачена в повному обсязі.

На теперішній час у позивачки виникла необхідність розпорядитись вказаною частиною квартири, однак, при зверненні до нотаріальної контори, зясувалось, що накладений державним виконавцем арешт не було знято. При зверненні позивачки до Дніпровського відділу ДВС м. Запоріжжя із заявою про зняття арешту, їй було надано письмову відповідь №34571 від 23.11.2016р., згідно якої, 27.12.2012 виконавчий документ був повернений стягувачеві на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» постановою від 21.04.1999 №606-ХІУ та повторно до виконання не предявлявся. Також, позивачці було повідомлено, що матеріали виконавчого провадження не збереглися.

Тому, позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом, в якому просить суд зняти арешт з майна, а саме 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, право власності на яку належить їй на підставі договору купівлі-продажу №1290 від 28.05.2005 р., накладений Постановою Ленінського ВДВС ЗМУЮ № 10015722 від 25.12.2008р.

До судового засідання позивачка та її представник за довіреністю ОСОБА_2 надав суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наданих до заяви документів.

Представники відповідачів в судове засідання не зявився, надали суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі на розсуд суду.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав:

28.05.2005 року було укладено договір № 1290 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, ОСОБА_3, за на підставі якого позивачка ОСОБА_1, дошлюбне прізвище ОСОБА_4, отримала у власність 1/3 частку вищевказаної квартири /а.с.7/.

24.10.2008 року було видано виконавчий лист № 2-2830/08 за рішенням Запорізького районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі за позовом ВАТ «Запоріжгаз» про солідарне стягнення заборгованості за спожитий газ та судових витрат на користь ВАТ «Запоріжгаз».

Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ЗМУЮ, ОСОБА_5, ВП № 10015722 від 25.12.2008р. було накладено арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_4, оголошено заборону на її відчуження /а.с. 4-оберт/.

В подальшому заборгованість була сплачена у повному обсязі, та згідно довідки ТОВ «Запоріжгаз Збут» № 18142 від 03.03.2017р., яка долучена до матеріалів справи, заборгованість за спожитий природний газ за даною адресою відсутня.

17.02.2015р. позивачка уклала шлюб з ОСОБА_6, та змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_6 /а.с.9/.

В листопаді 2016 року у позивачки виникла необхідність розпорядитись своєю часткою у вищевказаній квартирі, однаку при зверненні до нотаріальної контори, позивачці стало відомо що арешт, накладений на її частку житла на підставі виконавчого листа № 2-2830 від 24.10.2008 р не знятий.

При зверненні позивачки до Дніпровського відділу ДВС м. Запоріжжя із заявою про зняття арешту, їй було надано письмову відповідь №34571 від 23.11.2016р., згідно якої, 27.12.2012 виконавчий документ був повернений стягувачеві на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» та повторно до виконання не предявлявся. Також, позивачці було повідомлено, що матеріали виконавчого провадження не збереглися, та рекомендовано звернутись до суду з даним позовом /а.с.5/.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Також, при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно зясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів (статті 58, 59 ЦПК).

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно із ч. 1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, арешт на майно накладається з метою забезпечення реального виконання рішення.

Рішення Запорізького районного суду м. Запоріжжя № 2-2830/2008 було виконано в повному обсязі, що підтверджується довідкою ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ». Тому підстави для арешту майна на теперішній час відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-УІІІ, арешт з майна знімається за рішенням суду.

Таким чином, суд вважає за необхідне зняти арешт.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 391, ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя та ПАТ «Запоріжгаз» про зняття арешту з частини квартири - задовольнити.

Зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ЗМУЮ, ОСОБА_5, ВП № 10015722 від 25.12.2008р., на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на підставі договору купівлі-продажу №1290 від 28.05.2005 р.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Добрєв М. В.