Провадження № 2/554/455/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року

Октябрський районний суд міста Полтави

у складі: головуючого судді Кулешової Л.В.,

при секретарях судового засідання Ткаченко А.К., Колесніченко О.П.,

за участю прокурора Харенка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню виплат у Полтавській області, треті особи - Головне управління державної казначейської служби в Полтавській області, Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м.Полтав з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що згідно з судовим рішенням від 23.05.2016 року визнано протиправними дії Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік у меншому розмірі, ніж передбачено ч.5 ст.13 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобовязано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік у розмірі, передбаченому ч.5 ст.13 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та з урахуванням проведених виплат; зобовязано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області надати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця від дати набрання судовим рішенням законної сили; допущено до негайного виконання постанову суду.

Вказана постанова Автозаводського районного суду м.Кременчука від 23.05.2016 року набрала законної сили, але, як вказує позивач, безпідставно без жодних поважних причин відповідачем не виконується.

У позовній заяві вказує, що протиправною відмовою Центру по нарахуванню у виплаті компенсації йому було завдано моральної шкоди, розмір якої оцінює в 100000 грн.

На підставі викладеного, а також доводів, зазначених у позовній заяві, позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань за зобовязаннями Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень.

11 вересня 2017 року ухвалою суду задоволено заяву прокуратури Полтавської області та допущено прокурора до участі у справі.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмові заперечення проти позову, у яких просив розглянути справу за відсутності представника. Просять відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Так, виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги у 2016 році проводилася відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», якою затверджена категорія ветерана війни отримувача допомоги та встановлений чіткий розмір допомоги. Позивачу було призначено допомогу у розмірі, встановленому чинним законодавством,а тому вимоги позивача є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Треті особи по справі своїх представників у судове засідання не направили, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі.

За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу за вказаної явки осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши пояснення позивача, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23 травня 2016 року в справі № 524/2935/16-а, яка набрала законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії задоволено : визнано протиправними дії Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік у меншому розмірі ніж передбачено частиною 5 статті 13 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобовязано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік у розмірі, передбаченому ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та з урахуванням проведених виплат; зобовязано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області надати до суду звіт про виконання судового рішення на протязі одного місяця від дати набрання досудовим рішенням законної сили; допущено до негайного виконання постанови суду; стягнуто на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. (а.с.5-8).

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як розяснив Пленум Верховного суду України в постанові від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 вищевказаної Постанови роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, в даному випадку предметом доказування є вина відповідача, причинно-наслідковий зв'язок між неправомірними діями відповідача та спричинення моральної шкоди позивачу.

Відповідно до ст.ст. 10, 59, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність вищевказаних обставин.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що на підтвердження своїх вимог про стягнення моральної шкоди позивач зазначив лише складові розміру моральної шкоди, однак будь-яких доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, погіршення стану здоровя, порушення душевної рівноваги та позбавлення через це можливості жити повноцінним життям, реалізувати свої плани та можливості, негативний вплив на його авторитет юриста серед знайомих та сусідів саме внаслідок неправомірних дій відповідача позивачем не надано.

Посилаючись на те, що такими доказами є його пояснення, як позивача в судовому засіданні, позивачем не враховано норми ст.62 ЦПК України.

Також позивачем суду не надані докази наявності причинного зв'язку між шкодою, яку він просить відшкодувати, і протиправним діями або рішеннями відповідача.

Незважаючи на те, що наведеним вище судовим рішенням відмова відповідача здійснити виплату компенсації і була визнана протиправною, це не тягне за собою наслідком автоматичне та безумовне заподіяння моральної шкоди позивачу, та як наслідок її відшкодування.

В кожному конкретному випадку протиправність дій однієї особи, виникнення моральної шкоди у другої особи та наявність прямого причинного зв`язку між протиправними діями та негативними наслідками обовязково підлягає доказуванню.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні та визнавалося позивачем, його право на отримання грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік в повному обсязі відновлено постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 23 травня 2016 року, якою дії відповідача визнані протиправними та зобовязано здійснити позивачу перерахунок та виплату зазначеної допомоги.

На підставі викладеного, оскільки позивачем доказів заподіяння йому моральної шкоди та наявності причинного звязку між діями відповідача та заподіянням моральної шкоди надано не було, а тому суд вважає у задоволені позовних вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити за її недоведеністю.

Крім цього, слід зазначити, що згідно з п.2 ст.41, ст.42 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845, казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади їх посадових чи службових осіб.

Однак, позивач позовних вимог до Головного управління державної казначейської служби в Полтавській області та Державної казначейської служби України у позові не ставив, у судовому засіданні зазначив, що він вірно визначив відповідача у справі - саме Центр по нарахуванню та здійсненню виплат у Полтавській області, що також є підставою для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи, що позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, у задоволенні позову відмовлено, а тому суд вважає судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст..ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню виплат у Полтавській області, треті особи - Головне управління державної казначейської служби в Полтавській області, Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подання протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.В.Кулешова