Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2781/17

Провадження № 2/126/1053/2017

"22" листопада 2017 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Губко В. І.

секретар Бурлака А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача - ОСОБА_2. Будучи єдиним спадкоємцем на майно померлого, ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме: транспортний засіб.

При цьому, оформити права на житловий будинок, який належав спадкодавцю, позивач позбавлений можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Так, житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, відносився до категорії службових та головою двору був ОСОБА_2 За життя останній правовстановлюючий документ на вказаний будинок не отримував, що стало причиною відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок.

З урахуванням викладеного, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року на цілий житловий будинок - А, 1960 року забудови, загальною площею - 104,7 кв.м, житловою площею 46,5 кв.м., а -веранда, а-1 - тамбур, Б,В, - сарай, Б/під - погріб, Г-гараж, 1,2,к - споруди, що розташовано в АДРЕСА_1.

Представник позивача - ОСОБА_3, до початку розгляду справи по суті, надав на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі.

Представник відповідача - Джулинський сільський голова також нажав на адресу суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без участі представника сільської ради.

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Джулинка Бершадського району у віці 86 років помер ОСОБА_2. За життя останній вчинив розпорядження - заповіт, посвідчений 29.02.2008 року секретарем виконкому Джулинської сільської ради, яким усе належне йому на день смерті майно заповів ОСОБА_1.

Будучи єдиним спадкоємцем на майно померлого батька, 18.09.2017 року, ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину на транспортний засіб, належний померлому. Однак, згідно письмових роз'яснень нотаріуса, оформити спадщину на, належний спадкодавцеві житловий будинок, неможливо, оскільки за життя останній не отримував правовстановлюючий документ на вказане нерухоме майно.

При цьому, згідно даних технічного паспорту та довідки Джулинської сільської ради №1493 від 21.08.2017 року, житловий будинок АДРЕСА_2 відносився до категорії службовий, та за даними погосподарської книги №1 головою двору є ОСОБА_2.

Всі зазначені вище докази підтверджують факт належності ОСОБА_2 житлового будинку з надвірними господарськими будівлями АДРЕСА_2.

При цьому, до зазначеного вище висновку суд дійшов, виходячи із того, що постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за №105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» постановлено завершити реєстрацію й технічну інвентаризацію житлового фонду у сільській місцевості.

Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку.

Так, згідно з п. 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за №112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма №1 - «Погосподарська книга».

Крім того, відповідно п.п.6, 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року №5-24/26, сільські Ради один раз у п'ять років здійснюють закладку погоподарських книг станом на 1 січня. Закладка погосподарських книг здійснюється шляхом суцільного обходу дворів і опитування населення в період з 1 по 15 січня… Дані книг погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності.

Пунктами 18, 40 та 18, 39 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, відповідно, 1979 року та 1985 року, передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва.

Згідно з пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року за №45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися, в тому числі, і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками №№32, 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 року за №1/5, було встановлено зразки форм довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

Із зазначених додатків вбачається, що довідка про власника житлового будинку видається згідно із записами у погосподарській книзі виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих.

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Із Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої з заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року за №56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах, реєстрації не підлягали.

Аналіз вказаних нормативно-правових актів переконує суд у тому, що до компетенції виконкомів місцевих рад належало питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Таким чином, враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю ОСОБА_2 на праві власності житлового будинку з надвірними господарськими будівлями в АДРЕСА_1 - підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після смерті останнього.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України.

Так, згідно з ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ч.1 ст. 1222 цього ж кодексу говорить про те, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, а в ч.1 ст. 1223 визначено право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Ч. 1ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 1ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1233, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п. 3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року.

Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.3, 6, 10, 11, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст.328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1233, 1268, 1296 ЦК України,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, 1952 року народження право приватної власності в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року на цілий житловий будинок - А, 1960 року забудови, загальною площею - 104,7 кв.м, житловою площею 46,5 кв.м., а -веранда, а-1 - тамбур, Б,В, - сарай, Б/під - погріб, Г-гараж, 1,2,к - споруди, що розташовано в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. І. Губко