УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоКафідової О.В.,
суддів: Гримич М.К., Маляренка А.В.,Іваненко Ю.Г., Писаної Т.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Флоріда Інжинірінг», про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду м. Києва від 05 вересня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Київ» (далі - ПАТ «АКБ «Київ») звернулось до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Флоріда Інжинірінг» (далі - ТОВ «Флоріда Інжинірінг») 14 січня 2008 року та 27 червня 2008 року укладено два окремих кредитних договори. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаними кредитними договорами, між ПАТ «АКБ «Київ» та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 були укладені окремі договори поруки, відповідно до умов яких останні поручилися перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Оскільки ТОВ «Флоріда Інжинірінг» не виконало своїх зобов'язань за кредитними договорами, у нього виникла заборгованість перед ПАТ «АКБ «Київ», яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ТОВ «Флоріда Інжиніринг» на користь ПАТ «АКБ «Київ» заборгованість: за кредитним договором від 14 січня 2008 року в загальному розмірі 92 757 024 грн 28 коп. та 5 472 690,41 доларів США; за кредитним договором від 27 червня 2008 року в загальному розмірі 14 062 171 грн 98 коп. та 5 411 882,73 доларів США, 865 127,83 Євро. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено. Стягнуто на користь ПАТ «АКБ «Київ» солідарно з ТОВ «Флоріда Інжиніринг» та ОСОБА_6 кредитну заборгованість за кредитним договором від 14 січня 2008 року у розмірі 92 757 024,28 грн. та 5 472 690,41 доларів США; за кредитним договором від 27 червня 2008 року у розмірі 14 062 171,98 грн., 5 411 882,73 доларів США та 865 127,83 Євро. Стягнуто на користь ПАТ «АКБ «Київ» солідарно з ТОВ «Флоріда Інжиніринг» та ОСОБА_7 кредитну заборгованість за кредитним договором від 14 січня 2008 року у розмірі 92 757 024,28 грн. та 5 472 690,41 доларів США; за кредитним договором від 27 червня 2008 року у розмірі 14 062 171,98 грн., 5 411 882,73 доларів США та 865 127,83 Євро. Стягнуто на користь ПАТ «АКБ «Київ» солідарно з ТОВ «Флоріда Інжиніринг» та ОСОБА_8 кредитну заборгованість за кредитним договором від 14 січня 2008 року у розмірі 92 757 024,28 грн. та 5 472 690,41 доларів США; за кредитним договором від 27 червня 2008 року у розмірі 14 062 171,98 грн., 5 411 882,73 доларів США та 865 127,83 Євро. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року за касаційними скаргами ОСОБА_7, ОСОБА_8 рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ «АКБ «Київ» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ТОВ «Флоріда Інжинірінг» про стягнення заборгованості скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року за касаційною скаргою ОСОБА_6, рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ «АКБ «Київ» до ОСОБА_6 скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «АКБ «Київ» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 05 вересня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто на користь ПАТ «АКБ «Київ» з ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором від 14 січня 2008 року в загальному розмірі 92 757 024 грн 28 коп. та 5 472 690,41 доларів США; заборгованість за кредитним договором від 27 червня 2008 року в загальному розмірі 14 062 171 грн 98 коп., 5 411 882,73 доларів США, 865 127,83 євро.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ПАТ «АКБ «Київ» є необґрунтованими, оскільки порука відповідачів припинилась на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вимог до поручителя ОСОБА_7, апеляційний суд, посилаючись на положення ч. 3 ст. 61, ч. 2 ст. 223 ЦПК України, виходив із наявності рішення апеляційного суду міста Києва від 18 грудня 2014 року, яким ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні позову до ПАТ «АКБ «Київ» про визнання поруки за кредитними договорами від 14 січня, 27 червня 2008 року, припиненою.

При цьому, апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду про припинення поруки ОСОБА_6, ОСОБА_8 та залишив рішення в цій частині без змін.

Проте погодитись із таким висновком апеляційного суду в частині задоволення позову до ОСОБА_7 не можна, оскільки суд дійшов його з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

В іншій частині рішення апеляційного суду не оскаржується, тому в силу ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку не переглядається.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом встановлено, що 14 січня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Київ» (правонаступником якого є ПАТ «АКБ «Київ») та ТОВ «Флоріда Інжиніринг» укладено кредитний договір №03/08, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 30 000 000 грн до 13 січня 2010 року зі сплатою 17 % річних за користування кредитом.

Згідно додаткової угоди № 8 від 26 лютого 2010 року сторони домовились викласти кредитний договір від 14 січня 2008 року у новій редакції, зокрема, змінили його назву на «договір про надання кредиту у вигляді невідновлювальної кредитної лінії», також встановили максимальний ліміт кредиту у розмірі 52 985 000 грн та 3 600 000 доларів США, зі сплатою в національній валюті - 20 % річних, в іноземній валюті - 12 % річних (том 1 а. с. 22-30).

У додатку № 1 до вищевказаної додаткової угоди сторони затвердили новий графік погашення кредиту у вигляді «Графіка зменшення ліміту невідновлювальної кредитної лінії» (том 1 а. с. 31).

У пункті 1.1.2. додаткової угоди № 8 від 26 лютого 2010 року зазначено, що погашення заборгованості по кредиту буде здійснюватись відповідно до графіку погашення, що визначений у додатку № 1 до цього договору та є його невід'ємною частиною, та кінцевим терміном погашення не пізніше 31 жовтня 2014 року, а також дострокового погашення у випадках передбачених цим договором. У випадку невиконання позичальником графіку зменшення ліміту невідновлювальної кредитної лінії терміном більше ніж 30 календарних днів, що визначений в додатку № 1 до цього договору та/або кредитного договору від 27 червня 2008 року, укладеного з ТОВ «Флоріда Інжиніринг», кредит вважається таким, термін погашення якого настав (том 1 а.с. 22 - 31).

Пунктом 1.4. додаткової угоди № 7 від 26 лютого 2010 року до кредитного договору від 27 червня 2008 року встановлено, що у випадку невиконання позичальником графіку погашення заборгованості, що визначений у додатку № 1 до цього договору та/або договору про надання кредиту у вигляді невідновлювальної кредитної лінії від 14 січня 2008 року, укладеного з ТОВ «Флоріда Інжиніринг», більше ніж на 30 днів, кредит вважається таким, термін погашення якого настав (том 1 а. с. 73).

02 березня 2010 року між ОСОБА_7, ПАТ «АКБ «Київ» та ТОВ «Флоріда Інжиніринг» укладено два договори поруки, з пунктом 1.1. яких поручитель зобов'язався солідарно з ТОВ «Флоріда Інжиніринг» відповідати перед банком за виконання кредитних зобов'язань позичальником. Строк закінчення вказаних вище договорів не встановлено.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи (ч.4 ст. 338 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що у порушення умов кредитних договорів, позичальник грошові кошти в термін, передбачений додатковими угодами №№ 7, 8, відповідно до графіків зменшення ліміту невідновлювальної кредитної лінії, не сплачував взагалі, у зв'язку з чим строк користування кредитними коштами достроково сплив через 30 календарних днів з дати, вказаної у графіках - тобто з серпня 2012 року (том 1, а.с. 31, 80).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ «АКБ «Київ», оскільки строк виконання основного зобов'язання за кредитними договорами настав у серпні 2012 року, і в той же час, договорами поруки не встановлено строк їх дії, то з відповідною вимогою до поручителя банк мав право звернутися протягом наступних шести місяців з указаного часу. Натомість, банк звернувся до суду із даним позовом у серпні 2013 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, тому порука ОСОБА_7 припинилась в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Вказаний висновок суду першої інстанції зроблений з урахуванням висновків ухвали ВССУ від 04 жовтня 2016 року, якою було скасовано попередні судові рішення, й повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року (№ 6-2875цс15), яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

При цьому, помилковим є посилання суду апеляційної інстанції на рішення апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року, оскільки, в ухвалі ВССУ від 04 жовтня 2016 року зазначалось про те, що ОСОБА_7 не позбавлений права заперечувати проти задоволення позовних вимог банку під час розгляду справи про стягнення боргу та надавати докази на підтвердження факту припинення поруки. При цьому, зверталась увага судів на те, що предметом дослідження у вказаній справі були інші обставини припинення поруки.

Таким чином, законом не передбачено обов'язок поручителя звертатись до суду із позовом про визнання поруки припиненою, так як вона припиняється в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Разом з тим, ухвалюючи оскаржуване рішення, у порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України, суд апеляційної інстанції зазначеного положення закону не врахував та дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_7

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), врахувавши висновки та мотиви, з яких були скасовані попереднє рішення суду апеляційної інстанції у вказаній справі (ч. 4 ст. 338 ЦПК України), дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ «АКБ «Київ» до ОСОБА_7, оскільки порука припинилась в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 339 ЦПК України є підставою для його скасування з залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 05 вересня 2017 року скасувати, залишити в силі рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.В. Кафідова
Судді:М.К. Гримич Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко Т.О. Писана