Провадження № 4-с/225/5/2017
Справа № 225/6249/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мигалевича В.В.,

за участю:

секретаря - Голубової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Торецького міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, скасування постанови про розшук майна боржника та скасування постанови про арешт майна боржника, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року заявник звернувся до суду із зазначеною вище скаргою.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 15.04.2008 року відділом державної виконавчої служби Дзержинського МУЮ було відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-334 виданого Дзержинським міським судом Донецької області 19.03.2008 року про стягнення з нього на користь ВАТ КБ «Надра Донецьке РУ» боргу. 08.04.2010 року вищезазначене виконавче провадження було зупинене у звязку з розшуком майна боржника.

25.04.2010 року постановою про арешт майна боржника та заборону його відчуження було накладено арешт наавтомобіль MERCEDEC-BENZ (300D, AH 8650 AO, дв: 2918:к.: WDВ1241301В897926, 1992 року випуску, білий, що належить ОСОБА_1, який проживає за адресою: м. Дзержинськ, в. Радянська, 33, у межах суми звернення стягнення, розмір якої складає 15029,73 грн.

Крім, того за даним виконавчим провадженням держвиконавцем було вчинено ряд виконавчих дій, а 23.05.2014 року зазначене вище виконавче провадження було закрито на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження».

Заявник вказує, що після травня 2014 року йому нічого невідомо про стан вказаного вище виконавчого провадження. Жодного процесуального документу, ані постанови про відкриття виконавчого провадження, ані постанови про розшук майна, або його арешт, заявник не отримував. Крім того, зазначив, що взагалі не знав про існування рішення суду та про наявність виконавчого документу.

Зазначає, що вище вказані обставини є суттєвим порушенням його прав як сторони у виконавчому провадженні, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які відомості про отримання ним процесуальних документів, винесених під час примусового виконання рішення. Крім того, в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про будь-які спроби державного виконавця встановити місце знаходження транспортного засобу, який було оголошено у розшук.

У звязку із викладеним вище, заявник просить визнати неправомірними дії посадових осіб ВДВС при винесенні постанов про арешт майна та його розшук від 08.04.2010 року, 25.04.2010 року, 15.01.2014 року, та скасувати зазначені вище постанови, а також зобовязати відділ ДВС зняти арешт із вказаного вище транспортного засобу.

Заявник у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу слухати за його відсутністю, наполягав на задоволенні вимог.

Представник відділу ДВС в судове засідання не прибув, надав заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю.

Водночас, за ч. 3 ст. 369 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлена скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між заявником (боржником) ОСОБА_1 та державним виконавцем Торецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області виникли правовідносини щодо виконання судового рішення, які врегульовано Законом України «Про виконавче провадження». Судом встановлено, що Дзержинським міським судом Донецької області було видано виконавчий лист від 19.03.2008 року № 2 344 згідно якого, належало стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра Донецьке РУ» боргу. Сума грошових коштів, яка підлягала стягненню за виконавчим документом складала 15029,73 грн. (а. с. 17). Постановою державного виконавця від 15.04.2008 р. було відкрите виконавче провадження. Постановою державного виконавця від 08.04.2010 року виконавче провадження було зупинене у звязку із розшуком майна боржника. 25.04.2008 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанову про розшук майна боржника. 15.01.2014 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника. 23.05.2014 року постановою державного виконавця зазначене виконавче провадження було закінчено у звязку з направленням виконавчого документу за належністю до іншого ДВС (а. с. 17).

Згідно відповіді від 10.02.2017 року старшого державного виконавця Торецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості знищено (а. с. 16). У відповіді від 16.03.2017 року, начальник територіального сервісного центру № 1442 регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області повідомив, що станом на 16.03.2017 року транспортний засіб MERCEDEC-BENZ (300D, AH 8650 AO, дв: 2918:к.: WDВ1241301В897926, 1992 року випуску, білий знаходиться під арештом в розшуку відповідно до листа ВДВС Дзержинського міського управління юстиції № 9/1671 від 28.02.2014 року. Власником цього транспортного засобу є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 22).

Згідно ч. 4 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на 08.04.2010 року, 25.04.2010 року, заходом примусового виконання рішень є у тому числі звернення стягнення на майно боржника. Ст. 5 цього Закону встановлено, що державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством. Згідно ст. 42 цього Закону державний виконавець може винести постанову про оголошення розшуку майна боржника. У разі оголошення розшуку боржника у відповідності до ст. 35 цього Закону у державного виконавця виникає право зупинити виконавче провадження. Ст. 50 цього Закону встановлює, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. У відповідності до ст. 55 цього закону, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Арешт застосовується: для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації.

Закон України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на 15.01.2014р. та 23.05.2014 року визначав наступне:

У разі оголошення розшуку боржника - фізичної особи,

транспортних засобів боржника або розшуку дитини виконавче провадження може бути зупинено (ст. 38 цього Закону).

У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ(ст. 40 цього Закону).

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його

арешті, вилученні та примусовій реалізації (ч. 1 ст. 52 цього Закону).

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на

кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем (ч. 5 ст. 52 цього Закону).

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження (ч. 6 ст. 52 цього Закону).

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 49 цього Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;

Статтею 50 Цього закону встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби), арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Крім того, згідно з ч. 4, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»

в редакції, що діє на момент розгляду цієї скарги судом, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Ст. 10 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання що оскаржувані рішення і дії державного виконавця були прийняті і вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця. Заявником (боржником) не надано будь-яких доказів, які можуть довести неправомірність дій державного виконавця. Крім того, заявником (боржником) не надано доказів, які б доводили наявність підстав для зняття арешту з його майна. Також суд ставиться критично до доводів заявника (скаржника) про те, що він не отримував жодних процесуальних документів по цьому виконавчому провадженню, а також не знав про наявність виконавчого документу, або рішення суду, оскільки це спростовується чітким викладенням у скарзі хронології подій, що відбувалися під час здійснення виконавчого провадження, і без наявності у розпорядженні заявника (боржника) процесуальних документів по цьому виконавчому провадженню визначити таку хронологію подій не є можливим.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає скаргу необґрунтованою,та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.10, 11, 383 - 387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Торецького міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, скасування постанови про розшук майна боржника та скасування постанови про арешт майна боржника, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя