Справа № 301/553/17
У Х В А Л А

Іменем України

06 грудня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Куштана Б.П. (доповідача), суддів: Джуги С.Д. і Мацунича М.В.,

при секретарі: Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Іршавського районного суду від 06 березня 2017 року за поданням державного виконавця Іршавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Іршавського районного суду від 06 березня 2017 р. подання державного виконавця Іршавського районного відділу державної виконавчої служби про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_3 задоволено: встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду громадянину України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцю АДРЕСА_1, за межі України, до виконання зобов'язань.

Представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати цю ухвалу та постановити нову про відмову в задоволенні подання. Доводить про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Указує, що державним виконавцем не було доведено факт ухиляння боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду. Зазначає, що боржнику взагалі не було відомо про існуюче щодо нього виконавче провадження.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність подання.

При цьому встановив, що на виконанні в Іршавському районному відділі ДВС ГТУЮ у Закарпатській області знаходиться виконавче провадження № 52290221 з примусового виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду від 27.07.2016 р. у справі № 308/6979/16-п про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що складає - 1 080 669,13 грн. (а.с.6).

22.09.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.7). Надано боржнику строк для добровільного виконання зобов'язань за виконавчим документом до 29.09.2016 р. Указана постанова була надіслана рекомендованим повідомленням (а.с.8) та отримана боржником 29.09.2016 р. (а.с.9).

Із відповіді головного управління Держгеокадастру від 05.12.2016 р. видно, що за боржником на праві приватної власності земельні ділянки не зареєстровані (а.с.13). Згідно з інформацією територіального сервісного центру (а.с.14) за ОСОБА_3 транспортні засоби не значаться. Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек і Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта видно, що за ОСОБА_3 відомості щодо прав власності, інших речових прав, іпотеки та обтяження відсутні (а.с.15-16). Згідно з відповіддю Пенсійного фонду УкраїниОСОБА_3 пенсію не отримує (а.с.17) і не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами (а.с.20). Відповідно до листа Державної фіскальної служби України в боржника відсутні відкриті рахунки (а.с.18) та відсутня інформація щодо джерел отримання доходів (а.с.19).

23.11.2016 р. ОСОБА_3 було надіслано виклик до державного виконавця (а.с.21) і згідно з рекомендованим повідомлення боржник отримав такий (а.с.22). Однак, на виклик державного виконавця не з'явився, про причини неявки не повідомив, про що було складено відповідний акт (а.с.23).

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала - залишенню без змін, із таких мотивів.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з положеннями ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України" громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодження сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, до виконання зобов'язань.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» належить розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Згідно з вимогами п.19 ч.3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням зобов'язань у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) і ч.5 ст. 19 цього Закону в чинній редакції, яка діє із 17.02.2017 р., боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Представник скаржника в апеляційній скарзі посилається на те, що державним виконавцем не було доведено факту ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Такий довід не заслуговує на увагу як необґрунтований.

У матеріалах справи є достатні та належні докази, які підтверджують, що державним виконавцем вжито всіх, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», заходів для примусового виконання рішення суду. Натомість, дії боржника свідчать про умисну бездіяльність, яка спрямована на невиконання рішення суду.

Постанова про притягнення боржника до адміністративної відповідальності була винесена 27.07.2016 р., тобто вже понад рік боржник не вживає жодних заходів для виконання судового рішення. У апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 указує, що скаржник дізнався про постанову Ужгородського міськрайонного суду тільки після ознайомлення із матеріалами справи. Однак, колегія суддів критично оцінює таке пояснення боржника, оскільки відповідно до цієї постанови в боржника було конфісковано автомобіль і сума штрафу дорівнює вартості конфіскованого майна. Тобто, про конфіскацію свого транспортного засобу боржник не міг не знати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, бездіяльність боржника спрямована на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні. При цьому боржник не наводить причин, що виконати цей обов'язок у нього немає можливості або цьому заважають будь-які, незалежні від нього, об'єктивні обставини.

Довід апеляційної скарги про те, що боржник не міг знати про відкрите щодо нього виконавче провадження, оскільки він прописаний за адресою: АДРЕСА_2, а постанова про відкриття виконавчого провадження направлялася на адресу АДРЕСА_1, не заслуговує на увагу як суперечний матеріалам справи. Так, постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана боржнику 22.09.2016 р. (а.с.8), отримана боржником 29.09.2016 р. (а.с.9), а адресу реєстрації (прописки) було змінено лише 12.10.2016 р. (а.с.42).

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не дають обґрунтованих підстав для скасування оскарженої ухвали.

У контексті наведеного колегія суддів констатує, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. 14, ст. 307 п.1 ч.2, ст. 312 п.1 ч.1, 314п.4 ч.1, ст.ст. 313, 315, 317, 319, 324 ч.1, 377-1 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

1.Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

2.Ухвалу Іршавського районного суду від 06 березня 2017 року залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: