Справа № 2-23/11
Провадження № 2-зз/496/6/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Богдан Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить:

- скасувати арешт земельної ділянки площею 0,2900 га, що знаходиться в селищі Усатове Біляївського району Одеської області, накладений на підставі постанови відділу ДВС у Біляївському районі та м. Теплодар серії АА 344316 від 29.08.2006 року, реєстраційний номер обтяження: № 3705631;

- скасувати арешт будинку № 12 по вул. Одеській в с. В.Дальник Біляївського району Одеської області, накладений на підставі постанови відділу ДВС у Біляївському районі та м. Теплодар серії АА 344315 від 29.08.2006 року, реєстраційний номер обтяження: № 3705688;

- скасувати арешт земельної ділянки № 12 по вул. Одеській в с. В.Дальник Біляївського району Одеської області, накладений на підставі постанови відділу ДВС у Біляївському районі та м. Теплодар серії АА 344315 від 29.08.2006 року, реєстраційний номер обтяження: № 3705733.

При цьому посилається на те, що в провадженні суду знаходилась цивільна справа за її позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, набуте під час шлюбу. Ухвалою суду від 24 липня 2006 року було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно. На підставі вказаної ухвали відділом ДВС у Біляївському районі та м. Теплодар були прийняті постанови серії АА 344316 та серії АА 344315 від 29.08.2006 року, якими було накладено арешт на вищевказане нерухоме майно. Дані постанови реєструвала Біляївська районна державна нотаріальна контора 08.09.2006 року. Ухвалою суду від 12.01.2017 року було скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 24.07.2006 року, однак на момент прийняття ухвали не було відомо про існування цих арештів, у звязку з чим текст ухвали не містить ідентифікуючих ознак цих арештів. Вказує, що на сьогоднішній день цивільна справа розглянута та за всіма позовними вимогами судом прийнято рішення, а тому потреби в існуванні заходів забезпечення позову немає.

Заявниця в судове засідання не зявилась, хоча про час слухання справи була повідомлена належним чином.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, але направили до суду заяву в якій просили відмовити в задоволенні заяви та просили розглянути справу у їх відсутність.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 ЦПК України питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про скасування заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В провадженні суду знаходилася цивільна справа № 2-23/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно набуте під час шлюбу.

Ухвалою суду від 24 липня 2006 року був забезпечений позов шляхом накладення арешту та заборони видавати свідоцтво про право на спадщину на таке майно: автомобіль Урал р.н. НОМЕР_1, марка УРАЛ 375, 1976 року виготовлення; автомобіль НОМЕР_2, модель 375д; автомобіль Краз р.н. НОМЕР_3 модель 250, 1991 року виготовлення; автомобіль НОМЕР_4 марка 375; н/причіп р.н. НОМЕР_5, марка ОДАЗ, модель 885, 1986 року виготовлення; будівлю № 12 по вулиці Одеська в селі Великий Дальник Біляївського району Одеської області та на земельну ділянку площею 0,1300 га, яка розташована в селі Великий Дальник Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області по вулиці Одеська №12, яка належить ОСОБА_5 на підставі державного акту про право приватної власності за № 285 від 26 грудня 1996 року; земельну ділянку площею 0,2900 га, яка розташована в с-щі Усатове Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, яка належить на праві власності ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 13 квітня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 421, серія ВВВ № 038813; заборонити Державній нотаріальній конторі Біляївського району Одеської області видавати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_6, померлого 09 лютого 2006 року. (т. 3 а.с.51).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 22 грудня 2011 року цивільна справа розглянута, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно набуте під час шлюбу задоволено частково (т. 4 а.с. 51-54).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 квітня 2012 року заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22 грудня 2011 року залишено без змін (т. 4 а.с. 126-127). Рішення набрало законної сили.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 12 січня 2017 року заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задоволено скасовано заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно: автомобіль Урал р.н. НОМЕР_1, марка УРАЛ 375, 1976 року виготовлення; автомобіль НОМЕР_2, модель 375д, 1977 р. виготовлення; автомобіль Краз р.н. НОМЕР_3 модель 250, 1991 року виготовлення; автомобіль НОМЕР_4 марка 375; н/причіп р.н. НОМЕР_5, марка ОДАЗ, модель 885, 1986 року виготовлення; будівлю № 12 по вулиці Одеська в селі Великий Дальник Біляївського району Одеської області та на земельну ділянку площею 0,1300 га, яка розташована в селі Великий Дальник Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області по вулиці Одеська №12, яка належить ОСОБА_5 на підставі державного акту про право приватної власності за № 285 від 26 грудня 1996 року; земельну ділянку площею 0,2900 га, яка розташована в с-щі Усатове Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 13 квітня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 421, серія ВВВ № 038813, вжиті ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 24 липня 2006 року. Скасовано заборону Державній нотаріальній конторі Біляївського району Одеської області видавати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5, померлого 09 лютого 2006 року.

З наданих заявницею матеріалів справи вбачається, що арешт накладався відділом ДВС у Біляївському районі та м. Теплодар в межах виконавчого провадження.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» в ході примусового виконання рішення суду державний виконавець має право накласти арешт на майно боржника, а в разі закінчення виконавчого провадження ним же виноситься постанова про зняття арешту.

Відповідно до ч. ч. 3, 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей, чи зверталась заявниця з відповідною заявою до виконавчої служби про зняття арешту та чи отримано заявницею відмову від державного виконавця про зняття арешту.

Суд звертає увагу на те, що, якщо порушені заявницею питання про звільнення майна з-під арешту є спором, то вирішувати таке спірне питання необхідно в позовному провадженні, шляхом подачі до компетентного суду позову про звільнення майна з-під арешту, а не у спосіб подачі до суду заяви в порядку ст. 154 ЦПК України.

Звернення до суду саме з заявою про зняття арешту з майна в порядку ст. 154 ЦПК України, можливе лише в порядку вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову, якщо таке забезпечення судом мало місце.

З матеріалів справи вбачається, що заявниця вже зверталась до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, яка була розглянута судом 12 січня 2017 року.

Враховуюче вищевикладене, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 154 ЦПК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення, до апеляційного суду Одеського області, через Біляївський районний суд Одеського області.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: ОСОБА_7