РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2017 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Буга Р.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринці справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до Луко-Мовчанської сільської ради Жмеринського району Вінницької області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з цим позовм і вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_7 року в с. Лука-Мовчанська Жмеринського району померла його баба - ОСОБА_2, яка за життя склала заповіт на користь позивача і після смерті якої відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, площею 1,98 га на території Лука-Мовчансчької сільської ради. Ця земельна ділянка рахується за померлою на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_3 від 14 серпня 1997 року с. Лука-Мовчанська КСП "Союз", виданого розпорядженням Жмеринської районної державної адміністрації №130 від 28 травня 1997 року. При житті ОСОБА_2 сертифікат було втрачено. З цього приводу позивач розмістив відповідне оголошення в пресі. Позивач у вересні 2017 року звернувся до Жмеринської районної державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно, однак отримав відмову у зв'язку з тим, що не подав відповідну заяву протягом шести місяців після смерті ОСОБА_2 та не пред'явив жодних доказів постійного проживання разом із спадкодавцем. Позивач вказав в позові, що відповідно до запису в погосподарській книзі №3 за 2006-2010 рр., особовий рахунок НОМЕР_4 на час відкриття спадщини разом з спадкодавцем ніхто не був зареєстрований, але з дня свого народження та до часу смерті ОСОБА_2 він проживав з нею без реєстрації, здійснював догляд та поховав її. Інших спадкоємців за заповітом та на обов'язкову частку в спадщині немає. Мати позивача - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року. Позивач просив встановити факт, що він постійно проживав на час відкриття спадщини в с. Лука-Мовчанська Жмеринського району розом із спадкодавцем ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, визнати за ним право в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку НОМЕР_5, загальною площею 1,6839 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лука-Мовчанської сільської ради після смерті ОСОБА_2 та не покладати стягнення судових витрат на відповідача.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з викладених в позовній заяві підстав.

Представник відповідача Лука-Мовчанської сільської ради в судове засідання не з'явився. Від нього надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача, його матір'ю записана ОСОБА_5 (а.с.8). Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища матір'ю ОСОБА_3 записана ОСОБА_7 (а.с.9, 10). Відповідно до копії свідоцтва про смерть мати позивача ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року в с. Лука-Мовчанська Жмеринського району (а.с.11).

23 січня 1992 року ОСОБА_2 - баба позивача склала заповіт на користь останнього (а.с.13). Як видно з копії витягів зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видачі на їх підставі свідоцтва про право на спадщину та заповіти/спадкові договори), цей заповіт є чинним, спадкова справа не заводилася (а.с.14, 15). Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року в с. Лука Мовчанська Жмеринського району (а.с.12).

З вищевикладених документів, вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_2 це одна й та ж особа, яка була бабою позивача ОСОБА_1.

Відповідно до довідки виконавчого коміету Лука-Мовчанської сільської ради Жмеринського району від 13 вересня 2017 року №442, ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, постійно проживала та була зареєстрована в с. Лука-Мовчанська Жмеринського району. Згідно з записом в погосподарській книзі №3 за 2006-2010 рр., особовий рахунок НОМЕР_4 на час відкриття спадщини разом з ОСОБА_2 ніхто не був зареєстрований, але з дня свого народження та до часу смерті, а також на час смерті ОСОБА_2 проживали без реєстрації онуки: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_1 здійснював догляд за бабою до часу її смерті та проводив її поховання (а.с.16).

Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач постійно проживав з спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини без реєстрації, а тому вважається таким, що прийняв її.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

Відповідно до п.11 ч. 1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Згідно із ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Такої позиції притримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013.

Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як зазначено в ч.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до кпії розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації від 23 квтіня 2008 року №265 "Про затвердження проекту землеустрою, передачу земельних ділянок у власність та видачу державних актів на право власності на землю власникам земельних часток (паїв) на території Луко-Мовчанської сільської ради та Спику громадян, яким передаються у власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) та видаються державні акти на право власності на земельні ділянки на території Луко-Мовчанської сільської ради за ОСОБА_2 закріплена земельна ділянка НОМЕР_5, площею 1,6839 га, в тому числі ріллі 1,6839 га (а.с.18, 19-20). За життя ОСОБА_2 було видано сертифікат серії НОМЕР_2, який був зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_3 від 14 серпня 1997 року с. Лука-Мовчанська КСП "Союз" (а.с.21, 22, 23). Як видно з копії оголошення, що було розміщене в газеті "Наша газета" за 27 вересня 2017 року №39, вищевказаний сертифікат на земельну частку (пай) втарчено, вважати недійсним (а.с.24).

Згідно з інформацією, яка надана Жмеринським Відділом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 11 вересня 2017 року нормативно грошова оцінка земельної ділянкистаном на 01 січня 2017 року становить 42247,51 грн. (а.с.17).

При зверненні до Жмеринської районної державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), розташовану на території Лука-Мовчанської сільської ради Жмеринського району Вінницької області яка залишилася після смерті ОСОБА_2 через те, що він своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини до Жмеринської районної державної нотаріальної контори т ане пред'явив доказів постійного проживання разом із спадкодавцем (а.с.25).

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зазначається, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають (абзац 2, 3 п. 23).

Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, то у цьому випадку виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1.).

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 цієї Статті, перелік яких є необмежений.

Суд вважає, що позивачем обрано правильний спосіб захисту про визнання права на земельну частку (пай) після смерті баби, яка за життя набула права на земельну частку (пай), отримала сертифікат, який був втрачений, і законом не передбачено способу видачі його дубліката на померлу.

В ст.ст. 10, 11 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 25, 346, 1216, 1217, 1218, 1268, 1269, 1270, ЦК України, ст. 131 ЗК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7, ст.ст. 3, 4, 5, 6, 8, 10, 11, 57, 60, 61, 147, 158, 169, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), право в порядку спадкування на земельну частку (пай) НОМЕР_5 загальною площею 1,6839 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Луко-Мовчанської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня отримання копії рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду А.М. Заярний