Справа № 344/7161/16-ц
Провадження № 2/344/461/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.С.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, на обґрунтування якого вказав, що відповідно до кредитного договору б/н від 18.11.2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначив, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Внаслідок неналежного виконання відповідачем обовязків за кредитним договором станом на 30.04.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 20 034,98 гривень, з яких: 8671,91 грн. заборгованість за кредитом, 8832,83 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 1100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, нараховані штрафні санкції відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 930,24 грн. штраф (процентна складова). Виходячи з наведеного, ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на їх користь вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також понесені при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначивши, що за ним і справді рахується заборгованість у розмірі 8671,91 грн., однак решту суми заборгованості він заперечує, оскільки відповідач в односторонньому порядку, без його згоди, збільшив розмір відсоткової ставки. Крім того, просив не стягувати з нього судовий збір, вказавши, що він є інвалідом ІІ групи.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору б/н від 18.11.2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6, 7-8, 9-32).

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобовязання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, представленого позивачем, за кредитним договором (а. с. 4-5), заборгованість відповідача станом на 30 вересня 2017 року складає 20 034,98 гривень, з яких: 8671,91 грн. заборгованість за кредитом, 8832,83 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 1100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, нараховані штрафні санкції відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 930,24 грн. штраф (процентна складова)

Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України встановлений кредитним договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, судом встановлено, що відповідач порушив умови договору та не виконав взяті на себе зобов'язання, а тому у суду є підстави для задоволення позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача 8671,91 грн. заборгованості за кредитом.

Разом з тим, суд вважає що позивачем було збільшено розмір процентів в односторонньому порядку з порушенням умов договору та вимог чинного законодавства, а тому розмір процентів, нарахованих відповідачу, суд не вважає обгрунтованим.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

З огляду на наведене відсутні підстави для стягнення штрафів фіксованої частини (500 грн.) та процентної складової (930,24 грн.), оскільки діючим законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 8671,91 грн.

Судові витрати, понесені позивачем, у вигляді судового збору, не підлягають стягненню з відповідача, оскільки як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 549, 1054, 1056-1 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України, керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: м. Івано-Франківськ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 82, кор

п. 3, кв. 35, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 8671 гривень 91 копійок.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено 05 грудня 2017 року.