Ухвала

іменем україни

09 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом першого заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Управління Держкомзему у м. Одесі, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання незаконним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку та про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Прокуратури м. Одеси, третя особа - ОСОБА_5, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року перший заступник прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Управління Держкомзему у м. Одесі, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання незаконним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку та про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння.

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до Прокуратури м. Одеси, третя особа - ОСОБА_5, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 повернуто заявнику.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що у жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2016 року, до якої додано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій вказувала, що такий строк пропущено, оскільки заявник була змушена звертатися до суду касаційної інстанції з метою оскарження інших ухвал апеляційного суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 листопада 2016 року визнано наведені в апеляційній скарзі підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними, апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, зокрема надання доказів сплати судового збору та подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для його поновлення (том 2 а. с. 168).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 297 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного провадження будуть визнані неповажними.

Як вбачається з матеріалів справи, до суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2016 року, яка подана заявником 28 жовтня 2016 року, тобто з пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 ЦПК України строку на апеляційне оскарження, оскільки останній день строку на апеляційне оскарження - 08 лютого 2016 року.

В установлений вказаною вище ухвалою апеляційного суду строк заявником надано заяву про сплату судового збору, однак недоліки в частині подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для його поновлення не усунуто (том 2 а. с. 173-176).

Як роз'яснив Європейський суд з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі», реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави - учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява № 3236/03) вказав, що суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «resjudicata» (остаточності судового рішення), особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку, що у встановлений судом строк заявник надав квитанцію про сплату судового збору, проте не подав доказів, що недотримання строків апеляційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду, а також не навів інших причин, що підтверджують поважність причин пропуску процесуального строку (том 2 а. с. 173-176).

Враховуючи викладене, докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, а при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С. Висоцька

М.К.Гримич