Справа № 638/4411/17
Провадження № 2-о/638/142/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Шишкіна О.В.,

при секретарі Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Дзержинський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті,

встановив:

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого16 липня 2016 року у віці 59 років, місце смерті: м.Ровеньки, Луганської області.

В обґрунтування заяви посилається на те, що з 20 квітня 1980 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та проживали разом в ІНФОРМАЦІЯ_2. У звязку з тимчасовою окупацією та проведенням антитерористичної операції, позивач разом з чоловіком в грудні 2014 року переїхали до міста Харкова та були взяті на облік як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України за адресою: м.Харків, пр..ПеремогиАДРЕСА_1, де і проживали.26.04.2016 року вони дізналися, що помер батько чоловіка, який залишився проживати в ІНФОРМАЦІЯ_3. Разом з чоловіком позивач виїхала в Луганську область та 27.04.2016 року поховали батька чоловіка ОСОБА_3. А 28.04.2016 року чоловіку позивача стало зле і його в цей же день швидка відвезла до лікарні, попередньо встановивши діагноз «Інфаркт». В лікарні чоловік знаходився до середині липня, де 16.07.2016 року помер, причина смерті ракова інтоксикація. Документом, що підтверджує факт смерті чоловіка на території непідконтрольній державній владі України було лікарське свідоцтво про смерть від 17.07.2016 року. Місце смерті чоловіка є м.Ровеньки населений пункт, що розташований на території, непідконтрольній державній владі України. Також наявним документом, що підтверджує факт смерті чоловіка на території непідконтрольній державній владі України є свідоцтво про смерть від 19.07.2016 року. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо з тих підстав, що позивачем було предявлено документ, форма якого не відповідає визначеній Кабінетом Міністрів України, тому у державній реєстрації смерті їй було відмовлено. Встановити факт смерті заявникові необхідно для отримання свідоцтва про смерть.

В судове засідання заявник не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити вимоги заяви з підстав, викладених вище.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника Дзержинського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 8 ч. 1 ст.256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст..257-1 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, підставою державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року №545; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року №545; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

У відповідності до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров'я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи.

З матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2. Цей факт підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу І-БП №340794, виданого бюро записів актів громадянського стану 26.04.1980 року.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявником надано свідоцтво про смерть серії I-ВВ №013617, видане 19.07.2016 року Відділом запису актів громадянського стану Ровеньківського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки.

З вказаного свідоцтва вбачається, що ОСОБА_2, який народився 27.02.1957 року у Луганській області м.Ровеньки, помер 16.07.2016 року, про що 19.07.2016 складений відповідний запис акту №444. Місце смерті м.Ровеньки Луганська Народна Республіка.

Відповідно до частин 2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Форма наданого заявником для підтвердження факту смерті свідоцтва про смерть, виданого відділом ЗАГС Стаханівського МУЮ, не відповідає формі, визначеній Кабінетом Міністрів України.

Листом №533/15.1-04-04 від 21.03.2017 року Дзержинський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер 16 липня 2016 року у м.Ровеньки, оскільки заявником для підтвердження факту смерті предявлено свідоцтво про смерть, форма якого не відповідає формі, визначеній Кабінетом Міністрів України.

Однак, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вказане свідоцтво підтверджує факт смерті 16.07.2016 року ОСОБА_2.

Виходячи з викладеного, враховуючи, що встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 209, 212-215, 234, ст.256, 257, 257-1, 259 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце народження м.Ровеньки Луганської області, який помер 16.07.2016 року у віці 59 років, місце смерті місто Ровеньки Луганської області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Головуючий - суддя О.В.Шишкін