Єдиний унікальний номер 233/5928/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1891/2017
Головуючий у 1 інстанції: Малінов О.С. Єдиний унікальний номер 222/5928/16-ц
Доповідач: Новікова Г.В. Номер провадження 22-ц/775/1891/2017
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Новікової Г.В.,

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

при секретарі: Глушко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 12 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення з урахуванням індексу інфляції, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно наказу Національної академії внутрішніх справ України від 31.01.2001 року №39 він проходив стажування в ГУМВС України в Донецькій області у період з 05.02.2001 року по 15.05.2001 року.

Під час проходження стажування на посаді оперуповноваженого відділу державної служби по боротьбі з економічною злочинністю Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області він не отримав грошове забезпечення. Згідно відповіді з Національної академії внутрішніх справ України, дане грошове забезпечення йому повинні були виплатити за місцем проходження стажування. Проте на даний час грошове забезпечення не виплачено.

Вважає, що дії посадових осіб Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області незаконними. Просив стягнути з Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області грошове забезпечення в період проходження ним стажування на посаді оперуповноваженого відділу державної служби по боротьбі з економічною злочинністю Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області в період з 05.02.2001 року по 15.05.2001 року з урахуванням індексу інфляції з травня 2001 року по листопад 2016 року.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду від 19 грудня 2016 року замінено первісного відповідача Костянтинівське відділення полиції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області на належного - Головне Управління національної поліції в Донецькій області.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 12 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначив, що не згоден з твердженням суду про те, що він не надав доказів того, що йому не було виплачено грошових коштів, а саме довідку про заборгованість по заробітній платі. Однак він не міг надати таку довідку, оскільки не згоден з тим, що вказані кошти йому нараховувались та їх виплатили.

У клопотанні він просив суд зобов'язати відповідача надати належним чином завірені відомості або інші документи, де є його підписи про отримання даних грошових коштів. Суд задовольнив його клопотання, але відповідач вимоги суду не виконав. Тому, апелянт вважає, що у суду не було підстав приймати рішення на цій стадії розгляду справи.

В зв'язку з тим, що відповідач не надав суду жодних доказів отримання ним грошових коштів по заробітній платі, вважає, що його позов підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

В судове засідання з'явилася представник ГУНП в Донецькій області - Гетьманенко О.П., ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою, отриманою особисто ОСОБА_1 (а.с.104) .

Відповідно до ч. 2 ст.305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з'явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог.

Разом з тим такий висновок суперечить нормам процесуального права.

Відповідно до статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що за змістом частини першої статті 2, пункту 2 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби.

В пункті 21 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року N 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» роз'яснено, що згідно зі статтею 9 Закону України від 20 грудня 1990 року N 565-XII "Про міліцію" (далі - Закон N 565-XII) на курсантів, слухачів, ад'юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, поширюються права і обов'язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону N 565-XII, який діяв на момент виниклих правовідносин, працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади, а тому його служба є публічною.

Згідно з пунктом 6.8 Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 лютого 2008 року N 62 "Про затвердження Положення про вищі навчальні заклади МВС", початком проходження служби в органах внутрішніх справ вважається дата, зазначена в наказі про зарахування на навчання до вищого навчального закладу.

Таким чином, навчаючись у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, особа проходить публічну службу в міліції.

З огляду на викладене, спори з приводу стягнення витрат, пов'язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України та виплаті грошового забезпечення, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був прийнятий на службу в МВС України 15.08.1997 року на посаду курсанта денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ, присвоєне звання - рядовий міліції.

З 05 лютого по 15 травня 2001 року ОСОБА_1 було направлено до УМВС України в Донецькій області для проходження стажування по спеціалізації - підготовки фахівців для Державної служби боротьби з економічного злочинністю, що підтверджується наказом Національної академії внутрішніх справ України від 31.03.2001 року №39.

Згідно довідки Костянтинівського МВ (з обслуговування м. Костянтинівка та Костянтинівського району) ГУМВС України в Донецькій області, за період проходження стажування на посаді оперуповноваженого ВДСБЕЗ з 05 лютого 2001 року по 15 травня 2001 року у Костянтинівському МВ УМВС України в Донецькій області на підставі наказу від 05.02.2001 №50 о/с ОСОБА_1 нараховано та виплачено грошове забезпечення в сумі 459,38грн..

Таким чином, навчаючись у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_1 проходив публічну службу в міліції, тому спір про стягнення грошового забезпечення відповідно до положень ст.17 КАС України відноситься до компетенції адміністративного суду,якою передбачено,що компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За встановлених обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст. ст. 205 ч.1 п.1,308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 12 червня 2017 року скасувати.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення з урахуванням індексу інфляції закрити. Роз'яснити позивачу, що він має право звернутися до суду у порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: