У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», яке діє через представника Бондареву Дарину Геннадіївну, на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 06 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 15 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Згідно з умовами вищевказаного договору банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті на суму 46 000 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 % річних, строком повернення до 14 серпня 2018 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 15 серпня 2007 року того ж дня між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, згідно з умовами якого поручитель несе солідарну відповідальність з боржником.

ОСОБА_4 свої обов'язки із повернення кредитних коштів належним чином не виконує. Станом на 11 червня 2015 року відповідач допустив утворення заборгованості у розмірі 15 859,84 дол. США та 12 876 грн 03 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, у тому числі: заборгованість із сплати кредиту строкова - 13590,43 дол. США, прострочена заборгованість із сплати кредиту - 2083,33 дол. США, заборгованість із сплати процентів строкова - 186,08 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності - 12 859 грн 54 коп., заборгованість із сплати пені за несвоєчасну сплату процентів - 16 грн 49 коп.

Враховуючи вищевикладене ПАТ «УкрСиббанк» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суму заборгованості за кредитом у розмірі 15 859,84 дол. США - заборгованість по кредиту та процентам та 12 876 грн 03 коп. - пені за не своєчасне погашення заборгованості.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 15859,84 дол. США та 1 378 грн пені за несвоєчасне погашення заборгованості.

Вирішено питання пр. розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 30 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 06 липня 2016 року рішення районного суду в частині відмови у стягненні пені скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 12 876 грн 03 коп. пені. В іншій частині рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 квітня 2016 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду від 30 травня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк», просить змінити рішення апеляційного суду в частині відмови у стягненні на користь банку кредитних коштів з ОСОБА_5 та стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суму заборгованості, а також змінити рішення апеляційного суду в частині стягнення судових витрат, в іншій частині залишити рішення без змін, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18 червня 2012 року № 6-73цс12, від 17 лютого 2016 року № 6-3176цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для судів.

Судами встановлено, що 15 серпня 2007 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту відповідно до п. 1.5 якої п. 3.5 додатку № 3 до договору доповнено абзацом: - передбачених підпунктами «а», «б» п. 5.2 договору - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється у розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно до п. 1.3.1. договору, передбачених підпунктом «в» п. 5.2 договору - процентна ставка за договором збільшується не більше ніж на 10% для кредитів у національній валюті та більше ніж на 5% для кредитів в іноземній валюті, відповідно до розміру ставки, що діє згідно п. 1.3.1. договору.

Суд першої інстанції, з висновком якого в цій частині погодився і апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості та заборгованості із сплати процентів із ОСОБА_5, обґрунтовано виходив із того, що суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що остання була повідомлена про внесення змін до кредитного договору від 15 серпня 2007 року додатковою угодою № 1, укладеною того ж дня і якою фактично було збільшено обсяг відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання. За таких обставин суди дійшли правильного висновку про те, що порука є припиненою.

Вимоги касаційної скарги щодо стягнення з ОСОБА_4 судових витрат у справі у розмірі 4 384 грн 80 коп. є необґрунтованими, оскільки суд стягнув судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що відповідає положенням ч. 2 ст. 88 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 квітня 2016 року, додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду від 30 травня 2016 року в незміненій частині, рішення апеляційного суду Хмельницької області від 06 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.О. Писана
Л.М. Мазур
О.В. Попович