Справа № 570/4468/17
Номер провадження 2/570/1692/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Гладишева Х.В.

за участю секретаря судового засідання Кмін В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.П.Могили 24 ) в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд із вказаним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив. права користування житловим приміщенням у будинку, що знаходиться за адресою: с.Дібрівка, вул. Кубіка, 74 Рівненського р-ну, Рівненської області.

В обґрунтування предявлених вимог вказано, що за позивачем зареєстровано право власності на вказаний будинок. У зазначеному будинку за вказаною адресою зареєстровано місце проживання відповідача, який у вказаному будинку ніколи не проживав і не проживає.

В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, пред'явлені вимоги підтримала повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, та відповідно до ст. 74 ЦПК України. Заяви про причини неявки відповідача та про розгляд справи у його відсутності до суду не надійшли.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.03.2017 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/2 домоволодіння № 74 по вул.Ф.Кубіка в с.Дібрівка, Рівненського р-ну, Рівненської області (а.с. 3). Місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано за вказаною адресою (а.с. 9). Згідно акту обстеження від 25.09.2017 р. встановлено, що ОСОБА_3 з часу реєстрації (15.02.2013 року) не проживав і не проживає у зазначеному будину. Також шлюб між її донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2015 року, тобто ОСОБА_3 не є членом сімї позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сімї. Тому в даному в випадку суд, захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням..

Із урахуванням наведеного у сукупності, суд приходить до висновку, що за вказаних обставин наявне порушення прав позивача як власника будинку, а тому позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у згаданому будинку підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 10-11, 14, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації задоволити повністю.

ОСОБА_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування житловим приміщенням в будинку по вул. Ф.Кубіка, 74 в с.Дібрівка Рівненського р-ну, Рівненської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Гладишева Х.В.