Ухвала

іменем україни

09 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 23 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що з 28 квітня 1998 року він та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 жовтня 2013 року розірвано. За час перебування у шлюбі ними придбано автомобіль «BMW 3201», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. У червні 2013 року, після подачі заяви до суду про розірвання шлюбу, відповідач без його згоди продала вказаний автомобіль. З моменту продажу автомобіля позивач звертався до ОСОБА_5 з проханням поділити в рівній частині отримані з продажу автомобіля кошти, проте остання відмовлялась це робити.

Враховуючи викладене, з урахуванням уточнень, позивач просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля, з урахуванням індексу інфляції у розмірі 251 220 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки BMW, модель CABRIO, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, з урахуванням індексу інфляції у розмірі 251 220 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 23 лютого 2017 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2017 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, встановивши, що автомобіль «BMW 3201», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, відчужений ОСОБА_5 у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та під час їх сумісного проживання, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач у порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що отримані ОСОБА_5 від продажу даного автомобіля кошти були витрачені не на потреби їх сім'ї та не в її інтересах.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками апеляційного суду щодо їх оцінки.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

І.М.Завгородня

О.В.Попович