Справа № 352/202/17
Провадження № 2/352/455/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Струтинського Р.Р.,

секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Єзупільської селищної ради про визнання права власності на землю в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на землю в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що її мама, ОСОБА_2, 17 грудня 2014 року померла. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки розміром 0,90 га, кадастровий номер :02:001:0098, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в урочищі «Копань ліва» на території Єзупільської селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області та земельної ділянки розміром 0,75 га, кадастровий номер :02:003:0082, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в урочищі «Мочір» на території Єзупільської селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області. Вона є спадкоємцем за законом першої черги спірних земельних ділянок та іншого спадкового майна. Інших спадкоємців за законом першої черги або за заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_2, які б у встановленому законом порядку прийняли спадщину чи заявили про свої права на неї, немає. Їй 01.12.2015 року ОСОБА_3 районною державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на інше спадкове майно незавершене будівництво по вул. Беринди в селищі Єзупіль Тисменицького району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №1101 та витягом з державного реєстру речових прав. Проте, не оформила свої спадкові права на земельні ділянки у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні, що підтверджується постановою РДНК про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 03.01.2017 року та рекомендовано звернутися до суду.

Позивач в судове засідання не зявилася. Від неї надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати без її участі, позов підтримує, просить його задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Від нього надійшла заява, в якій він просить справу розглядати без його участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно державних актів на право власності на земельну ділянку мама позивача, ОСОБА_2, була власником земельної ділянки розміром 0,90 га, кадастровий номер :02:001:0098, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в урочищі «Копань ліва» на території Єзупільської селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області та земельної ділянки розміром 0,75 га, кадастровий номер :02:003:0082, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в урочищі «Мочір» на території Єзупільської селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області.

Вказане вище підтверджується копіями державних актів на право власності на земельні ділянки та витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.05.2015р.

17 грудня 2014 року ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на вищевказані земельні ділянки, які розташовані на території Єзупільської селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області та незавершене будівництво.

Позивач є спадкоємцем за законом першої черги спірних земельних ділянок та іншого спадкового майна. Інших спадкоємців за законом першої черги або за заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_2, які б у встановленому законом порядку прийняли спадщину чи заявили про свої права на неї, немає.

Відповідно до вимог ст.ст.1261, 1268 ЦК України позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, у звязку з тим, що у встановлений законом шестимісячний строк подала заяву про прийняття спадщини. Заяву про відмову від спадщини до ДНК не подавала.

За таких обставин, позивачу належить право власності на земельні ділянки розміром 0,90 га та 0,75 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Єзупільської селищної ради Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2

01.12.2015 року позивачу ОСОБА_3 районною державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на інше спадкове майно незавершене будівництво по вул. Беринди в селищі Єзупіль Тисменицького району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №1101, спадкова справа №221/2015 р. та витягом з Державного реєстру речових прав. Проте остання не оформила свої спадкові права на земельні ділянки у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні, що підтверджується постановою РДНК про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 03.01.2017 року та рекомендовано звернутися до суду.

Статтями 125, 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється відповідно до закону (ст. 373 ч.2 ЦК України).

Згідно із ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Стаття 81 ч.1 п.п. г) ЗК України визначає, що громадяни України набувають права власності на власності на земельну ділянку у випадку спадкування.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, що визначені п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Згідно із вимогами ст. 152 ч.3 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права.

Приписами ст. 386 ЦК України та 152 ч.1 ЗК України визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Таким чином, здобутими по справі доказами, стверджується, що позовні вимоги є підставними і обгрунтованими, а отже підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 392, 1233-1235 ЦК УКраїни та керуючись ст.ст. 213- 215 ЦПК Укаїни, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку загальною площею 0,90 га, кадастровий номер 625855300:02:001:0098, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в урочищі «Копань ліва» на території Єзупільської селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після померлої 17 грудня 2014 року ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку загальною площею 0,75 га, кадастровий номер :02:003:0082, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в урочищі «Мочір» на території Єзупільської селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після померлої 17 грудня 2014 року ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Струтинський Р.Р.