Справа № 755/9188/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2017 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Бурячек О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хижняк Андрій Миколайович, Дарницький районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» з вимогою визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А. М. від 15 грудня 2014 року на автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Amarok, кузов НОМЕР_1, рік виробництва 2011, державний номер - НОМЕР_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснив, що 31 серпня 2012 року між позивачем та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено Кредитний договір №50005860, відповідно до умов якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язалось надати позивачу кредит в сумі 117 226,08 грн., що в еквіваленті сума кредиту в доларах США - 14422,50 доларів США, строк кредитування 60 місяців під 8,00% річних, з цільовим використанням кредиту - для придбання транспортного засобу. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 11 вересня 2012 року між позивачем та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено Договір застави транспортного засобу №50005860, де предметом застави виступає автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Amarok, кузов НОМЕР_1, рік виробництва 2011, державний номер - НОМЕР_2. 15 грудня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2018, яким запропоновано звернути стягнення на автомобіль марки марки VOLKSWAGEN, модель Amarok, кузов НОМЕР_1, рік виробництва 2011, державний номер - НОМЕР_2, який належить на праві приватної власності позивачу. Однак, будь-яких повідомлень від ТОВ «Порше мобіліті» та/або нотаріуса про звернення стягнення на предмет застави позивач не отримував. На думку позивача, виконавчий напис нотаріуса виданий з грубим порушенням норм діючого законодавства, а саме: про дострокове виконання зобов'язань по кредитному договору та намір вчинити виконавчий напис відповідач мав повідомити позивача за тридцять днів, що зроблено не було, також відповідач не надав нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитному договору, яка існувала на день вчинення виконавчого напису, а нотаріусом не було враховано та перевірено факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, що виключає можливість встановити безспірність вимог та є беззаперечною підставою вважати, що вчинений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» Виговська А. К. в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, які приєднано до справи. (а.с.67-73).

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хижняк А. М. в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві в судове засідання не зяявився, про час та місце слухання справи представник третьої особи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 31 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено Кредитний договір №50005860, відповідно до умов якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язалось надати позивачу кредит в сумі 117 226,08 грн., що в еквіваленті сума кредиту в доларах США - 14422,50 доларів США, строк кредитування 60 місяців під 8,00% річних, а позичальник зобов'язувався своєчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інших платежів згідно загальних умов кредитування.

Відповідно до умов Кредитного договору, цільове призначення кредиту - придбання автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Amarok, кузов НОМЕР_1, рік виробництва 2011, державний номер - НОМЕР_2. (а.с. 6).

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 11 вересня 2012 року між позивачем та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено Договір застави транспортного засобу №50005860. (а.с.17-19)

Відповідно до предмету договору застави, Заставодавець з метою забезпечення виконання викладених нижче зобов'язань заставляє майно, а саме автомобіль з наступними характеристиками - автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Amarok, кузов НОМЕР_1, рік виробництва 2011, державний номер - НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно пп. 5.1, 5.2, 5.4 Договору застави, Заставодержатель має право задоволення своїх позовних вимог за цим Договором та за Кредитним договором, яке виникає у Заставодержателя у випадку невиконання (або часткового невиконання) Заставодавцем своїх зобов'язань перед Заставодержателем за Кредитним договором та в інших випадках, передбачених цим Договором, при простроченні належного та згідно з розділом 4 цього Договору. Задоволення позовних вимог Заставодержателя здійснюється, зокрема, шляхом звернення стягнення на Предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Судом встановлено, що 15 грудня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2018, за рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Amarok, кузов НОМЕР_1, рік виробництва 2011, державний номер - НОМЕР_2., який належить на праві приватної власності позивачу, запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» у розмірі неспланих чергових платежів (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 17818 грн. 17 коп., штрафних санкцій за вимоги щодо сплати - 3593 грн. 53 коп., витрати понесені компенсацією з метою повернення простроченої заборгованості - 1938 грн. 18 коп., штрафу за порушення вимог щодо страхування майна - 27950 грн. 18 коп., штрафу за порушення терміну повернення кредиту - 37267 грн. 74 коп., компенсація страхових платежів - 5223 грн. 59 коп., сума кредиту - 120570 грн. 22 коп., що становить 214362 грн. 44 коп. (а.с. 34)

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язань.

Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора -заставодержателя вважається безспірною.

Таким чином, в обов'язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості.

Проте не свідчить про наявність спору щодо заборгованості лише та обставина, що у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягувачем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі за № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року, що в силу ст.. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, 05 вересня 2014 року (вих.№50005860) ТОВ «Порше Мобіліті» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу (повідомлення) про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, ТОВ «Порше мобіліті» вимагало від ОСОБА_1 дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі відповідно до умов договору, яка станом на поточну дату становила 214 362,44 грн., яка включає: дострокового повернення невиплаченої суми кредиту у розмірі - 120570 грн. 22 коп., несплачених чергових платежів (прострочені відсотки та прострочення сума основного боргу) у розмірі - 17818,37 грн., штрафні санкції відповідно до ст. 8.3 Договору - 3593,53 грн., витрат понесених компанією з метою повернення простроченої заборгованості Позичальника у відповідності до Договору - 1938 грн. 18 коп., штрафу за порушення вимог щодо страхування майна у розмірі 5% від суми Кредиту - 27950,81 грн., штрафу за порушення терміну повернення Кредиту у розмірі 20% від суми кредиту - 37267,74 грн., компенсації страхових платежів відповідно до ст. 5, 6 Договору - 5223,59 грн., проте, належних підтверджень про отримання даних повідомлень М., відповідачем не було надано.

На спростування розміру заборгованості, яка визначена ТОВ «Порше Мобіліті», позивачем долучено документи про сплату щомісячних платежів по кредитному договору, а саме: квитанція № 4037 на суму 4000,00 грн. від 15 вересня 2014 року, квитанція № 1893 на суму 3800,00 грн. від 16 жовтня 2014 року, квитанція № 7543 на суму 3800,00 грн. від 24 листопада 2014 року, квитанці № 6467 на суму 4400,00 грн. від 19 грудня 2014 року. (а.с. 26-28)

В той же час, як убачається зі змісту оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса від 15 грудня 2014 року, «За рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» у розмірі неспланих чергових платежів (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 17818 грн. 17 коп., штрафних санкцій за вимоги щодо сплати - 3593 грн. 53 коп., витрати понесені компенсацією з метою повернення простроченої заборгованості - 1938 грн. 18 коп., штрафу за порушення вимог щодо страхування майна - 27950 грн. 18 коп., штрафу за порушення терміну повернення кредиту - 37267 грн. 74 коп., компенсація страхових платежів - 5223 грн. 59 коп., сума кредиту - 120570 грн. 22 коп., що становить 214362 грн. 44 коп.», що свідчить про те, що відповідачем не було враховано виконання позичальником договірних зобов'язань в частині сплати періодичних платежів, за який відповідачем нараховано заборгованість, за період від пред'явлення досудової вимоги до вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Вчиняючи виконавчий напис, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А. М. не дотримано вимог п.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, яким передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору застави після спливу тридцяти днів з моменту вчинення відмітки іпотекодавцем на письмовому повідомлені про його отримання або відмітки поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення за адресою, вказаною в договорі застави, та з врахуванням вимог п.114 Правил надання послуг поштового зв'язку боржник вважається належним чином повідомлений, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що сума боргу зазначена у виконавчому написі нотаріуса, яка розрахована відповідачем на дату звернення із заявою про вчинення виконавчого напису, не може бути визнана безспірною, оскільки розмір боргових зобов'язань позивача перед відповідачем, який визначений у виконавчому написі нотаріуса, є відмінним від суми боргу, яка вказана у письмовій вимозі, яка не отримана позивачем, відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень у не менш ніж тридцятидений строк та попередження про звернення стягнення на заставлене майно у разі невиконання вимоги.

Враховуючи, що звернення стягнення на предмет застави мало місце у позасудовому порядку, заставодавець був позбавлений можливості висувати свої заперечення щодо вчинення нотаріусом виконавчого напису, не отримання ним письмової вимоги про усунення порушень є істотним, вплинуло на права та обов'язки заставодавця.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статі 4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначний законами України.

Відповідно до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Ганна Володимирівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд при вирішенні питання розподілу судових витрат, присуджує стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду, що підтверджується оригіналом квитанції. (а.с.1)

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 572, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст.34, 87- 89 Закону України «Про нотаріат», п.п. 1.1., 2.3, 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 60, 88, 208, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хижняк Андрій Миколайович, Дарницький районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 15 грудня 2014 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк Андрієм Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за №2018, яким пропонується звернути стягнення на транспортний засіб: марки - VOLKSWAGEN, модель Amarok, кузов НОМЕР_1, рік виробництва 2011, державний номер - НОМЕР_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, переданий в заставу Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на підставі Договору застави транспортного засобу №50005860 від 11 вересня 2012 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я