Справа № 337-2662/17
Провадження №2-337-1266/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Коваленко В.С.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хортицького районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 в якому вказала, що вона є власником квартири № 196, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, пр. Ювілейний, 26. В квартирі зареєстровані та проживають позивач та відповідач. Відповідача було зареєстровано в малолітньому віці разом з його матір'ю (донькою позивача). В січні 2017 року мати відповідача виписалася та виїхала з квартири, однак відповідач продовжує проживати всупереч вимогам позивача про його виселення. Відповідач не є членом сімї позивача в розумінні Житлового та Сімейного кодексів. Спільне господарство сторони не ведуть. Комунальні платежі сплачує тільки позивач. Також відповідач порушує спокій та порядок в квартирі позивача. Відповідач має у власності інше житло. Вважає, що жодних прав на проживання у квартирі позивача відповідач не має і його права при виселенні порушені не будуть. Просить суд виселити відповідача з квартири, стягнути сплачені судові витрати.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити, також пояснила, що вона є власницею квартири, відповідач не є членом її родини, а був зареєстрований у квартирі у малолітньому віці разом з матірю, потім мати його виписалась, а він не хоче. Причиною виселення вказала те, що вона особа похилого віку, відповідач працює у нічну зміну і коли приходить вона вже не може заснути вночі, в неї високий тиск, постійно лікується. Також вказала, що реєстрація відповідача у квартирі заважає їй оформити субсидію, та відповідач може женитися і привести до квартири дружину і дітей. Додатково пояснила, що відповідач частково надає грошові кошти за оплату комунальних послуг.

Відповідач ОСОБА_4 надав письмові заперечення на позов у яких вказав, що він з дня народження був прописаний та мешкав в квартирі разом зі своєю матір'ю ОСОБА_5 Після смерті її батька ОСОБА_6, який жив в цій квартирі, та був власником частини квартири, мати відмовилася від спадщини на користь своєї матері ОСОБА_3 Весь цей час жили однією родиною та користувалися побутовими речами придбаними матірю. В січні 2017 року мати виписалась з квартири, та переїхала мешкати в інше місце. За домовленістю між матірю та позивачкою(бабусею) він залишився жити в квартирі постійно, так як мати віддала своє право на частину житла бабусі ОСОБА_7 Він постійно мешкав в спірній квартирі, веде добропорядний спосіб життя, працює на ПАТ «Запоріжсталь». Щомісяця давав бабусі гроші на оплату комунальних послуг. Спиртними напоями не зловживає, характер роботи не дозволяє навіть інколи приймати спиртні напої бо працює в мартенівському цеху. Ніяким чином спокій позивачки не порушує, ніяких нарікань ніколи не надходило та й сама позивачка ніколи не скаржилась на нього. Вважає, що а ні в позовній заяві, ні в доданих документах до позовної заяви немає жодного підтвердження в обґрунтування вимог, не наведено підстав для підтвердження позовних вимог, позов з вимогою виселення заявлений безпідставно, ніякими доказами не обґрунтований. Просить у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 позов не визнав та пояснив, що вони з позивачкою ведуть спільне господарство, користуються побутовим майном один одного, він надає гроші на сплату комунальних послуг за квартиру, та іншого житла не має.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що позивачка захотіла оформити субсидію та попросила онука відповідача виписатися з квартири, але той не захотів. Як такого конфлікт немає, все тільки з приводу субсидії. Позивачка на онука не скаржилась. Також вказала, що відповідач повинен був отримати у спадок квартиру після свого батька, але може і помилятися.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона проживала разом з матірю позивачкою з 1975 року, та сином відповідачем у спірній квартирі, придбала собі квартиру та у січні 2017 року переїхала з спірної квартири. Відповідач сплачує половину вартості комунальних послуг за квартиру. Відповідач ніякого спадку не приймав, не оформлював, а вона відмовилась від своєї частини спадку після смерті батька на користь матері позивачки. У спірній квартирі знаходяться її техніка, меблі, особисті речі, а також речі відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_6, відповідно до свідоцтва про право власності від 27.10.2004 року виданого державним нотаріусом Восьмої державної нотаріальної контори ОСОБА_9 та зареєстрованому у реєстрі за № 1-2722, також свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.10.2004 року виданого державним нотаріусом Восьмої державної нотаріальної контори ОСОБА_9 та зареєстрованому у реєстрі за № 1-2724 є власником квартири АДРЕСА_1.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, положень ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області, довідки департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, у квартирі АДРЕСА_2, з 07.11.2006 року зареєстрований відповідач ОСОБА_4

Відповідно до ст. 156 ЖК України, за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Згідно до пояснень сторін і свідків у судовому засіданні, ОСОБА_4 проживає у спірній квартирі з народження, та до січня 2017 року у спірній квартирі проживала його мати ОСОБА_5

Відповідно до ч.4 ст. 156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном(має речове право) з підстав, передбачених законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Відповідно до ст.401, 402 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

З огляду на надані сторонами докази, пояснень сторін і свідків у судовому засіданні, суд вважає, що для ОСОБА_4 законом був встановлений сервітут на право користування квартирою 196, будинку 26 по пр. Ювілейному, м. Запоріжжя.

Підстави припинення сервітуту визначені у ст. 406 ЦК України. Ними, зокрема являються: поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; відмова від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; сплив строку, на який було встановлено сервітут; припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Частиною 2 ст. 406 ЦК України передбачено припинення сервітуту на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Зважаючи на те, що відповідач є колишнім членом сімї власника житла, у спірній квартирі проживає на законних підставах, та квартира на теперішній час є його єдиним постійним місцем проживання, а тому припинення сімейних відносин із власником квартири на підставі ст.156 ЖК України не позбавляє його права користування квартирою.

Позивачем у судовому засіданні не надано доказів існування обставин, які мають істотне значення для припинення житлового сервітуту.

Посилання позивача на часткове надання грошових коштів за оплату комунальних послуг відповідачем, похилий вік, лікування, наявність захворювання, періодичну роботу відповідача у нічну зміну, не можливість оформлення субсидії на квартиру, та ймовірність реєстрації шлюбу відповідачем, суд не вважає обставинами які мають істотне і вирішальне значення для припинення сервітуту і виселення відповідача з квартири.

Відповідач надав до суду позитивну побутову характеристику ОСББ «Запоріжсталь -17» № 35 від 31.08.2017 року, позитивну характеристику від мешканців будинку, позитивну характеристику з місця роботи від 06.09.2017 року.

Також, належних і допустимих доказів на підтвердження факту аморальної поведінки відповідача, псування майна, тощо, які у відповідності до ст.116 ЖК України ще є підставою для виселення без надання іншого житла, позивач суду не надав.

Спір між сторонами щодо оплати комунальних послуг та утримання будинку може бути вирішений у встановленому законом порядку.

Керуючись ст. 10, 57, 60, 88, 208, 212-218 ЦПК України, ст. 317, 391, 396, 401, 402, 405, 406 ЦК України, ст. 64, 116, 156, 157 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про виселення ОСОБА_4 з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, стягнення судових витрат - відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів.

Суддя: