Апеляційний суд міста Києва
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8579/17 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченко М.М., Музичко С.Г.

при секретарі Крічфалуши С.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Піун Світлани Петрівни - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

09 грудня 2016 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про зверненн. стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 квітня 2007 року між ОСОБА_6 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є АТ «ОТП Банк», був укладений Кредитний договір №CNL-005/038/2007, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 90 000,00 доларів США зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 13,99 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 02 квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки №SR 005/038/2007. Також з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 02 квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки №PCL-005/038/2007 посвідчений Кравченко І.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого у реєстрі за №757. Згідно з умовами Договору іпотеки в іпотеку Банку передане нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_6 на праві приватної власності.

19 травня 2010 року Фастівським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення по цивільній справі №2-1094/10 за позовом ОСОБА_6 до ЗАТ «ОТП Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В., ОСОБА_9, яким визнано недійними кредитний договір та договір іпотеки. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 13 квітня 2011 року рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2010 року скасовано, та ухвалено нове рішення, яким в задоволені позову ОСОБА_6 до ЗАТ «ОТП Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В., ОСОБА_9, про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними відмовлено. Отже, позивач вважає, що Кредитний договір № CNL-005/038/2007 та Договір іпотеки №PCL-005/038/2007 є чинним та діючим.

26 січня 2011 року Святошинським районним судом міста Києва ухвалено рішення по цивільній справі №2-1613-1/10 за позовом АТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україні до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким було відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в повному обсязі. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 01 грудня 2011 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 січня 2011 року скасовано, та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в сумі 845 353,00 грн., що еквівалентно 106 153,45 доларів США та судові витрати в сумі 1820,00 грн.

Відповідно до Договору дарування від 08 жовтня 2014 року, серія та номер: 1-1439, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 08.10.2014 право власності на іпотечну квартиру №168, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул.. Ромена Роллана, 5, набула ОСОБА_5, а особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки з іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власносі на предмет іпотеки. Станом на 05.12.2016 сума заборгованості за Кредитним договоре складає 845 353,00 грн., а саме: заборгованість по кредиту - 666 674,84 грн., заборгованість по відсоткам - 178 678,16 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду Піун С. П. - представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність. Зокрема зазначала, що спірна квартира, яка перебувала у іпотеці і належала на праві власності ОСОБА_6, була останнім відчужена в період незаконно ухваленого рішення, яке в подальшому було скасоване. Позивач ТОВ «ОТП Факторинг», на її думку є належним позивачем, оскільки згідно договору відступлення за кредитним договором, отримало всі права, в тому числі, і на іпотечну квартиру, яка за договором дарування перейшла до відповідача ОСОБА_5 А відповідно до ст. 23 ЗУ «Про Іпотеку», в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет. На підставі ст.ст. 11, 33 ЗУ « Про іпотеку» та ч.1 ст. 589 ЦК України просила звернути стягнення на предмет іпотеки, скасувавши рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог та стягнути судові витрати у розмірі 1515,80 грн., сплачений при подачі апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін ( ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України).

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положеньст.57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини першої ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зі змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що відмова у задоволенні позовних вимог ґрунтувалася на відсутності правових підстав до задоволення позову.

З такими висновками суду слід погодитись виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02 квітня 2007 року між ОСОБА_6 та ЗАТ «ОПТ Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є АТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір №CNL-005/08/2007 відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 90 000 доларів США зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 13,99 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 02 квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 було укладено договорів іпотеки №PCL-005/038/2007, посвідчений Кравченко І.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №757у. Згідно з умовами договору іпотеки в іпотеку банку було передано нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_6 Згідно витягу №11909305 про реєстрацію у державному реєстрі іпотек, виданого 02.04.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. до Державного реєстру іпотек внесено реєстраційний запис щодо об'єкта обтяження квартири АДРЕСА_1,буд.5 на користь ЗАТ «ОТП Банк». Згідно витягу №11909305 про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, виданого 02.04.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. до Єдиного реєстру заборон відчуженням об'єктів нерухомого майна внесено реєстраційний запис про заборону на нерухоме майно - вищезазначену квартиру та яка належить ОСОБА_6 на праві приватної власності.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2010 року визнано недійсними кредитний договір та договір іпотеки, укладені між ОСОБА_6 та ЗАТ «ОТП Банк». Після ухвалення рішення суду обтяження на іпотечне майно відпало.

05 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля та договір відступлення права вимоги щодо кредитного договору та договору іпотеки. На час укладення цих договорів рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2010 року було чинним. Сторонами зазначеного договору на час його укладення не перевірялося обтяження іпотечного майна.

13.04.2011 зазначене рішення було скасоване рішенням Апеляційного суду Київської області. Але після цього ні ПАТ «ОТП Банк», ні ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не піднімали питання щодо обтяження іпотечного майна та не вносили його до Єдиного реєстру заборон відчуженням об'єктів нерухомого майна за позивачем.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-1V «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-1V).

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону № 1952-1V права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Аналогічні положення містяться й у частині другій статті 3 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою взаємні права й обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна квартира у червні 2014 року була продана, а в подальшому була подарована відповідачу ОСОБА_5 Відповідно до останнього витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.04.2017 власником спірної квартири є відповідач і квартира не перебуває в обтяженні.

Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вищевикладених норм права позивач не надав суду належних доказів того, що він після укладення договорів з ПАТ «ОТП Банк» купівлі-продажу кредитного портфеля та договору відступлення права вимоги щодо кредитного договору та договору іпотеки набув права іпотекодержателя та таке право зареєстрував у відповідності до норм діючого законодавства, а відтак, як іпотекодаржатель має право вимоги до відповідача, як позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Звертаючись до суду з позовом за захистом порушеного права позивач не надав суду належних та допустимих доказів у підтвердження своїх позовних вимог.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для відмови у задоволені позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції щодо безпідставності заявленого позову та неможливості відновлення порушеного права у обраний позивачем спосіб повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника позивача не містить, в ході апеляційного розгляду представник позивача також не навів таких обставин.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Піун Світлани Петрівни - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: