1Справа № 335/9824/17 2/335/1772/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

за участю секретаря судового засідання Лєдової А.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката Воронової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про усунення перешкод у здійсненні права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про усунення перешкод у здійсненні права власності.

В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві приватної власності належить ? частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 січня 1995 р. Інша ? частини вищезазначеної квартири належить на праві приватної власності - ОСОБА_4

Також, в квартирі зареєстрована відповідачка - онука, яка не проживає в квартирі з 2012 р. та яка в добровільному порядку не припинила реєстрацію місця проживання в належній позивачу квартирі. Реєстрація місця проживання відповідача створює додаткові перешкоди ОСОБА_1 в здійсненні права власності, окрім того, вона вимушена нести додаткові витрати при сплаті комунальних послуг, які нараховуються залежно від зареєстрованих осіб, а саме оплата газопостачання, вивіз сміття.

Посилаючись на ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 47 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України, позивач просила усунути їй перешкоди в користуванні власністю - ? частиною квартири АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Воронова О.В. позовні вимоги підтримали з підстав, які викладені в позові, наполягали на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, надіслала суду заяву в якій зазначила, що проти позову не заперечує, просить суд розглядати справу у її відсутність.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про день, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, причини неявки суду невідомі.

З урахуванням думки позивача та її представника, суд вважав за можливе розглянути справу у відсутність третьої особи.

Вислухавши пояснення позивача, доводи її представника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, допитавши свідка, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності ? частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 13 січня 1995 р. Інша ? частини квартири АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕЕЕ 530112.

Як випливає з акту обстеження квартири від 18 серпня 2017 р., сусіди позивача - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 засвідчили про те, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_1 не проживає, її речей в квартирі немає.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що відповідач ОСОБА_5 в спірній квартирі не проживає з 2012 р..

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

За інформацією Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області, за вищезазначеною адресою з 2010 р. зареєстрована також відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім'ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

Судом встановлено, що відповідач понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Згідно ч. 1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву.

Також відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

При наведених обставинах суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим іпідлягає задоволенню, так як відповідач більше року не проживає в квартирі за адресою:АДРЕСА_1, не несе витрат по утриманню квартири, не цікавиться цим житлом. Наявність у відповідача реєстрації в квартирі порушує право власності позивача на цю квартиру. А також у зв'язку із тим, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Отже, на підставі зазначеної норми закону визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тягне обов'язок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки ОСОБА_3 на користь держави судовій збір

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 64, 88, 174, 208, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 22 листопада 2017 р.

Повний текст рішення виготовлений протягом п'яти днів.

Суддя І.П. Соболєва