У Х В А Л А

22 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Охрімчук Л.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРАКС» ЛТД, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-будівельна компанія «Укрспортбудінвест» про визнання майнового права та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2016 року позов задоволено, визнано за ОСОБА_4 майнові права на апартаменти загальною площею 145,3 кв.м., розташовані на другому поверсі в об'єкті незавершеного будівництва двадцятиповерхової секції сімейно-оздоровчого комплексу за адресою: АДРЕСА_1, зобов'язано ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД виконати умови договору комісії від 6 квітня 2005 року № 73 та додатків № 1, № 2, № 3 до нього, здійснити фактичні та юридичні дії (правочини), необхідні для введення в експлуатацію вказаного об'єкта нерухомості та договору комісії № 73 від 6 квітня 2005 року з додатками № 1, № 2, № 3 і після здачі в експлуатацію зазначеної двадцятиповерхової секції сімейно-оздоровчого комплексу та сплати ОСОБА_4 залишку заборгованості передати їй у власність апартаменти загальною площею 145,3 кв.м., що розташовані на другому поверсі в об'єкті незавершеного будівництва. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2016 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, а рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2016 року залишено без змін.

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 16, 526 ЦК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування своїх вимог заявниця надала ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2012 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4 суд касаційної інстанції погодився з рішенням суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позову. При цьому суд виходив з того, що підстави для визнання за позивачкою права власності на спірні апартаменти відсутні, оскільки вони не завершені будівництвом і не введені в експлуатацію, тому не є окремим об'єктом права власності. Крім того, станом на 2 грудня 2015 року позивачка сплатила 389 тис. 632 грн 90 коп. у рахунок виконання договору комісії, що відповідає 91,84 % загальної вартості (ціни) апартаментів.

Надана для порівняння ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2012 року постановлена у справі за позовом про зобов'язання виконати умови договору, стягнення майнової та моральної шкоди.

Таким чином у судовому рішенні, яке надане заявницею на підтвердження підстави для перегляду судового рішення, передбаченої пункту1 частини 1 статті 355 ЦПК України, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРАКС» ЛТД, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-будівельна компанія «Укрспортбудінвест» про визнання майнового права та зобов'язання вчинити певні дії за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко