АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 593/643/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Данилів О.М.
Провадження № 22-ц/789/275/17 Доповідач - Ткач О.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бершадська Г. В., Гірський Б. О.,

з участю секретаря Танцюри О.В., представників позивача та відповідачки

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бережанського районного суду від 16 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення земельного сервітуту,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про припинення земельного сервітуту. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Бережанського районного суду від 19.06.2006 року ОСОБА_2 встановлено постійний земельний сервітут на право проїзду транспортного засобу для вивозу нечистот із септика по належній йому земельній ділянці. Враховуючи те, що він має на меті використовувати землю за своїм цільовим призначенням, а саме для будівництва та обслуговування житлового будинку та збільшення площі господарської будівлі і на даний час існують інші способи викачування нечистот та проведено реконструкції вул. Лисенка, тому просить земельний сервітут ОСОБА_2 припинити.

Рішенням Бережанського районного суду від 16 січня 2017 року у задоволенні вищевказаного позову відмовлено за їх безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Зокрема апелянт зазначає, що він як власник своєї земельної ділянки на вул. Лисенка, 12 в м. Бережани, має намір повноцінно розпоряджатись своєю власністю, а тому просить припинити земельний сервітут наданий ОСОБА_2 для вивезення нечистот із септика. ОСОБА_2 як суміжний землевласник не докладає будь-яких зусиль для ліквідації незручностей, яких він зазнає, оскільки належна йому земельна ділянка внаслідок існуючого за рішенням суду сервітуту, використовується виключно відповідачкою як заїзд для викачки нечистот. Він же не має можливості використовувати за призначенням вказану частину земельної ділянки. Відповідачка в силу тривалих неприязних відносин не бажає використати інші способи для очистки септика.

В суді апеляційної інстанції, представники ОСОБА_1 доводи апеляційного скарги підтримали та суду пояснили, що до 2006 року окремого заїзду з вул. Лисенка у відповідачки ОСОБА_2 не було, а тому ОСОБА_1 дав згоду на використання своєї земельної ділянки для встановлення земельного сервітуту. Оскільки на даний час ОСОБА_1 продав свій автомобіль і не має потреби доступу до гаражу з вул. Миру і має на меті використовувати земельну ділянку для сільськогосподарський потреб, тому просить припинити земельний сервітуту. Окрім цього зазначає, що у відповідачки є інші методи для викачки септику, це заїзд через її основні ворота, ширина яких складає 3,25 м. (а ширина асенізаційної машини 2,20 м.) або викачка септику з вул. Лисенка без заїзду у двір шляхом придбання додаткового шлангу; застосування нових технологій у очищенні септику.

В суді апеляційної інстанції відповідачка та її представники пояснили, що земельна ділянка і будинок в якому вона живе є реально поділеним між нею та її братом. До 2006 року доступ на подвір'я відповідачки з вул. Лисенка в силу ландшафту був обмежений, тому було встановлено земельний сервітут. Спори із позивачем стосовно земельних ділянок тривають уже протягом 30 років, оскільки він заперечує її право на користування його земельною ділянкою, як заїздом з вул. Миру. Інші способи очищення септику нею не розглядались.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, заслухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_2 відсутні інші способи проводити викачку із належного їй септика, окрім використання земельного сервітуту.

З таким висновком суду не може погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно із ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Одним із видів земельних сервітутів є право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху (п. «а, б» ч. 1 ст. 99 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно ч. 1 ст. 100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

За ч.ч. 1, 2 ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Системний аналіз зазначених вище зазначених правових норм дає підстави для висновку, що сутність права на чужу річ полягає у встановленні спеціального режиму щодо речі та наданні володільцю цього майна особливого статусу щодо користування ним. При цьому, таке користування завжди повинно бути за своїм обсягом меншим, ніж залишкове користування власника обслуговуючої речі.

Як роз'яснено у п. 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Рішенням Бережанського районного суду від 19 червня 2006 року -встановлено ОСОБА_2 постійний сервітут на право проїзду транспортного засобу для вивозу нечистот із септика, що розміщений на території будинковолодіння по вулиці Лисенка, 14 в м. Бережани через заїзд по вулиці Миру м. Бережани власником якого є ОСОБА_1 (а.с. 14).

Судом встановлено, що позивачеві ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,08 га, з яких: 0,03га сільськогосподарських угідь, 0,05 га під будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Лисенка, 12 в м. Бережанах, та підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії II-ТР № 011417. ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки, яка має статус заїзду, що вбачається з державного акту (а.с. 90).

Вказана земельна ділянка межує із ділянкою, яка належить ОСОБА_2

З пояснень відповідачки в суді апеляційної інстанції встановлено, що в будинку вона проживає спільно із сім'єю дочки. Дану обставину підтвердив в суді і її представник- зять ОСОБА_3 Ворота заїзду на подвір'я ОСОБА_2 С.М. З вул. Лисенка встановлено уже після судового рішення про встановлення сервітуту та після реконструкції вказаної вулиці.

Судом встановлено, що для очистки нечистот відповідачка користується послугами асенізаційного автомобіля ГАЗ-53 КО-503, який належить МКП Добробут.

Будь-яких намагань, обрати інші методи для вивезення нечистот із септику, ні вона, ні члени її сім'ї не здійснювали, про що пояснила суду апеляційної інстанції сама відповідачка.

Частинами 2-4 ст. 406 ЦК України передбачено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Власник земельної ділянки має право вимагати припинення сервітуту, якщо він перешкоджає використанню цієї земельної ділянки за її цільовим призначенням. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом.

На вимогу власника земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, дія цього сервітуту може бути припинена в судовому порядку у випадках: припинення підстав його встановлення; коли встановлення земельного сервітуту унеможливлює використання земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, за її цільовим призначенням (ч. 2 ст. 102 ЗК України).

З наданих роз'яснень у п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014р. вбачається, що в силу вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, саме ОСОБА_2 має довести, що повноцінне використання своєї земельної ділянки неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки; що задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити в інший спосіб; що відповідно до ч. 3 ст. 402 ЦК України він не досяг з відповідачем домовленості про встановлення сервітуту та про його умови. За певних обставин для вирішення спірних питань може бути призначена відповідна експертиза.

Згідно ч.1 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обрати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (неприємні запахи, забруднення тощо).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, щодо встановлення факту неможливості ОСОБА_4 вивезення нечистот в будь-який інший спосіб, після реконструкції вул. Лисенка, окрім застосування земельного сервітуту,

Судом першої інстанції при вирішенні спору не дано оцінку тому, що на сьогоднішній день існують інноваційні технології стосовно очищення септику на земельних ділянках з обмежених заїздом, які передбачають придбання персональних насосів, асенізаторських пилососів та біопрепаратів, які активно переробляють органіку і те, що ОСОБА_2 та члени її сім'ї із-за неприязних стосунків з позивачем не намагаються знайти та застосувати інші методи очищення септика.

Доводи ОСОБА_2 про її скрутне матеріальне становище, яке позбавляє її можливості придбати додаткове обладнання, або застосувати інші способи для очищення септику, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки із матеріалів справи (а.с. 20) вбачається, що в облаштування двору, а саме встановлення огорожі та бруківки вкладено значні кошти.

Таким чином, у відповідачки є інші методи та способи, які вона може обрати для очищення септика при яких суміжній землекористувач зазнає найменше незручностей.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, не встановив у повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, та не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

При вказаних обставинах, рішення суду слід скасувати ухваливши нове, про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо припинення земельного сервітуту.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бережанського районного суду від 16 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення земельного сервітуту задовольнити.

Припинити земельний сервітут, який встановлений рішенням Бережанського районного суду від 19.06.2006 року на право проїзду транспортним засобом для вивозу нечистот із септика ОСОБА_2 через земельну ділянку ОСОБА_1 зі сторони вул. Миру в м. Бережани.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5