Провадження № 2/243/4215/2017
Справа № 243/9235/17
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Кузнецова Р.В.,

при секретареві Малиновській І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на обовязкову частку у спадщині, -

В С Т А Н О В И В :

18 жовтня 2017 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на обовязкову частку у спадщині. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20 січня 2006 року помер його батько ОСОБА_4, який на час смерті проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті спадкоємці жінка - ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3, прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/6 частини жилого будинку № 82 по вул. Академічній в Центрально - Міському районі м. Горлівки. У зв'язку із тим, що позивач на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, то він вважається таким, що прийняв спадщину, однак у звязку із тим, що він продовжував мешкати в успадкованому домі, необхідності в отримані свідоцтва про право на спадщину за законом в нього не виникало. На даний час у позивача виникла необхідність в отримані свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частини жилого будинку № 82 по вул. Академічна в м. Горлівка Донецької області. 09 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини до Горлівської державної нотаріальної контори. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 серпня 2017 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на обов'язкову частку у спадщині у зв'язку із тим, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 була заведена у Першій Горлівській державній нотаріальній конторі в м. Горлівка Донецької області та оригінали цієї справи залишився в зоні проведення антитерористичної операції на тимчасово окупованій території. Жодних протиріч між позивачем та іншими спадкоємцями - його мамою і сестрою немає, тільки у зв'язку з тим, що спадкова справа знаходиться на тимчасово окупованій території, позивач не може оформити право власності на 1/6 частину спадкового майна. У звязку із наведеним, враховуючи, що позивач є позбавленим можливості реалізувати свої спадкові права іншим чином ані ж як через звернення до суду, він вимушений був звернутися до суду із даним позовом та просити суду ухвалити рішення яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 на 1/6 частину житлового будинку № 82 по вул. Академічна в м. Горлівка Донецької області.

Позивач ОСОБА_1, будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити (а.с. 29 з.б.).

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявились, подали до суду заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги визнали у повному обсязі та не заперечували проти їх задоволення (а.с. 32,34).

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне.

Згідно із свідоцтвом про смерть серія: І-НО № 084010, 20 січня 2006 року в м. Грлівка Донецької області помер ОСОБА_4 (а.с. 10).

Згідно із Свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим ОСОБА_3 02 березня 2010 року державним нотаріусом Першої Горлівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, та зареєстрованим в реєстрі за № 3-449, на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцями майна ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 20 січня 2006 року, є: - його дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 - в 1/3 частці,;

- його син - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 - в 1/3 частці,

- його дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 - в 1/3 частці.

Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з:

1/2 частки жилого будинку, розташованого в м. Горлівка Донецької області, по вулиці Академічна, будинок № 82, який належав померлому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки /-/- від 12 липня 1958 року, посвідченого 20 листопада 1958 року Першою Горлівською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 15680, зареєстрованого в КП «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації» за номером запису 19898 від 13 березня 1963 року, реєстраційний номер в РПВН - 29256178.

Житловий будинок складається з одного житлового будинку А-І, жилою площею 43,9 кв. м., загальною площею 66,1 кв. м., та надвірних побудов: погріб а, ганок а 1, тамбур а 2, ганок а 3, гараж-сарай Б, убиральня-сарай В, сарай Г, Д, козирок б, ворота 2, огорожа 3, 4, хвіртка 6, огорожа 7, огорожа 8, 9,10, вимощення І, II, III, IV, доріжки V, розташовані на земельній ділянці площею 562 кв.м.

Під забороною відчуження (арештом) згідно з витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна спадкове майно не перебуває, обтяжень та обмежень щодо нього немає.

Вартість спадкового майна - 1/6 частки жилого будинку -5502,17 грн (а.с. 11).

09 серпня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини до Горлівської державної нотаріальної контори. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 серпня 2017 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на обов'язкову частку у спадщині у зв'язку із тим, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 була заведена у Першій Горлівській державній нотаріальній конторі в м. Горлівка Донецької області та оригінали цієї справи залишився в зоні проведення антитерористичної операції на тимчасово окупованій території (а.с. 12).

Згідно із технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 82 розташований по вул. Академічній м. Горлівка Донецької області, від 01 грудня 2009 року, інвентаризаційна справа № 30794, реєстровий № 19898, власниками вказаного будинку є ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частки та ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частки (а.с. 16-21).

Згідно із витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації» № 25522055 від 10 березня 2010 року, власником 1/6 частки житлового будинку № 82 розташованого по вул. Академічній м. Горлівка Донецької області, є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину /3-448/ виданого 02 березня 2010 року Першою Горлівською нотаріальною конторою (а.с. 22).

Згідно із витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації» № 25522170 від 10 березня 2010 року, власником 1/6 частки житлового будинку № 82 розташованого по вул. Академічній м. Горлівка Донецької області, є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину /3-449/ виданого 02 березня 2010 року Першою Горлівською нотаріальною конторою (а.с. 22).

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Відповідно ст. ст. 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч.2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно із положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обовязки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Згідно із ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину.

Згідно із розясненнями Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною ОСОБА_6 України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»№1207-VII від 15 квітня 2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної ОСОБА_6 України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року.

Відповідно ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно із Наказом міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, на території Донецької області, зокрема, на території міста Горлівка Донецької області, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України.

Частина 1 ст. 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів у своїй сукупності дозволяє суду дійти висновку, що спадкодавцю ОСОБА_4 за життя на праві власності належав житловий будинок розташований за адресою: Донецька область, м. Горлівка, вул. Академічна, буд. 82, та він увійшов до складу спадщини після його смерті. Спадкоємцями майна ОСОБА_4, є його дружина ОСОБА_2, його син позивач ОСОБА_1, та дочка спадкодавця ОСОБА_3 Зважаючи на те, що позивач ОСОБА_1, є позбавленим можливості реалізувати свої спадкові права після смерті батька шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у встановленому законом порядку, з тих підстав, що оригінал спадкової справи на даний час перебуває на тимчасово не підконтрольній владі України території, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,60,209,212,213,214,215 ЦПК України, ст.ст. 15,16,25,328, 373, 374, 392, 1216- 1218, 1220, 1221, 1222, 1223,ч.1ст.1225, ч.3 ст.1268, ст. 1269, ч.1 ст. 1270 Цивільного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на обовязкову частку у спадщині задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, як за спадкоємцем першої черги за законом, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 20 січня 2006 року в м. Горлівка Донецької області, на 1/6 частку домоволодіння розташованого за адресою: Донецька область, м. Горлівка, вул. Академічна, буд. 82, яке складається з одного житлового будинку - А-1, загальною площею 66,1 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м., та надвірних побудов: погріб а, ганок а1, тамбур - а2, ганок а3, гараж-сарай Б, убиральня-сарай В, сарай Г, сарай Д, козирок б, ворота № 2, огорожа № 3, огорожа № 4, хвіртка № 6, огорожа № 7, огорожа № 8, огорожа № 9, огорожа № 10, вимощення І, вимощення ІІ, вимощення ІІІ, вимощення ІV, доріжки V, розташовані на земельній ділянці площею 562 кв.м.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_6