Справа №476/814/16-ц 06.12.2017 06.12.2017
Справа № 476/814/16-ц
Провадження № 22ц/784/2480/17 Головуючий у 1-ї інстанції Чернякова Н.В.
Категорія 48 Доповідач в апеляційній інстанції Бондаренко Т.З.
У Х В А Л А

Іменем України

6 грудня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання:Гавор В.Б.,

за участю: позивачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2017 року за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними.

Свої вимоги, уточнені в судовому засіданні, позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 1999 року з відповідачем ОСОБА_6, під час якого 1 серпня 2012 року вони за спільні кошти придбали автомобіль марки HYUNDAI, модель TUCSON, номер кузова НОМЕР_1. Після припинення шлюбних відносин в квітні 2016 року та розірвання шлюбу 17 серпня 2016 року автомобіль залишився в користуванні відповідача. Проте, в подальшому їй стало відомо, що ОСОБА_6 без її відома та згоди 17 серпня 2016 року продав вказаний автомобіль ОСОБА_7 , яка згодом 28 січня 2017 року продала вказаний автомобіль ОСОБА_5

Посилаючись на вказане ОСОБА_3 просила визнати вказані договори купівлі продажу спірного автомобіля недійсними, як такі, що протирічать вимогам закону.

Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2017 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу №4843/2016/014434 транспортного засобу, укладений в Територіальному сервісному центрі 4843 Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області 17 серпня 2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Розподілено судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 вважав рішення незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому просив його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 1999 року (том І а. с. 9).

Заочним рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 1 березня 2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірвано (том ІІ а.с. 41).

1 серпня 2012 року відповідач ОСОБА_6 придбав на своє ім'я автомобіль марки HYUNDAI, модель TUCSON, номер кузова НОМЕР_1. Новоодеським ВРЕР УДАІ УМВС України в Миколаївській області вказаний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_6, видано свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 та присвоєно реєстраційний номер НОМЕР_2 (том ІІ а.с.2, 3).

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім, речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Враховуючи наведені обставини та вимоги закону районний суд дійшов обґрунтованого висновку, що спірний автомобіль, який придбав ОСОБА_6 на своє ім'я під час перебування в шлюбі з позивачкою ОСОБА_3 є їхньою спільною власністю.

17 серпня 2016 року відповідач ОСОБА_6 продав вищевказаний транспортний засіб відповідачці ОСОБА_7, на підставі договору купівлі-продажу №4843/2016/014434 транспортного засобу, укладеного в Територіальному сервісному центрі 4843 Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області (том І а. с. 10, 126, 128).

Наступним договором купівлі-продажу №4841/2017/308581 від 28 січня 2017 року укладеним між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказаний автомобіль продано останньому ( том І а. с. 129). Відповідно до листа Регіонального сервісного центру МВС України в Миколаївській області вказаний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_8, яким видано відповідне свідоцтво про реєстрацію та присвоєно номерний знак НОМЕР_3 (т. 1а.с.126).

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Так, згідно ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_3 до суду про розірвання шлюбу, сімейні відносини з відповідачем припинені з квітня 2016 року (т. 2 а.с.173).

Позивачка зазначає, що саме з цього часу вона стала проживати окремо за іншою адресою, а саме в АДРЕСА_1, а відповідач залишився проживати в АДРЕСА_2. Вказані факти позивачка підтвердила актами, складеними 17 серпня та 16 серпня 2017 року, відповідно за участі депутатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а також сусідами за відповідними адресами (том ІІ а. с. 39-40). Місто проживання відповідача за наведеною адресою також підтверджується довідкою Єланецької селищної ради від 30 грудня 2006 року (т. 1 а.с. 15).

Також позивачка вказувала на те, що автомобіль після його продажу весь час перебував у користуванні ОСОБА_6, а сторонами у договорах купівлі-продажу автомобіля є сестра відповідача другого чи третього ступеню споріднення та її співмешканець.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання суду першої та апеляційної інстанції не з'явився. В заяві до суду першої інстанції заперечуючи проти задоволення позову відповідач вказував на те, що позивачці було відомо про продаж автомобіля і вона на це давала свою згоду (т.1 а.с. 67). В той же час відповідач не надав будь яких допустимих доказів на спростування наведених доводів позивачки.

Крім цього, із змісту п. 3.1 договору купівлі продажу спірного автомобіля від 17.08.2016 року ОСОБА_7 слідує, що за домовленістю між сторонами договору вартість транспортного засобу визначена в 1000 (тисячу) грн. (том І а. с. 10). В наступному ж договорі купівлі-продажу цього автомобіля, який було укладено через незначний проміжок часу, а саме 28 січня 2017 року, одразу після пред'явлення позивачкою даного позову до суду, ціна автомобіля була визначена в сумі 168 829 грн. ( том І а. с. 129).

Відповідно до витягу з "Бюлетеня автотоварознавця" №95 (офіційного періодичного додатку "Методики товарознавчої експертизи і оцінки колісних транспортних засобів") станом на 1 червня 2017 року ринкова вартість аналогічного транспортного засобу становить 224 360 грн. (том ІІ а. с. 37).

Виходячи з наведених обставин, районний суд також дійшов вірного висновку, що укладаючи договір купівлі-продажу транспортного засобу, відповідач ОСОБА_6 не повідомив про таке позивачку ОСОБА_3 та не отримав від неї відповідної згоди та, свідомо вказав не реальну ціну автомобіля в договорі а символічну, що беззаперечно вказує на бажання уникнути справедливого розподілу вказаного автомобіля в майбутньому. Такі обставини очевидно вказують на недобросовісну поведінку обох учасників вказаного договору купівлі-продажу спірного автомобіля, тобто як продавця, так і покупця.

За такого, враховуючи, що відповідач ОСОБА_6 укладаючи оспорюваний договір купівлі-продажу автомобіля, який є спільною власністю подружжя, та покупець ОСОБА_11, діяли недобросовісно, оскільки за обставинами справи не могла не знати про відсутність згоди другого з подружжя на продажу автомобіля за символічну ціну, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання вказаного договору недійсним.

Вказані висновки районного суду відповідають правовим висновкам викладеним у постановах Верховного суду України №6-1587цс16 від 12 жовтня 2016 року та №6-17цс17 від 22 лютого 2017 року, які є обов'язковими для врахування при розгляді спорів з аналогічних правовідносин.

Доводи ОСОБА_8 в апеляційній скарзі щодо необізнаності ОСОБА_7 стосовно перебування ОСОБА_6 в шлюбі та відсутності згоди позивачки на продаж автомобіля, неможна прийняти до уваги, оскільки вказані обставини не оспорювала сама ОСОБА_7 та не надавала відповідних доказів. Проте, остання враховуючи наведені обставини справи мала би знати про таке. Щодо заперечень ОСОБА_6 у справі, в даній ухвалі і районним судом їм надано відповідну оцінку.

Також, зазначення в апеляційній скарзі щодо порушення прав апелянта, як добросовісного набувача, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення. Проте таке, при певних обставинах, може бути підставою для пред'явлення відповідних вимог до сторони, яка продала йому спірний автомобіль.

Враховуючи межі апеляційного оскарження, колегія суддів, дійшла висновку про відповідність оскаржуваного рішення вимогам закону та необхідності, відповідно до положень ст. 308 ЦПК України залишення його без змін.

Керуючись статями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І.Темнікова

Т.В. Крамаренко