Справа №489/5101/17 11.12.2017 11.12.2017 11.12.2017
Справа №489/5101/17 Головуючий першої інстанції Рум'янцева Н.О.
Провадження №22-ц/784/2387/17 Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Ухвала

Іменем України

11 грудня 2017 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Самчишиної Н.В., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі: головного державного виконавця Суслової М.В.,

прокурора Руденка О.Ю.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаїв від 27 жовтня 2017 року, постановлену за поданням головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника - юридичної особи ОСОБА_3,

УСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 року головний державний виконавець Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області звернувся до Ленінського районного суду міста Миколаєва із зазначеним поданням, яке обґрунтував наступним.

На виконанні в Інгульському відділі державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Інгульський ВДВС) на виконанні перебуває зведене виконавче провадження за №51890936 про стягнення коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київлегпром» (далі - ТОВ «Київлегпром»), до складу якого входять виконавчі провадження:

- №53301766 з примусового виконання вимоги №Ю-1043-17, виданої Державною податковою інспекцією в Ленінському районі міста Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області від 06 грудня 2016 року про сплату боргу (недоїмки) ТОВ «Київлегпром» у розмірі 2 544 грн. 23 коп.;

- №53508426 з примусового виконання наказу Господарського суду Миколаївської області №910/12039/16 від 06 грудня 2016 року, виданого на виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 23 листопада 2016 року, про стягнення з ТОВ «Київлегпром» на користь Міністерства оборони України пені в розмірі 15 438 грн. грн. та судового збору в сумі 1 378 грн.;

- №52696471 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/8968/16 від 01 серпня 2016 року, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07 липня 2016 року, про стягнення з ТОВ «Київлегпром» на користь Генеральної прокуратури України 10 971 грн. судового збору;

- №52696435 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/8968/16 від 01 серпня 2016 року, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07 липня 2016 року, про стягнення з ТОВ «Київлегпром» на користь Міністерства оборони України 508 800 грн. пені, 222 600 грн. штрафу;

- №51890936 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/6244/16 від 21 червня 2016 року, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 31 травня 2016 року, про стягнення з ТОВ «Київлегпром» на користь Генеральної прокуратури України в сумі 10 971 грн. витрат по сплаті судового збору;

- №51945162 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/6110/16 від 29 червня 2016 року, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15 червня 2016 року, про стягнення з ТОВ «Київлегпром» на користь Міністерства оборони України 1 000 000 грн. пені, 100 000 грн. штрафу та 29 565 грн. судового збору;

- №52532542 з примусового виконання наказу Господарського суду Миколаївської області №910/12038/16 від 23 вересня 2016 року, виданого на виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 06 вересня 2016 року, про стягнення з ТОВ «Київлегпром» на користь Міністерства оборони України 12 516 грн. пені, а також кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 1 378 грн.;

- №53233785 з примусового виконання наказу Господарського суду Миколаївської області №910/12035/16 від 03 жовтня 2016 року, виданого на виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 15 вересня 2016 року, про стягнення з ТОВ «Київлегпром» на користь Міністерства оборони України 12 450 грн. пені за порушення умов договору від 11 червня 2015 року №286/3/15/271 та 1 230 грн. 36 коп. витрат по оплаті судового збору;

- №52008855 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/6244/16 від 21 червня 2016 року про стягнення з ТОВ «Київлегпром» на користь Міністерства оборони України 222 600 грн. пені та 508 800 грн. штрафу.

Проте, через байдуже ставлення керівника ТОВ «Київлегпром» ОСОБА_3 до виконання покладеного на керовану ним юридичну особу обов'язку з вчинення певних дій, та повне ігнорування ним застосованих державною виконавчою службою встановлених чинним законодавством заходів впливу на його поведінку, і до часу звернення посадової особи виконавчої служби з даним поданням, судові накази та рішення інших органів (посадових осіб) так і залишаються невиконаними.

Посилаючись на виписані обставини, а також та на те, що боржник не виконує судові накази та рішення у добровільному порядку й ігнорує його вимоги щодо організації їх виконання, державний виконавець просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України керівника боржника - ТОВ «Київлегпром» ОСОБА_3 до виконання зобов'язань за вищезазначеними судовими наказами та рішеннями інших органів (посадових осіб).

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27 жовтня 2017 року у задоволені подання відмолено.

Не погодившись з таким вирішенням питання, головний державний виконавець Інгульського ВДВС подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить її скасувати, та постановити нову, якою задовольнити вимоги подання.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про тимчасове обмеження у праві виїзду керівника боржника - ТОВ «Київлегпром» ОСОБА_3 за межі України, суд першої інстанції, виходив з тих обставин, що з огляду на надані головним державним виконавцем документи в їх сукупності, не є доведеними факти ухилення керівника боржника юридичної особи від виконання зобов'язань встановлених судовими рішеннями та наміру виїзду керівника боржника за межі України, а тому у задоволені подання слід відмовити.

У своїй апеляційній скарзі головний державний виконавець Інгульського ВДВС посилається на те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення питання.

Ці доводи заслуговують на увагу та можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваної ухвали враховуючи наступне.

В силу ст.3 Конституції України - людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, що здійснюється нею через систему відповідних державних органів, а також судів.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (далі - Пакт), кожна людина є вільною у виборі місця перебування і вправі покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, або які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення, прав і свобод інших осіб.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування.

Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України і може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (з наступними змінами та доповненнями).

Згідно ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну.

Так, положеннями ст.6 цього Закону України встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України та п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» такі питання вирішуються судом за поданням державного виконавця.

При цьому, ст.377-1 ЦПК України є спеціальною нормою, яка застосовується на стадії виконання судових рішень, ухвалених незалежно від виду судочинства та рішень інших органів (посадових осіб). За змістом зазначених норм підставою встановлення обмеження є доведеність факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, встановлених судовим рішенням.

Оскільки, відповідно до ч.2 ст. ст.377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Так як законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність самого факту невиконання зобов'язань, а тільки за ухилення від їх виконання, то з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясовувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

При цьому слід зазначити, що ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям.

Невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.

Встановлення названих обставин дає суду підстави для відмови у поданні державного виконавця.

В той же час, встановлення того, що боржник свідомо ухиляється від виконання - маючи змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин, дає суду підстави для задоволення подання.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов'язання заходів визначається судом.

Наявність статусу керівника - юридичної особи боржника у виконавчому провадженні та невчинення юридичною особою визначених судом дій в добровільному порядку не зумовлюють "необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів", оскільки таке не є санкцією за неналежну поведінку названої особи, а лише унеможливлює її виїзд за межі України, що дасть можливість виконавчій службі продовжувати виконавчі дії.

Не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків і саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, встановленого державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження.

У зв'язку із цим не можна говорити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні у разі, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

На підставі наведеного вище, можна зробити висновок, що поняття «ухилення» від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Судовий розгляд справи про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України закінчується постановленням ухвали, яка за своєю формою та змістом повинна відповідати вимогам статей 208 - 210 ЦПК України.

Вступна частина такої ухвали повинна містити час та місце її постановлення; повне найменування суду, що прийняв ухвалу; прізвище та ініціали судді та секретаря судового засідання; ім'я, прізвище, по батькові державного виконавця, який брав участь у справі (відповідно до ст.377-1 ЦПК України), а також предмет подання.

В описовій частині ухвали зазначається про суть питання, яке вирішується, зокрема зазначається: зміст і підстави внесеного подання; пояснення державного виконавця, якщо він брав участь у розгляді подання, а також зазначаються докази, подані державним виконавцем на підтвердження внесеного подання.

Мотивувальна частина ухвали повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновків, і норми закону, якими керувався суд, постановляючи ухвалу. Зокрема, у цій частині ухвали суд повинен наводити встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, з яких він виходив при вирішенні подання, мотиви визнання одних фактів та доказів, якими обґрунтовувалось подання, та відхилення інших.

Резолютивна частина ухвали повинна містити:

висновок суду про задоволення або відмову в задоволенні подання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а також строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження;

прізвище, ім'я, по батькові боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи, число, місяць і рік народження, місце реєстрації для боржника-фізичної особи або юридична адреса для боржника-юридичної особи і фактичне місце проживання або знаходження відповідно для фізичних і юридичних осіб, також з обов'язковим зазначенням громадянства країни боржника;

висновки про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, без тимчасового затримання чи вилучення паспорта або іншого документа, який посвідчує особу та надає право виїзду і в'їзду в Україну, з обов'язковим зазначенням, до якого моменту діють обмеження.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконанні в Інгульському відділі державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №51890936 з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (а.с.6-13).

Боржником за виконавчими документами є Товариство з обмеженою відповідальністю «Київлегпром» (місцезнаходження юридичної особи - місто Миколаїв, вулиця Космонавтів, №81/20), керівником якого з 31 травня 2016 року відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців є ОСОБА_3 (а.с.35-37,48).

Актом державного виконавця від 11 жовтня 2016 року при примусовому виконанні встановлено, що за адресою: місто Миколаїв, вулиця Космонавтів, №81/20, неможливо встановити місцезнаходження ТОВ «Київлегпром», а за даною адресою всі приміщення орендуються ПП «Шабанов» (а.с.26).

З відповідей Державної фіскальної служби України вбачається, що у боржника відсутні номери рахунків, відкритих на його ім'я (а.с.14-17).

Згідно відповідей Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», Публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус», Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк», Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» у боржника відсутні рахунки у зазначених установах (а.с.19,20,21,21зв,22,23,24,24зв,25).

При цьому, відповідно листів Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Акціонерного банку «Південний», Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» державному виконавцю відмовлено у надані інформації у зв'язку із невідповідністю запиту вимогам діючого законодавства (а.с.22зв, 23зв,25зв).

З Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 жовтня 2017 року вбачається, що за ТОВ «Київлегпром» не зареєстровано нерухоме майно (а.с.34).

За результатами аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України від 25 жовтня 2017 року, вбачається, що транспортних засобів за боржником не зареєстровано (а.с.33).

Дорученням проведення перевірки від 23 листопада 2016 року головного державного виконавця Інгульського ВДВС доручено державному виконавцю Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції міста Києва провести перевірку здійснення підприємницької діяльності ТОВ «Київлегпром» за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.45).

Актом державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції міста Києва від 24 лютого 2017 року встановлено, що на момент виходу за адресою: АДРЕСА_1, двері ніхто не відчинив, ознак перебування боржника не виявлено, майно, на яке можливо звернути стягнення, не розшукано (а.с.44).

Згідно відповіді Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області від 24 травня 2017 року №8550 громадянин ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, не документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон (а.с.39).

Разом з тим, розглядаючи зазначене подання, районний суд постановив оскаржувану ухвалу обмежившись лише матеріалами внесеного подання та не витребувавши для огляду матеріали зведеного виконавчого провадження, допустивши цим неповноту розгляду справи.

Так, в матеріалах зведеного виконавчого провадження наявний акт державного виконавця, складений 11 жовтня 2016 року про відсутність боржника за його місцезнаходженням. Проте, районний суд не звернув уваги на вищевказане та не витребував у головного державного виконавця відомості стосовно того чи знаходилось підприємство за вказаною адресою та чи здійснювало воно свою діяльність за цією адресою. Втім, на думку колегії суддів, встановлення таких відомостей може в подальшому вплинути на правильність вирішення питання щодо обмеження керівника боржника у праві виїзду за межі України.

Також в матеріалах справи є відомості про те, що вимога державного виконавця до керівника боржника - юридичної особи ОСОБА_3 про його явку до Інгульського ВДВС та надання відповідної інформації щодо нього була направлена на адресу керівника. Але, суд не перевірив, чи є в матеріалах виконавчого провадження докази про вручення зазначеної вимоги керівнику боржника. Реєстр на відправлення рекомендованої кореспонденції, який є в матеріалах подання, не свідчить про отримання керівником боржника юридичної особи поштової кореспонденції.

Більш того, матеріали подання взагалі не містять достатньо даних, що свідчать про місце проживання керівника боржника та вжиття заходів з боку головного державного виконавця про встановлення місця перебування останнього за адресою: с.Петрівка, Борзнянський район Чернігівська область.

Залишено судом не перевіреними і відомості про направлення саме боржнику ТОВ «Київлегпром» копії постанов про відкриття виконавчого провадження.

Також, не перевірено судом і дані про особу керівника боржника, оскільки з копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що у запитах головного державного виконавця містяться розбіжності щодо прізвища керівника боржника ТОВ «Київлегпром» (ОСОБА_3/ОСОБА_3), що в подальшому, може вплинути на достовірність отриманих ним відповідей.

До того ж, районний суд при розгляді справи в порушення вищенаведених норм закону, не з'ясував у державного виконавця, які саме, на його думку, дії чи бездіяльність керівника боржника на час звернення до суду або в подальшому свідчать про свідоме невиконання ним належних до виконання зобов'язань, яких саме зобов'язань та в якому обсязі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що зазначена ухвала суду постановлена з порушенням вимог закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.307,312,313,314,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області - задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27 жовтня 2017 року скасувати, а подання головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника - юридичної особи ОСОБА_3, направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: Н.В.Самчишина

П.П. Лисенко