Ухвала

іменем україни

29 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., КадєтовоїО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточнював, до ОСОБА_5 про стягнення суми за договором позики в розмірі 23 481 грн 40 коп.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 10 лютого 2015 року між ним та відповідачем було укладено у простій формі договір позики, відповідно до якого останній отримав грошові кошти в розмірі 21 545 грн, про що було складено розписку в присутності свідків. Згідно умов вказаного договору відповідач зобов'язався повернути отримані кошти до 30 квітня 2015 року.

Посилаючись на те, що грошові кошти відповідачем не повернуто, позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь 23 481 грн. 40 коп., з яких: 21 545 грн. - сума боргу, 1 309 грн. 53 кой. - сума інфляційних нарахувань та 626 грн. 87 коп. - три процента річних.

Заочним рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24 травня 2016 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 10 лютого 2015 року, яка станом на 18 квітня 2016 року становить 23 481,40 грн (складається з боргу - 21545 грн, 3% річних - 626,87, індекс інфляції - 1309,53 грн). Вирішено питання про стягнення судового збору

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 серпня 2016 року заява ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2016 року заочне рішення скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено взяті на себе зобов'язання за договором позики, тому на підставі ст. ст. 526, 612, 625, 1046 ЦК України, заборгованість підлягає стягненню на користь позивача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що розписка написана відповідачем на підтвердження його обов'язку відшкодувати ОСОБА_4 майнову шкоду, а тому відсутні підстави виконання боргового зобов'язання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є фізичною особою - підприємцем та відповідач ОСОБА_5 працював у нього з 05 червня 2012 року продавцем-комірником на підставі трудового договору.

З ОСОБА_5 був укладений договір про повну матеріальну відповідальність.

10 лютого 2015 року було встановлено нестачу товару на суму 21 545 грн. та відповідач склав розписку про отримання вказаної суми в борг. Гроші за укладеним договором не отримував.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг та досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідно до статті 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки дана розписка була написана відповідачем на підтвердження його обов'язку відшкодувати ОСОБА_4 майнову шкоду. Тому підставою для написання розписки стало саме те, що відповідач погоджувався добровільно відшкодувати спричинену позивачу шкоду в розмірі, вказаному у розписці як позичену суму, при цьому грошові кошти відповідачу не передавалися.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2016 року.

Доводи касаційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова