РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 534/1833/17

№ 2-о/534/83/17

07 грудня 2017 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Солохи О.В.

з участю секретаря Жукової Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа управління державної міграційної служби України в Полтавській області про встановлення факту постійного проживання на території України станом,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулась до суду із вищевказаною заявою, в якій просила встановити факт її постійного проживання на території України у період з 24.08.1991 по 28.04.1995.

07.12.2017 представник заявник уточнила заявлені вимоги ОСОБА_1 та прохала встановити факт постійного проживання останньої на території України у період з 24.08.1991 по 13.11.1991 включно.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що вона народилась 08.03.1975 у м. Комсомольську (м. Горішні Плавні) Полтавської області та постійно проживає в м. Горішні Плавні (м. Комсомольськ) Полтавської області. В 2002 році вона втратила паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року, а паспорт громадянина України не отримала. На даний час у заявника виникли необхідність в отриманні паспорта громадянина України, тому звернулась до Горішньоплавнівського МС УДМС України в Полтавській області із заявою про отримання паспорту громадянина України. Проте їй було відмовлено з посиланням на те, що немає можливості встановити належність до громадянства України. Враховуючи викладене заявник звернулась до суду із відповідною заявою.

В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримала та просила про їх задоволення.

Представник заінтересованої особи не заперечувала проти задоволення заяви.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника та представника заінтересованої особи, встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності, доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно заяви про видачу паспорту, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючій за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, було видано паспорт на підставі свідоцтва про народження серії ІІІ-КЕ №327885, виданого 12.09.1990, де зазначено, що ОСОБА_2 змінила своє прізвище на «Самойчук» (а.с.6).

Як убачається з довідки, виданої Горішньоплавнівським МС УДМС України в Полтавській області від 15.07.2017, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Комсомольськ, Полтавської області, станом на 24.08.1991 перебувала в громадянстві колишнього СРСР та була документована паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії VІІІ-КЕ №610789, виданим 22.03.1991 Комсомольським МВ УМВС України в Полтавській області (а.с.7).

З архівної довідки, виданої політехнічним коледжем Кременчуцького національного університету ім. М. Остроградського від 13.11.2017 за №970, вбачається, що ОСОБА_1 навчалась на денному відділенні у Комсомольському політехнічному коледжі з 05.10.1990, згідно наказу №78/2 від 05.10.1992, по 18.11.1991, на відділенні «Будівництво будівель та споруд» (а.с.14).

На думку суду, встановлена обставина обґрунтовано підтверджує твердження заявника, про те що вона станом на 24.08.1991 постійно проживала на території України.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

За приписами п.7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.

У пункті 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Суд зазначає, що у відповідності до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст.273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України.

Таким чином, враховуючи те, що без встановлення факту постійного проживання на території України заявник не може отримати паспорт громадянина України, вона в повному обсязі обґрунтувала свої вимоги та підтвердила їх доказами, за приписами п.п.1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення її заяви та встановлення факту постійного проживання на території України заявника у період з 24 серпня 1991 року по 13 листопада 1991 року.

Керуючись ст.ст. 88, 208, 212-218, 234, 256 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на території України у період з 24 серпня 1991 року по 13 листопада 1991 року включно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через суд, що ухвалив рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 12.12.2017.

Суддя підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом.

Суддя О.В. Солоха