Провадження по справі № 2-о/752/39/17

У Х В А Л А
29.11.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.
за участі секретарів судового засідання Веременко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Міністерство соціальної політики України, Національна Гвардія України, військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України,
встановив:
14.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Міністерство соціальної політики України, Національна Гвардія України.
В обґрунтування заявлених вимог, заявником ОСОБА_1 зазначено, що він з 25.10.2014 року уклав контракт з військовою частиною № НОМЕР_2 . У грудні 2014 року прибув у зону проведення АТО, сектор «М» у складі ОЗСП «Азов». Представником військової частини № НОМЕР_1 його було повідомлено про те, що контракт, підписаний з ним у жовтні 2014 року було втрачено, а тому виникла необхідність укласти новий контракт, а тому у період з 24 по 27 грудня 2014 року ним було підписано новий контракт з військовою частиною № НОМЕР_1 . 27.01.2015 року він за наказом командира артилерійного дивізіону ОЗСП «Азов» вирушив у складі мінометної батареї у напрямку населеного пункту Гранітне. В ніч з 27 на 28.01.2015 року за наказом командування військової частини, готувалася операція в розташуванні 23 бригади, що дислокувалася біля населеного пункту Гранітне.28.01.2015 року приблизно о 05 год. 0 хв. вирушили на позицію. В ході бою з ворожим мінометним розрахунком о 07 год. 30 хв. отримав поранення внаслідок розриву 120 мм міни біля позиції. Внаслідок отриманого поранення, 28.01.2015 року його було реанімовано до БСМП м. Маріуполя, де і проходив лікування. Під час лікування з`ясував, що жоден з підписаних з ним контрактів не є діючим. Офіційно оформили у військовій частині № НОМЕР_1 лише 05.08.2015 року без підписання будь-яких документів. В липні 2015 року повернувся в сектор «М» для несення подальшої служби у складі гаубичної батареї ОЗСП «Азов».
МВС України ГУ МВС України в Київській області ППСМ ОП «Азов» 19.11.2014 року було видано довідку, якою підтверджено його перебування на проходженні військової підготовки в полку патрульної служби особливого призначення «Азов». Довідкою за № 478 виданою 20.04.2015 року Окремим загоном спеціального призначення «Азов» військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України підтверджено, що на день видачі довідки, він дійсно проходив службу в Окремому загоні спеціального призначення «Азов» військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, знаходився в зоні проведення АТО з 20.12.2014 року. Проходження ним служби в Окремому загоні спеціального призначення «Азов» військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України і знаходився в зоні проведення Антитерористичної операції з 20.12.2014 року можуть підтвердити поранені разом із ним ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Отримання ним поранення підтверджується медичними довідками та виписками про проходження лікування та реабілітацію.
Відповідно до Закону Ккраїни «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення мають право на соціальні пільги. Проте жодних направлень на ВЛК чи подальших дій стосовно отриманого поранення від військової частини № НОМЕР_1 не отримав. На офіційне звернення, отримав відповідь, що на момент отримання поранення, не був військовослужбовцем, відповідно він позбавлений можливості отримати статус інваліда війни з метою оформлення відповідних пільг, передбачених ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки основним документом, який підтверджує поранення військовослужбовця є акт службового розслідування. Зазначений акт службового розслідування щодо отриманого ним поранення не складено, йому також відмовлено у складанні такого акту з посиланням на те, що на момент поранення він не був включений до штату військової частини. Просив встановити факт його участі у бойових діях під час проведення антитерористичної операції з 20.12.2014 року по 05.11.2015 року та факт його поранення під час виконання бойового завдання 28.01.2015 року у результаті захисту суверенітету та територіальної цілісності України у населеному пункті Гранітне, Донецької області, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення у складі в/ч № 3057 «Азов».
Ухвалою суду від 13.02.2017 року до участі у справі в якості заінтересованої особи було залучено військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України.
У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги щодо встановлення юридичного факту участі ОСОБА_1 у бойових діях під час проведення антитерористичної операції з 20.12.2014 року по 05.11.2015 року та факт поранення ОСОБА_1 під час виконання бойового завдання 28.01.2015 року у результаті захисту суверенітету та територіальної цілісності України у населеному пункті Гранітне, Донецької області, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення у складі в/ч № 3057 «Азов», з зазначених у заяві підстав.
Представник заінтересованої особи Національної Гвардії України у судовому засіданні заперечував з приводу задоволення судом вимог ОСОБА_1 щодо встановлення факту участі останнього у бойових діях під час проведення антитерористичної операції з 20.12.2014 року по 05.11.2015 року та факт його поранення під час виконання бойового завдання 28.01.2015 року у результаті захисту суверенітету та територіальної цілісності України у населеному пункті Гранітне, Донецької області, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення у складі в/ч № 3057 «Азов» з тих підстав, що Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено порядок встановлення періодів участі особи в антитерористичній операції (забезпечення її проведення) шляхом видання довідки згідно з додатком 1 до Порядку, що виключає наявність правових підстав для встановлення судом факту участі ОСОБА_1 з 20.12.2014 року по 05.11.2015 року в бойових діях під час проведення антитерористичної операції згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України. Додані до заяви медичні довідки не містять однозначної інформації про отримання ОСОБА_1 , 28.01.2015 року поранення біля населеного пункту Гранітне, Донецької області. Крім того, ГУ НГУ критично відноситься до інформації, наведенній у довідці ОЗСП «Азов» від 20.04.2015 року № 478 щодо участі ОСОБА_1 в антитерористичній операції з 20.12.2014 року, оскільки командир ОЗСП «Азов» ОСОБА_4 не уповноважений на видачу таких довідок. У зв`язку з тим, що військова частина НОМЕР_1 заперечує обставини укладення в грудні 2014 року контракту з ОСОБА_1 про проходження військової служби та не визнає наявність підстав для проведення спеціального розслідування, то факт поранення 28.01.2015 року ОСОБА_1 не підлягає встановленню судом, оскільки наявний спір про право.
Заінтересовані особи Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Міністерство соціальної політики України про дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, звернулися до суду з клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності.
Заінтересована особа військова частина НОМЕР_1 Національної Гвардії України забезпечила явку свого представника у судове засідання до Жовтневого районного суду м. Маріуполя, з яким повинна була відбутися відео конференція з метою розгляду справи за заявою ОСОБА_1 , однак встановити конференц зв`язок не вдалося з причин відсутності вільного залу судових засідань у Жовтневому районному суді м. Маріуполя.
З огляду на викладене, врахувавши думку учасників судового засідання, суд визнав за можливе розгляд справи за вимогами ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, за відсутності представників заінтересованих осіб: Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Міністерства соціальної політики України, військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України.
За правилами статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення; суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Пунктом 6 ст. 235 ЦПК України встановлено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується у порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Як видно зі змісту вимог, заявлених ОСОБА_1 у порядку окремого провадження, вони стосуються забезпечення права останнього на реалізацію його права на оформлення соціальних пільг, встановлених ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з тих підстав, що він з 20.12. 2014 року і по 05.11.2015 року приймав безпосередню участь в бойових діях під час проведення антитерористичної операції в складі військової частини НОМЕР_1 «Азов» і під час виконання бойового завдання 28.01.2015 року в районі населеного пункту Гранітне Донецької області отримав поранення.
Під час судового розгляду заявлених ОСОБА_1 вимог про встановлення факту, що має юридичне значення судом встановлено, що командування військовою частиною НОМЕР_1 Національної Гвардії України заперечує факт укладення контракту про проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 у період з 24 по 27.12.2014 року та факт його факту участі в бойових діях як військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України.
Наразі, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 заявив вимоги про встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження з метою захисту реалізації його права на оформлення пільг, встановлених ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак за результатами їх розгляду судом встановлено, що факт його участі в бойових діях як військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України та поранення у цей період заперечується військовою частиною, а відтак існує спір про право.
З огляду на викладене, заявлені ОСОБА_1 вимоги про встановлення факту, в порядку окремого провадження, необхідно залишити без розгляду, тому, як вони мають бути вирішенні в порядку позовного провадження при вирішенні спору про право.
На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч. 2 ст. 234, п. 6 ст. 235 ЦПК України, суд
ухвалив:
справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Міністерство соціальної політики України, Національна Гвардія України, військова частина НОМЕР_1 Національної Гвардії України, залишити без розгляду.
Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 , що за захистом його порушеного права він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження на загальних підставах.
Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`яти днів з дня її проголошення або отримання.
Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції яким ухвалено оскаржуване судове рішення.
Суддя Плахотнюк К.Г.