Справа № 591/2154/16-ц
Провадження № 2/591/127/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ї особи: Служба у справах дітей Сумської міської ради

про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способу участі у вихованні дитини -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що відповідачка ОСОБА_2 її донька. Донька перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 і народила 15.05.2011 року доньку ОСОБА_4. В липні 2011 року сімейні відносини між ними були припинені, донька разом з онукою стали проживати разом з позивачкою, знаходились на повному її матеріальному забезпеченні. З квітня 2012 року дочка стала працювати, і з квітня 2012 року утриманням, вихованням, психологічним та інтелектуальним розвитком онуки займалась вона. Донька змінила своє прізвище та прізвище онуки з «Кальченко» на «Осокіна». В 2015 році донька стала проживати з іншим чоловіком, в листопаді 2015 року переїхала зі співмешканцем та онукою до своєї квартири, заборонила діду та бабі спілкуватись з онукою. В подальшому дитина проживала з дідусем та бабусею з грудня 2015 року до лютого 2016 року. Наприкінці лютого 2016 року донька знов забрала онуку, заборонивши бабі та діду спілкуватись з онукою. 13 квітня 2016 року онука захворіла і донька погодилась, щоб онука перебувала у баби з метою лікування з 15 по 17 квітня 2016 року. 17 квітня дочка вирішила забрати дитину, на що їй було повідомлено про доцільність перебування дитини у баби. Проте, донька вчинила сварку, забрала дитину і повідомила, що родичі її більше не побачать. В зв»язку з цим, вона була вимушена звернутись до суду і просить суд зобов»язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в спілкуванні з онукою ОСОБА_4 та участі у її вихованні. Вона просила визначити спосіб спілкування з онукою та участі у її вихованні шляхом: спілкування засобами телефонного (стільникового) зв»язку без обмежень; спілкування з дитиною під час її перебування в дошкільному (шкільному) навчальному закладі не порушуючи розпорядку дня такого закладу без обмежень; на випадок хвороби онуки з урахуванням стану її здоров»я не менше двох годин на добу за місцем проживання дитини до часу її одужання, або за домовленістю з ОСОБА_2 здійснювати амбулаторне лікування дитини за місцем проживання ОСОБА_1; систематичних щотижневих побачень з онукою з 17-00 год. п»ятниці до 17-00 год. неділі, за місцем проживання ОСОБА_1 з можливістю вільного пересування по території м. Суми та за його межі без присутності матері дитини; побачень з онукою в День народження дитини (15 травня), в день народження ОСОБА_1 (22 жовтня) не менше 5 годин на день, в Державні свята України не менше 3 годин на день з можливістю вільного пересування по території м. Суми; спільного щорічного відпочинку та оздоровлення онуки протягом літнього періоду, але не менше 21 дня за місцем проживання ОСОБА_1 з можливістю вільного пересування по території м. Суми та виїзду за його межі без присутності матері.

Позивачка ОСОБА_1, її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримали повністю, просять суд позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2, її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Суду пояснили, що Позивачка по справі - ОСОБА_1 - її мати, бабуся її доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб з батьком доньки вона розірвала 16.05.2012 року. Батько дитини позбавлений відносно доньки батьківських прав. До 01.12.2015 року вони мешкали з Позивачкою разом однією сім»єю, позивачка приймала активну участь у вихованні онуки. Проте, вона з багатьма методами спілкування бабусі з онукою, організацією харчування та лікування дитини була не згодна, в зв»язку з чим в них виникали конфлікти. Так, на її погляд, бабуся намагалась загодовувати онуку, годувала її їжею, яка не відповідала віку дитини, в зв»язку з чим дитина мала надмірну вагу. Бабуся категорично не сприймала традиційну медицину, відмовлялась виконувати призначення лікарів навіть тоді, коли дитина важко хворіла. Виникали суперечки і внаслідок того, що бабуся водила дитину по «знахаркам», де її на її погляд, травмували як психологічно, так і морально. Коли вона вирішила створити сім»ю, розпочала жити разом з чоловіком, окремо від батьків, разом з донькою, Позивачка відкрито заявила, що не дозволить їй створити сім»ю, не дозволить, щоб доньку виховував її чоловік, погрожувала забрати в квартиру, забрати доньку, позбавити її батьківських прав. Позивачка намагається у відсутність матері спілкуватись з ОСОБА_4, нав»язує їй свої погляди на життя, налаштовує її проти неї та її чоловіка, під час спілкування з онукою постійно плаче, що пригнічує доньку. Коли бабуся з»являється до дитячого садку, вона тримає ОСОБА_4 у себе на колінах, та плаче. Це не дозволяє доньці проводити час за розкладом роботи дитячого садку, спілкуватись з дітьми, виконувати вимоги вихователя. Внаслідок такого спілкування з бабусею, ОСОБА_4 відмовляється брати слухалку, коли дзвонить бабуся, відмовляється йти до неї в гості, спілкуватись з нею, а бажає проводити час з бабусею на площадці, на вулиці, а не в квартирі. Зазначає, що така поведінка Позивачки пов»язана з її ревнощами до її особистого життя, та бажанням повернути нас до неї. Вважає, що спілкування Позивачки з онукою може відбуватись виключно в її присутності та не в такому обсязі, як ставить позивачка в позовній заяві. При цьому просить врахувати, що Спілкування засобами телефонного (стільникового) зв»язку своєї доньки з Позивачем вважає неможливим, так як даний вид зв»язку в її квартирі відсутній, а спілкування засобами мобільного зв»язку, з огляду на його шкідливий вплив на здоров»я малолітньої дитини не є необхідністю, та ще й у необмеженій кількості. Окрім того, Позивач у розмовах з онукою постійно негативно морально впливала на останню, після таких розмов дитина була пригнічена та морально подавлена, плакала, так як бабуся постійно робила наголос на тому, що їй не хочеться жити без онуки, що їй сумно та погано без присутності дитини. Також Позивач у розмовах з дитиною постійно називала її «донечкою», що з психологічної точки зору взагалі є неприпустимим. Стосовно спілкування Позивачки з дитиною в дошкільному (шкільному) навчальному закладі, вона заперечує, в зв»язку з тим, що відвідини бабусі шкодять дитині приймати участь у навчальному та виховному процесі, встановленому в дитячому садку, порушують режим перебування дитини в садку. Стосовно амбулаторного лікування доньки заперечує, так як дитина повинна лікуватись лікарями під доглядом матері. Вихідні дні, Державні свята та День народження, донька повинна проводити з матір»ю, яка влаштовує дитині святкові заходи. Вважає, що дитина оздоровлюється з нею та вітчимом за межами міста, у сільській місцевості і залишати її без її нагляду вважає недоцільним. Зазначає, що вона не забороняла діду та бабі спілкуватись з онукою, вони неодноразово забирали дитину на вихідні, але дитина щоразу поверталася додому пригніченою та нервовою, її батьки настроювали проти неї та її цивільного чоловіка. 17.04.2016 року, прийшовши за донькою до Позивачки, вона почула від неї відмову віддати дитину. Окрім того, мати надавала їй ляпасів, обізвала нецензурними словами (все це відбувалося в присутності малолітньої доньки) та виштовхала за двері квартири, повідомивши, що вона позбавить мене батьківських прав і дитини не віддасть. Вона одразу ж викликала поліцію та дочекавшись дільничного інспектора пішла з ним до квартири батьків. Після даної події, спілкування з позивачкою доньки припинилося, вона відмовила діду та бабі у спільних вихідних, але запропонувала вибрати час, коли вони будуть бачитися з онукою, тільки в її присутності, на що вони не погодилися. Просить суд визначити спосіб спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_4 один раз на тиждень протягом 2-х годин виключно у її присутності, за попередньою домовленістю до досягнення дитиною повноліття, покласти на Позивача витрати на оплату адвокатських послуг у повному розмірі.

3-тя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради, подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, надали до суду акт обстеження умов проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 кв.№104. В акті зазначено, що Відповідачем-матір,ю дитини створені необхідні умови для проживання та виховання дитини.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є матір»ю відповідачки ОСОБА_2, а ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_2 та онукою позивачки ОСОБА_1.

Позивачка ОСОБА_1 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 кв.№106, а Відповідач ОСОБА_2 з донькою проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, буд.№ 11 кв.№104.

З часу народження і до грудня 2015 року дитина ОСОБА_4 проживала зі своєю матір»ю та бабусею та дідусем у вищезазначеній квартирі бабусі та діда.

Після припинення спільного проживання ОСОБА_2 з батьками та виїзду з квартири позивачки з грудня 2015 року до квітня 2016 року Позивачка мала можливість спілкуватися з онукою ОСОБА_4.

Після конфлікту, який мав місце 17.04.2016 року спілкування ОСОБА_1 з онукою було припинено. ОСОБА_2 заявляє, що не чинила перешкод у спілкуванні дочки з бабусею, але наполягала на тому, щоб спілкування відбувалось тільки в її присутності, Позивачка на це не погоджувалась.

Згідно з ст.257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

При цьому, згідно зі ст. 263 СК України спір щодо участі баби діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідач наполягає на тому, що в сі»ї позивачів погана морально-психологічна атмосфера, тому перебування дитини в сім»ї позивачів не відповідає інтересам дитини, позивачка неналежним чином опікується дитиною, загодовує її, при лікуванні ігнорує приписи лікарів, налаштовує дитину проти матері та її чоловіка.

В той же час суд враховує, що з дня свого народження ОСОБА_4 росла та виховувалась за участі бабусі та дідуся. Відповідач ОСОБА_2 працювала, залишаючи дитину з позивачкою. Позивачка гуляла з онукою, готувала для неї їжу, займалася її вихованням, доглядала, коли вона хворіла, створюючи для онуки затишну сімейну атмосферу, тобто повністю опікувалася онукою.

Викладені обставини визнаються як Позивачкою так і Відповідачкою в судовому засіданні.

Неприязнені стосунки Позивачки ОСОБА_1 та Відповідачки ОСОБА_2 які склалися останнім часом, наявність яких простежувалася і в ході судового розгляду, може викликати і негативну реакцію дитини до бабусі. В ході судового розгляду дослідженими доказами, не підтверджено, що бабуся дитини поводила себе агресивно чи має негативний вплив на дитину.

Суд звертає увагу сторін у справі, що налагодження відносин матері і доньки, а саме позивачки ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 буде сприяти також і вирішенню питання про участь у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, так як подальші неприязнені стосунки між донькою та матір»ю лише негативно будуть впливати на психологічний стан дитини.

Враховуючи ті обставини, що дитина категорично відмовляється від спілкування з Позивачкою у відсутність матері, приймаються до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 щодо неможливості спілкування позивачки з дитиною за її відсутності як матері дитини.

Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно з ч. ч. 1, 2ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов»язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов»язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Позивачка не працює, за станом здоров»я здатна на належному рівні здійснювати догляд за онукою. У судовому засіданні не встановлено обставин, що спілкування позивачки з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку за умови спілкування у присутності матері дитини.

ОСОБА_4 відвідує дитячий садочок з понеділка по п»ятницю, по вихідним їздить до батьків чоловіка Позивача в село, у неділю дитина відвідує спортивну секцію, чого не заперечували сторони в судовому засіданні.

По справі встановлено бажання позивачки бабусі ОСОБА_1 приймати участь у вихованні дитини та спілкуватися з нею. Спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з бабусею, дідусем служить задоволенню життєво важливих психологічних потреб дитини. Позивачка має право на спілкування з онукою, має право приймати участь у її вихованні і при цьому відповідачка не має права перешкоджати цьому в інтересах дитини.

З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним зобов»язати матір ОСОБА_2 не чинити перешкоди бабусі ОСОБА_1 у спілкуванні з онукою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

При визначенні участі позивачки у спілкуванні та вихованні онуки суд враховує необхідність забезпечення повноцінної участі матері дитини, чоловіка Відповідачки та його батьків, бабусі у її вихованні і не погоджується з позицією позивача щодо запропонованого порядку спілкування з дитиною.

Суд вважає необхідним визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, у формі систематичних побачень з 17-00 години до 20-00 години кожної п»ятниці за місцем проживання матері ОСОБА_2 за адресою: м. Суми, пр. М.Лушпи, буд. №11 кв.№104 у присутності матері дитини ОСОБА_2 або за місцем проживання бабусі ОСОБА_1 за адресою м. Суми пр-т Курський, буд.№43 кв.№106 у присутності матері дитини ОСОБА_2, чи в іншому погодженому між ними місці.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про права дитини, ст.ст. 159, 257, 263 Сімейного кодексу України, ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Зобов»язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з онукою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 у формі систематичних побачень з 17-00 години до 20-00 години кожної п»ятниці за місцем проживання матері ОСОБА_2 за адресою: м. Суми, пр. М.Лушпи, буд. №11 кв.№104 у присутності матері дитини ОСОБА_2 або за місцем проживання бабусі ОСОБА_1 за адресою м. Суми пр-т Курський, буд.№43 кв.№106 у присутності матері дитини ОСОБА_2, чи в іншому погодженому між ними місці.

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03 квітня 2017 року.

СУДДЯ КЛИМЕНКО А.Я.