РІШЕННЯ

Іменем України

22.03.2017 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого судді Мигаль Г.П.

при секретарі Максимович М.М.

за участю:

представник відповідача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність Публічного Акціонерного Товариства "Дельта Банк",-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 06/18/06-НВ в сумі 480353,37грн. , з яких: тіло кредиту 455673,19грн., відсотки 20408,27 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №б/н від 10 жовтня 2006р., а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка складається з однієї житлової кімнати площею 29,8 кв.м, житловою площею 16,7 кв.м. та належить іпотедодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу Р/№4394, укладеного 10.10.2006р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідченого 10.10.2006р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, шляхом визнання права власності на нього за ОСОБА_3 акціонерним товариством «Дельта Банк», визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на квартиру АДРЕСА_2. Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 10 жовтня 2006 року між ОСОБА_3 акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 06/18/06-НВ (далі - Договір), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 32979,00 доларів США з розрахунку 12.50 % річних за користування кредитом на строк з 10 жовтня 2006 року до 09 жовтня 2026 року. В частині надання кредитних коштів банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі. 26 червня 2013 року між ОСОБА_3 акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає), ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитним та забезпечувальними договорами.

Таким чином, керуючись Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, ПAT «Дельта Банк» набуло статус Нового кредитора та відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків Нового Кредитора. Отже, відповідно до вищевказаного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами AT «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним договором про надання споживчого кредиту, іпотекодавець - ОСОБА_2 за договором іпотеки № Б/Н від 10 жовтня 2006 року передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 27, по вул. Лазеренка, буд.9, м. Львова, яка складається з однієї житлової кімнати та кухні загальною площею 29,8 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м. та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі - продажу Р/№4394, укладеного 10.10.2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідченого 10.10.2006 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Відповідно до ст. 514 ЦК України та вказаного Договору до ПАТ «Дельта банк» перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак, зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, станом на 28 липня 2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі: 480353,37грн.

Посилаючись на зазначені обставини, банк просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі.

У судове засідання 22.03.2017р. представник позивача не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про місце та час розгляду справи. З огляду на те, що в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника позивача та представником позивача була надано пояснення в попередніх судових засіданнях, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

Будучи присутньою в попередніх судових засіданнях, представник позивача позов підтримала з мотивів викладених у позовній заяві, просить суд позов задоволити.

Представник відповідачки та відповідачка в судовому засіданні позов заперечили. Відповідачка пояснила, що 10 жовтня 2006 року уклала з Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» договір кредитний договір та в забезпечення виконання кредитного договору договір іпотеки № 06/18/06/НВ. Предметом іпотеки за вищезгаданим договором є квартира АДРЕСА_3. Відповідачка має заборгованість перед позивачем, яка утворилася внаслідок різкої зміни курсу валют,

щомісяця відповідачка продовжує сплачувати по 3 тисячі грн. в користь позивача. Квартира, на яку позивач просить звернути стягнення, є єдиним житлом відповідачки, відповідачка не одружена, іншого житла не має. Крім цього, пояснила, що кредит надавався до 09.10.2026 р. Щодо позасудового врегулювання спору між позивачем та відповідачкою згоди не було досягнуто. В задоволенні просить відмовити.

Представник відповідачки заперечила позов, посилаючись на норми ОСОБА_6 «Про мораторій про стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого не може бути примусово відчужено без згоди влас ника нерухоме житлове приміщення, яке вважається предметом застави або предметом іпотеки, яке виступає як забезпечення зобов язань за споживчими кредитами в іноземній валюті, якщо це є єдиними нерухомом майном позичальника та загальна площа квартири не перевищує 140 кв.м. В задоволенні позову просила відмовити.

З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2006 року між ОСОБА_3 акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 06/18/06-НВ, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 32979,00 доларів США з розрахунку 12.50 % річних за користування кредитом на строк з 10 жовтня 2006 року до 09 жовтня 2026 року/а.с. 6-13/.

10 жовтня 2006 року з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним договором про надання споживчого кредиту, іпотекодавець - ОСОБА_2 за договором іпотеки № Б/Н передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_4, яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі продажу Р/№4394, укладеного 10 жовтня 2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідченого 10 жовтня 2006 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5Ю./а.с. 14-17/.

Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги № б/н від 26 червня 2013 року між ОСОБА_3 акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 акціонерним товариством «Дельта Банк», ПАТ «Кредитпромбанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитним та забезпечувальними договорами/а.с. № 22-27/, в тому числі відступлено право вимоги за кредитним та договором іпотеки, укладеним з відповідачкою (а.с.28).

Судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України № 150 від 02 березня 2015 року ОСОБА_3 акціонерне товариство «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних/а.с. № 31/.

Відповідно до рішення Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02 березня 2015 року з 03 березня 2015 року розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації /а.с. № 35/.

Відповідно до наказу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 328 від 02 жовтня 2015 року розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»/а.с. № 49/.

Судом встановлено, що відповідно до довідки № 25 від 22 січня 2016 року, виданої Приватним підприємством «Прогресивні лікувальні системи» ОСОБА_2 працює бухгалтером у ПП «Прогресивні лікувальні системи» та в період з 1 січня 2015 року по 31грудня 2015 року отримала загальну суму доходу 25624, 95 грн/а.с. № 64/.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту № 06/18/06-НВ від 10 жовтня 2016 року сума заборгованості ОСОБА_2 станом на10 лютого 2016 року становить 591765,68 грн.

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна № 67594229, сформованої 08 вересня 2016 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_5.

Відповідно до п. 2.1.1 кредитного договору № 06/18/06-НВ від 10 жовтня 2006 року банк надав позичальнику кредитні кошти на купівлю квартири, загальною площею 29.8 кв.м., яка знаходиться за адресою : м. Львів, вул. Лазаренка, 9/27, згідно договору купівлі-продажу № 4394 від 10 жовтня 2006 року в сумі 33 тисячі доларів США 00 центів.

У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором позивач звернувся до відповідачки з листом-вимогою від 27.08.2015р. про погашення простроченої заборгованості в тридцятиденний строк у розмірі 2763,01 доларів США, що еквівалентний 60958,30грн., а у випадку невиконання вказаної вимоги позивач розпочне процедуру звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно (а.с.39).

Відповідно до п. 4.1.1 кредитного договору № 06/18/06-НВ від 10 жовтня 2006 року позичальник (відповідачка у справі) зобовязувалася, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту на купівлю нерухомості, відповідно до п. 2.1.1 цього договору, забезпечити погашення отриманого кредиту шляхом внесення готівкою, або шляхом безготівкового перерахування зі свого поточного/карткового рахунку грошових кощтів у валюті отриманого кредиту на рахунок, вказаний у п.2.2 цього договору, у період з 01 по 10 число включно кожного календарного місяця, таким чином, щоб станом на 11-те число календарного місяця, заборгованість не перевищувала згідно графіку погашення заборгованості.

Відповідно до п. 4.7 кредитного договору № 06/18/06-НВ від 10 жовтня 2006 року позичальник зобовязувалася достроково погасити заборгованість за одержаними кредитами та сплатити проценти за користування ними, а також пені та штрафи, передбачені цим договорим, у разі невиконання зобовязань, передбачених у пунктах 4.5 та 4.6 цього договору.

Відповідно до п. 6.2 кредитного договору № 06/18/06-НВ від 10 жовтня 2006 року банк має право у разі невиконання позичальником умов кредитного договору та/або іпотечного договору вимагати дострокового його розірвання, припинення надання кредитів в рамках кредитної лінії, повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих процентів за користування ними, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, а у разі невиконання позичальником цих вимог звернути стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору та договорами застави/іпотеки, що можуть бути укладені в майбутньому в забезпечення виконання позичальником зобовязань за цим договором.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 договору іпотеки № б/н від 10 жовтня 2006 року, у разі порушення іпотекодавцем зобовязань, передбачених кредитним договором, або порушення іпотекодавцем умов цього договору, іпотекодержатель вправі звернути стягнення на майно з метою задоволення вимог, що підлягають задоволенню у відповідності до положень розділу 4 цього договору, на умовах передбачених цим договором. Заставна вартість майна за згодою сторін складає 32979,00 ( тридцять дві тисячі девятсот сімдесят девять) доларів США 00 центів, що курсом НБУ на 10 жовтня 2006 року (5,05 грн. за 1 долар США) складає 166543,95 ( сто шістдесят шість тисяч пятсот сорок три ) гривня 95 коп.

Відповідно до звіту про оцінку (дата оцінки 24.05.20016р., однокімнатна квартира загальною плошею 29,8 кв.м., що за адресою м. Львів, вул. Лазаренка, 9/27, проведена ТзОВ" експертна компанія "ПРОФЕСІОНАЛ", становить 593698,00 (пятсот девяносто три тисячі шістсот девянcото вісім) гривень.

Відповідно до п. 3.2.5 договору іпотеки № б/н від 10 жовтня 2006 року іпотекодержатель має право здійснення відступлення права вимоги за цим договором без отримання згоди іпотекодавця за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за кредитним договором.

Відповідно до п. 3.2.6 договору іпотеки № б/н від 10 жовтня 2006 року іпотекодержатель має право за погодженням з іпотекодавцем здійснювати переоцінку майна у звязку із змінами конюнктури ринку, інших факторів, а також в результаті продовження строку дії кредитного договору.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5 договору іпотеки № б/н від 10 жовтня 2006 року за рахунок майна іпотекодержатель має право задовільнити свої вимоги в повному обсязі, який визначається на момент фактичного задоволення разом з усією сумою кредиту, процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків, які виникли із прострочення Іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором, витратами, повязаними із зверненням на стягнення на майно, витрати, повязані з утриманням чи збереженням майна, витрати на страхування майна, та інші витрати, обумовлені виконанням умов цього договору. Іпотекодержатель набуває право звернення на майно у випадку порушення іпотекодавцем умов кредитного договору або умов цього договору. Звернення стягнення на майно здійснюється іпотекодержателем шляхом позасудового врегулювання, згідно з яким іпотекодержатель набуває право від свого імені продати майно, або прийняти його у власність в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у порядку, визначеним ОСОБА_6 України "Про іпотеку". У випадку, коли виконання п. 4.3 цього договору унеможливлюється діями або бездіяльністю іпотекодавця, іпотекодержатель має право здійснити стягнення на майно іншим способом, передбаченим чинним законодавством України, в т.ч. на підставі виконавчого напису нотаріуса або звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду. Реалізація майна здійснюється іпотекодержателем самостійно шляхом укладення від свого імені договорів купівлі-продажу майна з третіми особами, а у разі звернення стягнення на підставі рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса - в порядку, визначеному ОСОБА_6 України "Про іпотеку".

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частинами першою та третьою статті 33 ОСОБА_6 України "Про іпотеку" передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

7 червня 2014 року набув чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", згідно з пунктом 1 якого, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 ОСОБА_6 України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 ОСОБА_6 України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Судом встановлено, що у відповідачки у власності немає іншого нерухомого майна та площа квартири, що є предметом іпотеки, не перевищує 140 кв.м..

Поняття "мораторій" у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак установлений ОСОБА_6 України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 ОСОБА_6 України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом дії цього закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього ОСОБА_6 на період його чинності.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття ОСОБА_6 «Про мораторій», залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 ОСОБА_6 «Про мораторій».

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії ОСОБА_6 «Про мораторій» не підлягає виконанню.

Вищевказані положення викладені в правовій позиції Верховного суду України у справі №6-333цс15 від 10 червня 2015 року.

ОСОБА_6 України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", не передбачають підстав для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів.

При вирішенні спору суд враховує правову позицію, висловлену у справі №6-1851цс15 від 20 березня 2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 ОСОБА_6 України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У частині першій статті 36 ОСОБА_6 України "Про іпотеку" зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 ОСОБА_6 України "Про іпотеку"; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього ОСОБА_6.

При цьому, згідно з частиною першою статті 37 ОСОБА_6 України «Про іпотеку», правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього ОСОБА_6, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього ОСОБА_6.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 ОСОБА_6 України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому, договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 ОСОБА_6 України «Про іпотеку»).

Судом встановлено, що умови договору відповідачка належно не виконувала, кредит погашала з порушенням графіку, передбаченого договором кредиту, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, а пунктом 4.3 іпотечного договору передбачено, що у випадку коли звернення стягнення шляхом позасудового врегулювання унеможливлюється діями або бездіяльністю іпотекодавця, іпотекодержатель має право здійснити звернення стягнення на майно іншим способом, в т. ч. на підставі виконавчого напису нотаріуса або звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду. Пунктом 4.5 іпотечного договору передбачено, що у разі звернення стягнення на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, реалізація майна, здійснюється в порядку, визначеному ОСОБА_6 України «Про іпотеку».

В матеріалах справи відсутні дані, і позивач на це не посилався, що позивач намагався реалізувати своє право щодо набуття право власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом звернення до державного реєстратора.

В судовому засіданні оголошувалась перерва щодо можливості врегулювання спору в позасудовому порядку, однак як зазначили представник позивача та відповідач такої згоди між сторонами досягнуто не було.

Реалізація ж предмета застави за рішенням суду регулюється статтею 39 ОСОБА_6 України «Про іпотеку», відповідно до якої у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього ОСОБА_6, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що умовами іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку здійснюється в порядку, визначеному законом України «Про іпотеку», що передбачає, зокрема, спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах або із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 цього ОСОБА_6, а не шляхом визнання права власності, яке відповідно до зазначених умов того ж договору (п.4.3) та законодавства можливо реалізувати лише в позасудовому порядку, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову.

З огляду на те, що позивач на день подання позову звільнено від сплати судового збору у звязку з віднесенням до категорії неплатоспроможних та введення процедури тимчасової адміністрації, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись статтями ст. 208, 209, 212 215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №б/н від 10.10.2006 року, а саме на квартиру № 27 по вул. Лазеренка, буд .9 у м. Львові, яка належить на праві власності ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 06/18/06-НВ від 10.10.2006 року в сумі - 480353,37 грн., з яких: - тіло кредиту - 455673.19 грн.; - відсотки - 20408,27 грн., шляхом визнання права власності на вказану квартиру за ОСОБА_3 акціонерним товариством «Дельта Банк» () - відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мигаль Г.П.