РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Кремінна

Справа № 414/1148/16-ц

Провадження № 2/414/5/2017

Суд Кремінського району Луганської області

в складі : головуючого судді Костроба Ю.Ю.

за участі секретаря судового засідання Міщенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кремінна цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до Кремінського виробничого управління водопровідно каналізаційного господарства

про поновлення на роботі, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою з урахуванням заяви про уточнення позовних вимогу якій пояснила, що 20.06.2014 року її незаконно звільнили з посади діловода комунального підприємства «ВУВКГ» м. Кремінна. У зв'язку з цим вона звернулася до Кремінського райсуду з позовом до вказаного підприємства про поновлення її на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, однак 18.11.2014 року суд першої інстанції залишив її позов без задоволення. Зазначене рішення вона оскаржила до апеляційної інстанції, яка ухвалила нове рішення про задоволення позовних вимог. Кремінське ВУВКГ видало наказ №11/1 про скорочення штатної одиниці діловода та звернувся до суду з заявою про неможливість поновлення. Апеляційний суд Луганської області 15.02.2016 року у задоволенні заяви відмовив вбачаючи, що скорочення штату або чисельності у КП «Кремінське ВУВКГ» не було. З 01.03.2016 р. позивач була поновлена на роботі. Однак 14.04.2016р. наказом №155-к її було попереджено про скорочення її посади з 14.06.2016р. та запропоновано їй роботу на посаді контролера. Вона надала відповідачу медичну довідку в якій фігурує висновок комісії про стан її здоровя. Згідно вродженої аномалії структури серця вона не придатна для роботи контролера.14.06.2016р. їй запропонували роботу прибиральниці, хоча вона також не повідає стану її здоровя та звільнили з роботи.

Вона вважає звільнення незаконним внаслідок чого, вона звернулася з вказаним позовом до суду. Вона просить суд скасувати незаконний наказ про її звільнення, поновити її на посаді діловода Кремінського ВУВГ та сплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 15.06.2016р. по 24.03.2017р..

У судовому засіданні позивач свій позов підтримала та суду пояснила, що вона вважає своє звільнення з посади діловода незаконним,оскільки у разі звільнення працівників за пунктом 1 статті 40 КЗпП діють певні обмеження на звільнення окремих категорій працівників (звільнення цих категорій працівників є грубим порушенням трудового законодавства):не допускається звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років у порядку і випадках, передбачених частиною шостою ст. 179 КЗпП), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда (частина третя ст. 184 КЗпП). Крім того, з викладеного вбачається, що Відповідач звільнив її без законної на те підстави, а тому, відповідно до положень ст. 235 КЗпП України зобов'язаний поновити її на попередній роботі. Отже, враховуючи те, що в результаті незаконного звільнення не була нарахована середньомісячна заробітна плата Відповідач при поновленні на раніше займаній посаді зобов'язаний виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що позивач була звільнена законно, крім того він не погоджується з розрахунком середнього заробітку з урахуванням наступного. Згідно з пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку із затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Пунктом 2 Порядку передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої

Заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним Законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів і годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством. - на число календарних днів за цей період.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи,вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Згідно копії наказу № 155-к від 14.06.2016року (а.с.4) позивача звільнено з 14.06.2016року з посади діловода згідно п.1ч.1 ст.40 КЗпП України.

Згідно копії заяви від 07.06.2016року (а.с.5) позивач попередила керівника Кремінського ВУВКГ про непридатність для роботи за професією контролер.

Згідно медичної довідки про проходження попереднього медичного огляду працівника від 06.05.2016року (а.с.6) позивач не придатна для роботи за професією контролера.

Згідно копії наказу № 95-к від 14.04.2016року (а.с.19) були внесені зміни в структуру та штатний розклад працівників ВУВКГ, а саме скорочена 1 штатна одиниця діловода та 0,5 штатної одиниці касира. Попереджена діловод ОСОБА_1 про скорочення посади з 14.06.2016року.

Згідно довідки про доходи (а.с.59) позивач на посаді діловода отримала дохід за березень-травень 7160,20грн.

Згідно довідки про склад сімї від 24.11.2016року (а.с.83) позивач мешкає та зареєстрована з ОСОБА_2, 15.11.1999року народження.

Згідно копії посвідчення (а.с. 84) ОСОБА_2 є дитиною-інвалідом.

Згідно копії конт-розрахунку (а.с.138) до видачі позивачу належить за квітень 2016 року належить 1632.15 грн. та за травень 1954,33 грн.

В квітні 2016 року робочих днів - 21, в травні 2016 року робочих днів - 18, а разом за квітень - травень 2016 року 39 днів.

1632.15 грн. + 1954.33 = 3586,48 грн. : 39 робочих днів = 91.96 грн. ( сума вимушеного прогулу за один робочий день)

Наказом № 155-к від 14.06.2016 року позивачка була звільнення з займаної посади, а тому розрахунок вимушеного прогулу повинен здійснюватися з 15.06.2016 року по 06.03.2017 року.

В червні місяці 12 робочих днів, в липні 2016 року 21 робочих днів, в серпні 22 робочих пнів, в вересні 2016 року 22 робочих днів, в жовні 2016 року 21 робочих днів, в листопаді 2016 року 22 робочих днів, в грудні 22 робочих днів, в січні 2017 року 22 робочих днів, в лютому

1і і ~ року 20 робочих днів, в березні 4 робочих дня, а разом 188 днів.

Таким чином розрахунок середнього заробітку складає 188 днів х 91.96 грн. = 17 288,48 грн. Щодо допущення виконання рішення суду за один місяць то розрахунок повинен розраховуватися наступним чином 39 робочих днів : 2 = 19.5 робочих днів за один місяць,

91.96 ( сума вимушеного прогулу за один робочий день) х 19.5 = 1793,22 грн. ( сума яка підлягає сплаті за один місяць до негайного виконання.

Суд вважає повністю обґрунтованими позовні вимоги щодо поновлення на роботі та визнання незаконним та скасуванні наказу про звільнення позивача, оскільки у судовому засіданні встановлено, що позивач має на утриманні сина інваліда дитинства, позивач є одинокою матірю. Відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП України, Звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Таким чином відповідач, звільняючи позивача, порушив гарантії для працівника встановлені законом.

Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Крім того, відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 № 100.

Суд вважає що розрахунок позивача про розмір середнього заробітку є неправильним, оскільки твердження відповідача про те, що вона не працювала у квітні 2016р. крім її слів нічим не підтверджено, а тому брати при розрахунках до уваги заробіток за березень 2016р., як того бажає позивач, немає ніяких законних підстав.

Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу складається з наступного:

В квітні 2016 року робочих днів - 21, в травні 2016 року робочих днів - 18, а разом за квітень - травень 2016 року 39 днів.

1632.15 грн. + 1954.33 = 3586,48 грн. : 39 робочих днів = 91.96 грн. ( сума вимушеного прогулу за один робочий день)

Наказом № 155-к від 14.06.2016 року позивачка була звільнення з займаної посади, а тому розрахунок вимушеного прогулу повинен здійснюватися з 15.06.2016 року по 24.03.2017 року.

В червні місяці 12 робочих днів, в липні 2016 року 21 робочих днів, в серпні 22 робочих днів, в вересні 2016 року 22 робочих днів, в жовні 2016 року 21 робочих днів, в листопаді 2016 року 22 робочих днів, в грудні 22 робочих днів, в січні 2017 року 22 робочих днів, в лютому

2і і ~ року 20 робочих днів, в березні 18 робочих дня, а разом 206 днів.

Таким чином розрахунок середнього заробітку складає 206 днів х 91.96 грн. = 18943,76 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 18943,76грн..

Відповідно до ст..88 ЦПК України враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, в порядку розподілу судових витрат, з відповідача належить стягнути в дохід держави і судовий збір за вимоги майнового характеру.

Керуючись ст.. ст. 10,11,31,60, 88,179,209,212-215,367 ЦПК, ст.184-235 КЗпП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кремінського виробничого управління водопровідно каналізаційного господарства про поновлення на роботі, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Скасувати наказ про звільнення ОСОБА_1 з Кремінського виробничого управління водопровідно каналізаційного господарства від 14 червня 2016року № 155-к.

Поновити ОСОБА_1 на посаді діловода Кремінського виробничого управління водопровідно каналізаційного господарства.

Стягнути з Кремінського виробничого управління водопровідно каналізаційного господарства на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.06.2016року по 24.03.2017року в сумі 18943,76грн.

Стягнути з Кремінського виробничого управління водопровідно каналізаційного господарства на користь держави судові витрати в сумі 551,20 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.Ю.Костроба