Дата документу 30.11.2017 Справа № 554/4741/17
Справа № 554/4741/17
Провадження № 2/554/2641/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30 листопада 2017 року м. Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави, у складі судді Шевської О.І., при секретарі Дроздові Д.А., розглянувши у приміщенні суду у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
в с т а н о в и л а:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням прохаючи суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №14 по вул.М.Дмітрієва (Володарського), 8 а у м.Полтаві.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що їй належить квартира №14 по вул. Миколи Дмітрієва (Володарського), №8 а у м.Полтаві, на підставі договору про визначення часток та поділ нерухомого майна, що є у спільній власності подружжя від 27.07.2013 року, зареєстрованого у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ? частки квартири та на підставі договору дарування від 27.07.2013 року та іншу ? частина вказаної квартири. Позивач є єдиною власницею квартири. 12 листопада 2013 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Сторони не проживали разом до розірвання шлюбу. У 2007 році відповідача оголошували в розшук у звязку із несплатою аліментів на утримання сина ОСОБА_3, 03.04.1991 року. З боку позивача не створювалося перешкод у користування житлом. На даний час місце знаходження відповідача не відомо, а позивачу важко самостійно сплачувати комунальні послуги за квартиру. Відповідач більше року не проживає в квартирі. Факт реєстрації відповідача у спірній квартирі створює незручності для позивачки, зокрема, що оформлення та отримання субсидії на послуги.
У судове засідання позивачка не з`явилася, звернулася до суду із письмовим клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з»явився по невідомим суду причинам, належним чином повідомлений шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом, про час та місце розгляду справи.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлювати заочне рішення). Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. З цих підстав суд, спираючись на норми ч. 3 ст. 36, ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу без цих учасників процесу, у заочному порядку, та ухвалив рішення.
Перевіривши фактичні обставини справи наданими письмовими доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, належить квартира №14 по вул. Миколи Дмітрієва (Володарського), №8 а у м.Полтаві, на підставі договору про визначення часток та поділ нерухомого майна, що є у спільній власності подружжя від 27.07.2013 року, зареєстрованого у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ? частки квартири та на підставі договору дарування від 27.07.2013 року та іншу ? частина вказаної квартири.
Позивач є єдиною власницею квартири.
12 листопада 2013 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.
Сторони не проживали разом до розірвання шлюбу.
У 2007 році відповідача оголошували в розшук у звязку із несплатою аліментів на утримання сина ОСОБА_3, 03.04.1991 року. З боку позивача не створювалося перешкод у користування житлом.
На даний час місце знаходження відповідача не відомо, а позивачу важко самостійно сплачувати комунальні послуги за квартиру. Відповідач більше року не проживає в квартирі. Факт реєстрації відповідача у спірній квартирі створює незручності для позивачки, зокрема, що оформлення та отримання субсидії на послуги.
Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване приміщення у житловому будинку, призначене для постійного у ньому проживання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї та інших осіб. На підставі вимог ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх субєктів права власності, а власник може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення іншою особою дій, які порушують його право власності та з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з нормою ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Крім того, виходячи зі змісту абз.7 ст. З, ст.ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація особи за певною адресою може відбуватися тільки при наявності у ній права на житло, зняття особи з реєстрації може бути здійснено за рішенням суду в разі доведення втрати нею права на житло. Порядок реєстрації, зняття з реєстрації громадян, а також іноземців чи осіб без громадянства, які на законних підставах перебувають в України місця проживання визначено Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги законними та обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 88, 382-383, 386, 391, ЦК України, ст.ст. 3, 10-11, 15, 30, 36, 60, 74-76, 88, 169, 208, 212-215, 218, 224, 293 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №14 по вул.М.Дмітрієва (Володарського), 8 а у м.Полтаві..
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 грн.
Копію даного рішення направити ОСОБА_1 не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 10 днів із дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів із дня його проголошення, або протягом 10 днів із дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя О.І. Шевська