Справа № 569/7946/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне заяву ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання порушеним права споживача фінансових послуг банку, визнання недійсним договору кредиту у зв'язку з укладенням його під впливом обману зі сторони банку,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання порушеним права споживача фінансових послуг банку, визнання недійсним договору кредиту у зв'язку з укладенням його під впливом обману зі сторони банку звернувся ОСОБА_1

До початку розгляду справи позивач подав письмову заяву про відвід головуючому судді Ковальову І.М. у якій зазначає, що ухвалою від 26 травня 2017 року суддя Рівненського міського суду Ковальов І.М. розглянувши його позовну заяву до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання порушеним права споживача фінансових послуг банку. Визнання недійсним договору кредиту у зв'язку з укладенням його під впливом обману зі сторони банку, керуючись ч.2 ст.109, п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України повернув йому позовну заяву.

Ухвалою від 07 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області скасувала ухвалу судді Рівненського міського суду Рівненської області Ковальова І.М. від 26 травня 2017 року та передала питання про відкриття провадження за його позовом на новий розгляд до суду першої інстанції.

03 жовтня 2017 року суддя Рівненського міського суду Рівненської області Ковальов І.М. відкрив провадження у цивільній справі №569/7946/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання порушеним права споживача фінансових послуг банку, визнання недійсним договору кредиту у зв'язку з укладенням його під впливом обману зі сторони банку, призначивши судове засідання 01 грудня 2017 року. Згідно з ч.1 ст.208 ЦПК України ухвала є формою судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції не може брати участь в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, у перегляді Верховним судом України, а так само у новому розгляді її судом першої інстанції після скасування попереднього рішення або ухвали про закриття провадження у справі. З цих підстав просить суд заяву задоволити.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав свою заяву та просить суд її задоволити.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, однак подав до суду письмове клопотання у якому просив відкласти розгляд справи на іншу дату у зв'язку з зайнятістю їх представника в іншому судовому процесі.

Заслухавши позивача, з метою уникнення зволікання розгляду справи, суд вважає за необхідне розглянути заяву судді про самовідвід виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо: під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачає наступне:

"Кожен має право на справедливий... розгляд його справи...незалежним і безсто-роннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..."

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» ( № 3477- IV від 23.02.2006 року із змінами до доповненнями) , суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Рішенням Європейського суду у справі « Білуха проти України» (заява № 33949/02) від 09 листопада 2006 року встановлено, що відповідно до установленої практики Європейського Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див.вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Таких доказів суду у даній справі не надано.

Стосовно об'єктивного критерію це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими. Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. Вищевказане рішення у справі "Ветштайн протии Швейцарії" (Wettstein v.Switzerland) та рішення у справі "ОСОБА_9 проти Iспанії" (Castillo Algar v.Spain), від 28 жовтня 1998 року,п.45).

Відповідно до ст.23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

На підставах, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Тому, з врахуванням вищезазначеного рішення Європейського суду, а також з метою втілення довіри до суду громадськості у демократичному суспільстві, суд вважає за необхідне заявити самовідвід, який задоволити, а у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді відмовити, оскільки обставини на які посилається позивач є безпідставними та непередбачені ч.1 ст.21 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.20-23 ЦПК України,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ковальова І.М. відмовити.

Самовідвід судді Ковальова І.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання порушеним права споживача фінансових послуг банку, визнання недійсним договору кредиту у зв'язку з укладенням його під впливом обману зі сторони банку - задоволити.

Справу передати для розгляду іншим суддею в порядку, встановленому ст.11-1 ЦПК України.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

міського суду І.М. Ковальов