Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І., про визнання заповіту нікчемним, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2016 року,

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 25 березня 2015 року він дізнався про те, що до Ізмаїльського міськрайонного суду надійшла позовна заява від

ОСОБА_5 до Ізмаїльської міської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини. 15 травня 2015 року на його адресу надійшов лист з Ізмаїльського міськрайонного суду про залучення його до справи у якості відповідача, та повістка в судове засідання призначене на 9 червня

2015 року. При ознайомлені з матеріалами справи було виявлено заповіт ОСОБА_7, згідно якого усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті, і на що вона матиме право заповідає ОСОБА_5

У зв'язку з похилим віком та станом здоров`я заповідача вказаний заповіт посвідчений 24 червня 2009 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області

Апреленко Р.І. вдома у ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач вважав, що посвідчення заповіту здійснено з порушенням вимог законодавства, оскільки приватний нотаріус, як нотаріус районного нотаріального округу, не мала правових підстав вчиняти нотаріальні дії поза межами свого нотаріального округу, а саме на виїзді до м. Ізмаїл Одеської області.

Ураховуючи наведене, позивач просив визнати нікчемним заповіт, складений ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5, посвідчений

24 червня 2009 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І., зареєстрований в реєстрі № 1882.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2016 року, позов задоволено.

Заповіт, складений ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5, посвідчений 24 червня 2009 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І., зареєстрований в реєстрі № 1882 визнано нікчемним.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із доведеності позовних вимог.

Даний висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що 24 червня 2009 року ОСОБА_7 залишила заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме на день смерті і на що вона матиме право, заповіла ОСОБА_5

У зв'язку зі станом здоров'я заповідача заповіт посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І. вдома за адресою: АДРЕСА_1, за реєстровим № 1882.

Приватний нотаріус Апреленко Р.І. здійснює нотаріальну діяльність на підставі реєстраційного посвідчення, виданого 8 листопада 2002 року Управлінням юстиції в Одеській області за №124 про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності по Ізмаїльському районному нотаріальному округу з розташуванням робочого місця за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 78), що підтверджується листами Головного територіального Управління юстиції в Одеській області від 27 жовтня 2015 року та від 6 листопада 2015 року.

У силу статті 13-1 Закону України "Про нотаріат", пункту 11 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882, нотаріальний округ - це територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якої знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. У разі зміни адміністративно-територіального поділу України, в результаті якого розташування робочого місця приватного нотаріуса увійшло до іншого нотаріального округу, нотаріальна діяльність відповідних нотаріусів повинна бути зареєстрована в цьому нотаріальному окрузі. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу. Нотаріус не має права здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених Законом.

Статтею 41 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених ст. ст. 9, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України.

З урахуванням наведених норм, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що нотаріальна діяльність здійснюється нотаріусом у межах свого нотаріального округу та за місцем знаходження приміщення державної нотаріальної контори, в якій працює державний нотаріус, або приміщення, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. Законодавством заборонено нотаріусу здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу.

Під терміном «район» і «район у місті», необхідно розуміти різні за своїм значенням адміністративно-територіальні одиниці в системі адміністративно-територіального устрою України, правовий статус яких повинен визначатися законом (рішення Конституційного Суду України

від 13 липня 2001 року №11-рп/2001).

Відповідно до Указу Президії Верховної Ради УРСР від 4 січня 1965 року №64 місто Ізмаїл є містом обласного підпорядкування і має виділений окремий міський Ізмаїльський нотаріальний округ.

Таким чином, у разі розташування робочого місця приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу в м. Ізмаїлі нотаріус вчиняє нотаріальні дії в приміщенні, яке є його робочим місцем. Нотаріальні дії поза робочим місцем (на виклику) нотаріус вчиняє в межах нотаріального округу, до якого відноситься його діяльність, тобто в Ізмаїльському районі.

Частина 1 ст.1257 ЦК України визначає, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч.2 ст. 215 ЦК України).

Встановивши, що заповіт ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 було посвідчено приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І., на території

м. Ізмаїла, яке є містом обласного підпорядкування та має виділений окремий міський Ізмаїльський нотаріальний округ, тобто поза межами свого нотаріального округу - Ізмаїльського району, що є порушенням вимог щодо його посвідчення, а також, що даний заповіт порушує інтереси позивача як спадкоємця за правом представлення, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про визнання оспорюваного заповіту нікчемним.

Вказані висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи касаційної скарги відповідача про дотримання вимог закону при посвідченні заповіту, вираження спадкодавцем у заповіті дійсної волі щодо розпорядження майном та відсутність підстав для визнання його недійсним не спростовують висновків судів попередніх інстанцій щодо нікчемності вказаного заповіту в силу порушення вимог закону щодо його посвідчення нотаріусом.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до необхідності переоцінки доказів, встановлення обставин, які, на думку відповідача спростовують вимоги позивача щодо нікчемності заповіту.

В ході розгляду справи відповідач не була обмежена у праві подавати докази та доводити ті обставини, на які вона посилалася.

При вирішенні справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
І.М. Фаловська