Справа № 352/879/17
Провадження № 22-ц/779/1752/2017
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Малєєв
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2017 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, процентів від суми позики та трьох процентів річних від простроченої суми позики,

в с т а н о в и л а :

В травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, процентів від суми позики та трьох процентів річних від простроченої суми позики (а.с. 2-4).

Згідно заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відповідач позов не визнав, двічі за викликом суду в судові засідання не з'являвся. Боргові зобов'язання, взяті за розпискою, свідомо відмовляється виконувати. Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог (а.с. 6).

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено - накладено арешт на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1, яке знаходиться за місцем його проживання у будинковолодінні АДРЕСА_1, на загальну суму позовних вимог, що становить 75210 (сімдесят п'ять тисяч двісті десять) грн 47 коп. (а.с. 8).

Відповідач ОСОБА_1 оскаржив зазначену ухвалу в апеляційному порядку з тих мотивів, що 31.08.2017 ним подано до суду першої інстанції заперечення проти позову, оскільки він не позичав у позивача ніяких коштів, не писав розписки, а звідки у позивача розписка без підпису відповідача останньому не відомо. Апелянт вважає, що суд безпідставно наклав арешт лише на підставі заяви позивача, не встановивши обставини справи.

Просить ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2017 року про забезпечення позову скасувати (а.с.17-19).

Сторони по справі в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

За наслідками апеляційного розгляду суд вважає за належне апеляційну скаргу відхилити з таких підстав.

Задовольняючи заяву та накладаючи арешт на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 на загальну суму позовних вимог, що становить 75210 грн 47 коп., суд першої інстанції, керуючись ст.151, 152, 153 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, оскільки невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на те, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки відповідач-апелянт заперечує щодо позову, не визнає ані грошову позику, ані розписку (абз. 14 на а.с. 19).

Суд першої вірно з'ясував особу відповідача, врахував відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам та наклав арешт на рухоме та нерухоме майно відповідача виключно на загальну суму позовних вимог, що становить 75210 грн 47 коп.

Апеляційний суд, враховуючи матеріали справи та приписи Постанова Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності вжитих судом першої інстанції заходів забезпечення позову, не свідчать про неврахування судом інтересів осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із накладенням такого арешту, та про настання незворотних наслідків, зумовлене обмеженням користування та розпорядження арештованим майном.

Інші доводи апелянта (в т.ч., що відповідач не підписував і не складав ніякої розписки, що не отримував письмової вимоги щодо повернення позики, що позивач вводить суд в оману - а.с. 19 та ін.) в порушення приписів ст. 60 ЦПК України не підтверджено належними, допустимими доказами та не спростовують правильності висновку суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за належне апеляційну скаргу - відхилити, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

керуючись ст.ст. 209, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: Р.Й. Матківський

В.Д. Фединяк