Номер провадження: 22-ц/785/5117/17
Номер справи місцевого суду: 1505/3937/2012
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів: Дрішлюка А.І.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Бахірко А.Г.,

за участю: позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 березня 2017 року за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, до ОСОБА_4, треті особи: ТОВ «Овен», ДП фірма «Гомер» про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення суду від 28 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3, яка діяла в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, до ОСОБА_4, треті особи: ТОВ «Овен», ДП фірма «Гомер» про визнання права власності. Вказаним рішенням позовні вимоги ОСОБА_3, було задоволено частково.

При цьому, в поданій заяві ОСОБА_4 стверджує, що визнаючи за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину нерухомого майна у вигляді садового будинку та земельної ділянки, а також 1/2 частини автомобілю, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 з 21 грудня 1984 року по 24 липня 2003 року перебувала з покійним ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі й відповідно до ч.1 ст. 22 КЗпС Української РСР майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Проте, 04 квітня 2012 року ОСОБА_4 з листа відділу ДРАЦС у Приморському районі м. Одеси стало відомо про поновлення актового запису № 263 від 30 вересня 1989 року про розірвання шлюбу між його батьком - ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2011 року у цивільній справі № 8-1/07, яка в подальшому апеляційним судом Одеської області була залишена без змін.

Таким чином, на думку ОСОБА_4, існує ряд нововиявлених обставин, а саме ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2011 року, 29 лютого 2012 року та ухвала апеляційного суду від 07 лютого 2013 року, які дозволили відновити актовий запис про розірвання шлюбу, що тягне за собою необхідність у перегляді висновків Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області щодо визнання за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину нерухомого майна у вигляді садового будинку та земельної ділянки, а також 1/2 частини автомобілю. Також, заявник вказує, що оскільки спадкова справа відкрита то розмір обов'язкової частки у спадщині повинен визначати нотаріус.

На підставі викладеного заявник просить суд скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 вересня 2010 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, яка діяла у своїх та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, до ОСОБА_4, треті особи: ТОВ «Овен», ДП фірма «Гомер» про визнання права власності, та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення від 28 вересня 2010 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, наголошуючи на відсутність підстав встановлених статей 361 ЦПК України.

Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 березня 2017 року заяву ОСОБА_4 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт ОСОБА_4 в своїй апеляційній скарзі зазначив адресу свого проживання: АДРЕСА_1, апеляційним судом Одеської області неодноразово здійснювались спроби сповістити ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи за всіма відомими адресами його проживання та знаходження, однак усі судові повістки повернулися до суду апеляційної інстанції з відмітками про невручення за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Згідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Недобросовісним користування процесуальними правами вважається, зокрема, заявлення численних необґрунтованих відводів суддям, нез'явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій, подання зустрічних позовів без дотримання вимог ЦПК, одночасного оскарження судових рішень в різних видах проваджень, подання апеляційних та касаційних скарг на судові акти, які не можуть бути оскаржені тощо. Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що апелянт ОСОБА_4 був належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи, неотримання ним повісток є зловживанням наданими правами, враховуючи ті обставини, що апелянт в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся неодноразово належним чином у відповідності до чинного процесуального законодавства. Колегія суддів враховує, що апелянт, як ініціатор провадження на цій стадії, повинен проявляти процесуальну зацікавленість рухом своєї скарги, і крім судових повісток, має можливість отримати інформацію про розгляд його скарги в Інтернеті - мережі на офіційній сторінці апеляційного суду Одеської області.

Тому, слід визнати, що апелянт самостійно розпорядився своїми процесуальними правами та не з'являється в судові засідання до апеляційного суду Одеської області з неповажних причин.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що сторони процесу повинні вживати заходи для того, щоб дізнатися про рух та розгляд їх справ.

Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи та у доступі до сулу апеляційної інстанції.

З врахуванням тривалості судового розгляду, зокрема на стадії апеляційного розгляду, колегія суддів прийняла рішення про розгляд апеляційної скарги по суті без явки відповідача ОСОБА_4, який зловживає своїми процесуальними правами та обов'язками.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляцію позивача ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.361 ЦПК України підставою для перегляду рішень або ухвал, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відповідно до п. 6 вище зазначеної Постанови Пленуму ВССУ №4 від 30 березня 2012 року при вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК України.

Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, нововиявленими обставинами є фактичні обставини, які мають істотне значення і які об'єктивно існували на час розгляду справи, але не були відомі і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою про перегляд рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що обставини на які посилається заявник не є нововиявленими, оскільки матеріалами справи встановлено, що про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 у 1989 році сторонам було відомо під час розгляду справи, що в свою чергу підтверджується ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 липня 2011 року (т. 2 а.с. 267).

Отже, обставини на які посилається заявник не є нововиявленими, оскільки вони були відомі сторонам по справі та досліджувались при розгляді судами попередніх інстанцій.

За таких обставин судова колегія вважає, що обставини на які посилається заявник в розумінні ч. 2 ст. 361 ЦПК України не є нововиявленими.

Судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції постановляє ухвалу з додержанням норм права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 312, 313-315, 317, 319, 361, 365 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік