Справа № 493/915/16-ц
Провадження № 2/493/23/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді БОДАШКО Л.І.,

за участю: секретаря ТИХОНОВОЇ Н.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балті Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Балтської міської ради Одеської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем та визнання особи спадкоємцем четвертої черги,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому стверджує, що 09 січня 2009 року в с. Гольма Балтського району Одеської області помер ОСОБА_6, з яким вона проживала однією сімєю як чоловік і жінка з 01 січня 1999 року і по день його смерті, тобто по 09.01.2009 року, вела з ним спільне господарство, проживала разом з ним в її будинку в с. Гольма Балтського району Одеської області, у них був спільний побут, взаємні права та обовязки, що притаманні подружжю, та в той час а ні ОСОБА_6, а ні вона в іншому шлюбі не перебували. Після його смерті позивач здійснила поховання чоловіка ОСОБА_6 івідкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку, тому їй необхідно встановити факт спільного проживання однією сімєю понад пять років для визначення її спадкоємцем за законом четвертої черги.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просить їх задовольнити, стверджуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_3 і ОСОБА_6 з січня 1999 року жили разом в житловому будинку позивача однією сімєю у незареєстрованому шлюбі, вели спільне господарство, у них був спільний побут, взаємні права та обовязки, вони у іншому шлюбі не перебували, позивач після смерті ОСОБА_6 поховала його, ховала зі свого будинку, що підтвердив староста села ОСОБА_7, та свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

Представник відповідача - Балтської міської ради Одеської області, в судове засідання не зявився, направив суду клопотання про розгляд справи без його участі, при цьому не заперечує проти задоволення вимог позивача щодо встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем та визнання особи спадкоємцем за законом четвертої черги.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_2 заперечує проти задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_3, оскільки вважає, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт проживання однією сімєю ОСОБА_3 із ОСОБА_6, що свідчить із записів погосподарських книг, які були оглянуті в судовому засіданні, а також показами свідків ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_15

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання двічі не зявився, хоча викликався належним чином, згідно Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року.

Заслухавши вимоги представника позивача, заперечення представника відповідача ОСОБА_4, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Ознакою сім'ї є наявність між її членами взаємних прав та обов'язків. Члени сім'ї наділені цілою системою прав та обовязків, які зумовлені їхнім спільним проживанням.

Частинами 1, 2 ст. 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного Кодексу про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 з 01 січня 1999 року по 09.01.2009 року проживав з ОСОБА_3 однією сім'єю, як чоловік та жінка без шлюбу в житловому будинку позивача по вул. Грушевського, 43 в с. Гольма Балтського району Одеської області, вони були поєднані спільним побутом, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, між ними, дійсно, склалися відносини, притаманні подружжю.

Факт спільного проживання сторін однією сім'єю, як чоловіка та жінки без шлюбу підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_16, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_17, ОСОБА_11, ОСОБА_12

Так, свідок ОСОБА_7 показав, що працює старостою села Гольма Балтського району Одеської області і живе в цьому селі з часу свого народження. Він вірогідно знає, що ОСОБА_3 і ОСОБА_6 жили разом як чоловік і жінка на протязі 10 років з 1999 року. У них у господарстві була кобила з підводою, на цій підводі ОСОБА_6 возив обіди у тракторну бригаду, жили вони в будинку ОСОБА_3 Коли помер ОСОБА_6, то ховала його позивач з її будинку, в якому вони жили разом. В погосподарських книгах, де вказаний ОСОБА_6, жодні дані про те, де він жив і з ким, відсутні і взагалі відсутні будь-які відомості, навіть підпис нібито ОСОБА_6 викликає сумнів в достовірності, а відносно ОСОБА_3 вказано який будинок, скільки кімнат, яке господарство, вказана і кобила, на якій працював ОСОБА_6. Він стверджує, що є випадки, коли записи у погосподарських книгах розбігаються з тим, що дійсно існує, це могло статися із-за недбалості осіб, яким було доручено заповнювати цю книгу, так сталося і відносно ОСОБА_3 і ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила, що живе по-сусідству з ОСОБА_3 і добре знає, що ОСОБА_6 і ОСОБА_3 жили разом як чоловік і жінка в будинку ОСОБА_3, в якому є лише одна кімната. У них було спільне господарство, корова, дві свині, кури, кобила. Вони часто ходили до неї в гості, а вона ходила неодноразово до них. Коли ОСОБА_6 захворів, ОСОБА_3 їздила до нього в лікарню, купувала ліки, передавала їжу, а коли не могла їхати, то передавала їй гроші для придбання ліків для ОСОБА_6 Коли ОСОБА_6 помер, то ховала його позивач зі свого будинку, синів ОСОБА_6 вона ніколи не бачила і вони до батька не приїжджали, а також не були і під час поховання. ОСОБА_3 готувала обід і на 9 днів і на 40 днів після смерті ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_9 підтвердила суду той факт, що позивач і спадкодавець жили однією сімєю в будинку ОСОБА_3 на протязі 10 років до його смерті, вели спільне господарство, працювали разом на присадибній ділянці, ходили разом в гості як чоловік і дружина. До ОСОБА_18 ОСОБА_6 жив зі співмешканкою ОСОБА_13, з якою припинив відносини приблизно в 1995-1996 році. ОСОБА_13 його покинула і пішла від нього жити до іншого чоловіка, ОСОБА_6 деякий час жив сам, а згодом зійшовся з позивачем, перейшов жити в будинок ОСОБА_3, де вони жили разом з січня 1999 року по день його смерті. Ховала його ОСОБА_3 зі свого будинку, виконувала релігійні обряди.

Свідок ОСОБА_19 також підтвердила суду той факт, що жили позивач і ОСОБА_6 разом як чоловік і жінка на протязі 10 років в будинку ОСОБА_3 , в якому була лише одна кімната і одне ліжко, вона навіщала їх, оскільки вони жили по-сусідству, а також вони разом ходили до неї в гості. У них було спільне господарство, корова, свині, кобила, кури, доглядали за худобою разом, ОСОБА_3 лікувала ОСОБА_6, коли той захворів, їздила до нього в лікарню, а коли він помер, то ховала його позивач зі свого будинку.

Свідок ОСОБА_17 показала суду, що працювала секретарем Гольмянської сільської ради з 2006 по 2015 рік. Чи жили разом ОСОБА_3 і ОСОБА_6 з 1999 року однією сімєю вона не знає, але в погоспорарських книгах немає запису про те, що вони жили разом, записи в цій книзі робили працівники бібліотеки, та інші особи, кому це доручалося. Вона особисто цього не робила, однак декілька раз бачила на подвірї ОСОБА_3 ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_13 підтвердила суду, що перебувала з ОСОБА_6 у фактичних шлюбних відносинах до 1995-1996 років, точно не памятає, покинула його так як він зловживав спиртними напоями і перейшла жити до іншого будинку, до своєї доньки. Як жив і з ким ОСОБА_6 вона не знає, але думає, що він не міг жити як чоловік і жінка з ОСОБА_3, оскільки у них велика різниця у віці. Він при зустрічах з нею не казав, що живе з ОСОБА_3, а казав, що живе один. Однак, хоронила ОСОБА_6 саме ОСОБА_3 зі свого будинку.

Свідок ОСОБА_11 показала суду, що вона працювала продацем в магазині і до неї приходила за продуктами ОСОБА_3 і говорила їй, що нібито їй соромно, що в селі говорять про те, що вона живе з ОСОБА_6, оскільки той молодший від неї, коли це було вона не памятає, однак декілька раз бачила ОСОБА_6 на подвірї ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_12 показала суду, що ОСОБА_6 жив з ОСОБА_13, після того, як вони розійшлися, вона з ОСОБА_6 не спілкувалася і не знає з ким він жив, але бачила його на подвірї ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_20 показала суду, що ОСОБА_6 жив в своєму будинку сам, жити однією сімєю з ОСОБА_3 як чоловік і жінка він не міг, оскільки різниця у віці у них 25 років. В 2011 році приїжджав син ОСОБА_6 ОСОБА_4, прийшов до неї з пляшкою горілки, сказавши, що дізнався в магазині про смерть батька, після чого пішов до ОСОБА_3, яка його вигнала, а на ніч прийняла ОСОБА_8, після чого той уїхав. ОСОБА_6 помер в лікарні, хто його ховав, вона не знає і не знає з якого будинку.

Свідок ОСОБА_15 показав суду, що знав ОСОБА_6 дуже добре, працювали разом на тракторній бригаді, останній час ОСОБА_6 на підводі розвозив обіди працівникам тракторної бригади. ОСОБА_6 вживав спиртні напої, тому розійшовся з ОСОБА_13 і з того часу він з ним тільки декілька раз зустрічався, той казав, що живе один. З ким згодом жив ОСОБА_6 йому не відомо, оскільки він живе в с. Гольма -1, а ОСОБА_6 жив в с. Гольма-2 .

Зважаючи, на вище викладене, суд приходить до висновку, що факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_6, як чоловіка і жінки однією сім'єю без шлюбу мав місце протягом зазначеного позивачем періоду, тобто з 01.01.1999 року до 09.01.2009 року і тому дана вимога підлягає задоволенню, а також підлягає задоволенню і вимога щодо визнання позивача спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_6

Що ж стосується даних, внесених в погосподарські книги с. Гольма Балтського району Одеської області про те, що в будинку ОСОБА_3 не був зареєстрований ОСОБА_6 і що ОСОБА_6 нібито був зареєстрований в іншому будинку, то суд до цих обставин відноситься критично, оскільки в судовому засіданні шляхом допиту свідків, в тому числі старости села ОСОБА_7 і колишнього секретаря сільської ради ОСОБА_17, встановлено, що особи, яким було доручено робити перепис належним чином, віднеслися до цієї роботи недбало і що вище вказані записи є недостовірними.

Суд також відноситься критично до показів свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12 і ОСОБА_20 в частині того, що вони знають про стосунки ОСОБА_3 і ОСОБА_6 зі слів інших осіб і вважають, що ці особи не могли жити як чоловік і жінка, оскільки у них велика різниця у віці, що не відповідає дійсності.

Суд також констатує, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у встановлений законом строк не подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та взагалі таких заяв не подали, а ОСОБА_4 рішенням апеляційного суду Одеської області від 25.06.2015 року відмовлено у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини у звязку з відсутністю поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3,21 СК України, ст.1258, 1259, 1264, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 3 « Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 11, 60, 209, 212, 214-215, 256 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Балтської міської ради Одеської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем та визнання особи спадкоємцем четвертої черги - задовольнити в повному обсязі.

Визнати встановленим факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_6 однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, тобто, з 1999 року по 2009 рік в с. Гольма Балтського району Одеської області.

Визнати ОСОБА_3 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 09 січня 2009 року в с. Гольма Балтського району Одеської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СУДДЯ