Дата документу 09.03.2017
Справа № 2-2814/03
Провадження № 4-с/334/10/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2017 р. Ленінський райсуд м.Запоріжжя у складі:

головуючого - Добрєва М.В.;

при секретарі - Матвієнко О.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 до державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення арешту /зацікавлена особа: ОСОБА_3І./,

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_1, просить суд скасувати постанову держвиконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 16.01.2015 р. за ВП № 45000262 про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Заявник, в обґрунтування своїх доводів, посилається на те, що 26.08.2003р.Ленінським районним судом м. Запоріжжя було ухвалене рішення по цивільній справі № 2-2814/2003 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та коштів на утримання позивачки, за яким з відповідача було стягнуто аліменти на утримання двох синів: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Євгена, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини його заробітку та коштів на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини його заробітку до досягнення дитиною 3-х років. На підставі виконавчого листа, виданого 21.01.2004 р., державним виконавцем Ленінського ВДВС ЗМУЮ, ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження та постановами від 16.01.2015 р. за ВП № 45000262 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, а також накладено арешт на всі кошти боржника, які містяться на рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк» та ЗОДАТ «РайффайзенБанкАваль».

В процесі виконання рішення суду, заявником ОСОБА_1 була у повному обсязі сплачена вся заборгованість на користь ОСОБА_3 /ОСОБА_1/ Н.І. в сумі 49350,00 грн.

Скаржник ОСОБА_1 офіційно працює в ТОВ «ТБ «Енергоальянс», та згідно постанови № 519/8 від 30.03.2016р. з його заробітної плати утримуються аліменти на користь ОСОБА_3 /ОСОБА_1/ Н.І. в розмірі 1/3 частини заробітку на утримання дітей. Станом на 17.07.2016 року заборгованість по аліментам відсутня, у звязку з чим 19.07.2016 р. він звернувся до державного виконавця із заявою про зняття арешту з його майна та банківських рахунків.

Однак, 19.07.2016 р. листом держвиконавця за вих..№ 29387, йому було відмовлено у знятті арешту, оскільки виконавче провадження зі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей є періодичним та на теперішній час воно не завершене, арешт з рахунків боржника зняти неможливо, так як згідно п.5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх випадках незавершеного виконавчого провадження і арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Натомість, вказаний арешт перешкоджає йому припинити діяльність приватного підприємця, оскільки заарештовано його рахунки в банках, а також арешт, накладений на його майно перешкоджає йому користуватись та розпоряджатись ? частини квартири № 87 в будинку № ? по вул. Незалежної України в м. Запоріжжя, чим порушуються його конституційні права громадянина України.

Тому, ОСОБА_1 вважає дії державного виконавця Дніпровського ВДВС Запорізького міського управління юстиції щодо відмови в знятті арешту з його майна та рахунків незаконними, та просить скасувати постанови, яким вказані арешти накладено.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 свої вимоги підтримав у повному обсязі, на обставинах, викладених у скарзі наполягає, просить її задовольнити.

Державний виконавець Дніпровського ВДВС ОСОБА_5, проти скарги не заперечує, надав суду письмові пояснення на скаргу, просить розглянути її на розсуд суду.

Зацікавлена особа- Камінська Н.І, в судове засідання не зявилась з невідомих причин, про час та місце слухання справи була повідомлено вчасно.

Суд, заслухавши пояснення сторін та розглянувши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 Цивільно-процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

26.08.2003р.Ленінським районним судом м. Запоріжжя було ухвалене рішення по цивільній справі № 2-2814/2003 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та коштів на утримання позивачки, за яким з відповідача було стягнуто аліменти на утримання двох синів: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Євгена, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини його заробітку та коштів на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини його заробітку до досягнення дитиною 3-х років /а.с.9/. На підставі виконавчого листа, виданого 21.01.2004 р. /а.с.14-15/, державним виконавцем Ленінського ВДВС ЗМУЮ, ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження та постановами від 16.01.2015 р. за ВП № 45000262 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, а також накладено арешт на всі кошти боржника, які містяться на рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк» та ЗОДАТ «ОСОБА_6 Аваль» /а.с.19,73,74/.

В процесі виконання рішення суду, заявником ОСОБА_1 була у повному обсязі сплачена вся заборгованість на користь ОСОБА_3 /ОСОБА_1/ Н.І. в сумі 49350,00 грн. Станом на 17.07.2016 року заборгованість по аліментам у скаржника відсутня, що підтверджується довідкою державного виконавця № 29987 від 19.07.2016р. /а.с.77/.

Скаржник ОСОБА_1 офіційно працює в ТОВ «ТБ «Енергоальянс», та згідно постанови № 519/8 від 30.03.2016р. з його заробітної плати утримуються аліменти на користь ОСОБА_3 /ОСОБА_1/ Н.І. в розмірі 1/3 частини заробітку на утримання дітей, що підтверджується довідкою ТОВ «ТБ «енергоальянс» № 14/07 від 14.07.2016р. /а.с.78/., у звязку з чим 19.07.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця із заявою про зняття арешту з його майна та банківських рахунків /а.с.76/.

Натомість, 19.07.2016 р. листом держвиконавця за вих.№ 29387, йому було відмовлено у знятті арешту оскільки виконавче провадження зі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей є періодичним та на теперішній час воно не завершене /а.с.79-80/.

Відповідно до ст.19 Конституції України - органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року, «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державної виконавчої служби чи іншої посадової особи ДВС під час виконання судових рішень у цивільних справах» одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обовязок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до загальних правил, встановлених ч.ч. 6-7 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом.

Однак, судом встановлено, що на теперішній час законні підстави для продовження арешту відсутні, скаржник у повному обсязі сплатив заборгованість по аліментам, офіційно працює, з його заробітку щомісячно відраховуються аліменти на користь колишньої дружини ОСОБА_3І на утримання дітей, при цьому скаржник не може вільно розпоряджатись своєю часткою квартири, на яку накладений арешт, а також не має змоги вирішити юридичні питання, повязані з припиненням підприємницької діяльності в податкових органах у звязку з арештом його банківських рахунків, на яких, до того ж, відсутні будь-які грошові кошти, згідно довідки банку.

Окрім цього, сама державний виконавець у своїх письмових поясненнях до скарги підтверджує всі вищевикладені обставини та не заперечує проти зняття арешту за рішенням суду.

Тому, дії державного виконавця Дніпровського ВДВС Запорізького міського управління юстиції, ОСОБА_2, щодо відмови в знятті арештів з майна та банківських рахунків скаржника, суд вважає незаконними, а постанови такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до частин 1-2 ст. 381 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи вищевикладене і керуючись ст.ст. 383, 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати постанови державного виконавця Дніпровського відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції, ОСОБА_2 від 16.01.2015 р. ВП № 45000262 про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження та про арешт коштів боржника ОСОБА_1

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Запорізької області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: Добрєв М. В.