24 березня 2017 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
судді Скиба М.М.,
за участю секретаря Панаслюк Є.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду м. Дзержинська цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування коштів в порядку регресу,
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 13.12.2013 року о 23.05 год. рухаючись по вул. Шевченка в м. Донецьк, керуючись транспортним засобом «Тайота» д.н. НОМЕР_1, перед зміною напрямку руху при розвороті ліворуч, не переконався, що це буде безпечно, в результаті здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив ст. 124 КУпАП.
На дату скоєння вказаної пригоди ОСОБА_1 не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Вина ОСОБА_1 у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 07.02.2014 року.
Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілому.
Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою до якої було додано копію діючого на той час полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.
Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність та скоїв ДТП.
Ст. 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону після проведення виплати, потерпілій особі, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1
МТСБУ зверталось до ОСОБА_1 з листами про наявність у нього полісу обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності, та компенсацію понесених витрат в добровільному порядку.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви представник позивача просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, про причини неявки суд не інформував. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 13.12.2013 року о 23.05 год. рухаючись по вул. Шевченка в м. Донецьк, керуючись транспортним засобом «Тайота» д.н. НОМЕР_1, перед зміною напрямку руху при розвороті ліворуч, не переконався, що це буде безпечно, в результаті здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив ст. 124 КУпАП.
Вказані обставини встановлені постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 07.02.2014 року, яка набрала законної сили (а.с. 6-7).
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, провадження у справі було закрито у звязку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а. с. 6-7).
В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Тайота» з державними номерними знаками АН2002АВ, під керуванням ОСОБА_2
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, спричинені особі збитки є втрати, яких вона зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. ст. 993, 1191 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до п.п. 38.2.1., 38.2.2., 38.2.3. ст. 38 Закону (в редакції, чинній на момент виплати страхового відшкодування) МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону; до водія транспортного засобу, який заволодів транспортним засобом за допомогою протиправних дій; до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов'язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом.
Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року передбачено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу ( п.2 ч.2 ст. 79 ЦПК України).
Згідно з ч.1 ст. 84 ЦПК України, витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівці в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати з оплати судового збору в розмірі 1378,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.
На підставі ст. ст. 10,11,60.212 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :