Справа №577/5253/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1721/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Левченко Т. А. , Кононенко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 вересня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Конотопський міський відділ управління державної міграційної служби України в Сумській області

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись із позовом, ОСОБА_3 просив суд визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим будинком №96 по вул. Заозерній (Ворошилова) в с. Підлипне м. Конотоп Сумської області.

Свої вимоги мотивує тим, що він є власником будинку №96 по вул. Заозерній (Ворошилова) в с. Підлипне м. Конотоп Сумської області на підставі договору дарування від 13.05.2016 року. У вищевказаному будинку зареєстровані він, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 З 25.08.2015 року відповідач у вказаному будинку не проживає, добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку, а тому він, як власник не може розпоряджатися вказаним будинком.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Доводи скарги мотивує тим, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин норми ст.ст.150, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України, оскільки спір підлягає вирішенню з підстав ст.ст.383 та 391 ЦК України. Вказує, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 листопада 2015 року встановлено факт відсутності відповідача за місцем реєстрації. Зазначає, що ОСОБА_4 не проживає за місцем реєстрації, а він сплачує за нього комунальні послуги, тому порушуються його права як власника житлового будинку.

Сторони в судове засіданні не зявилися, але про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач як член його сімї, без поважних причин понад один рік не проживає у житловому будинку №96 по вул. Заозерній в с. Підлипне м. Конотоп Сумської області.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_3 є власником будинку №96 по вул. Заозерна с. Підлипне м. Конотоп Сумської області на підставі договору дарування від 13.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі №292.

З довідок Підлипненської сільської ради м.Конотоп від 01.07.2016 року №122 та від 27.12.2016 року №1198 вбачається, що у будинку №96 по вул. Заозерній в с. Підлипне м. Конотоп Сумської області зареєстровані ОСОБА_3 та його мати ОСОБА_5, а також зареєстровані та не проживають тітка ОСОБА_8 та батько ОСОБА_4

Заочним рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26.11.2015 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано. В рішенні зазначено, що з 25.08.2015 року сторони проживають окремо, але без зазначення їх фактичного місця проживання і це простовує доводи апеляційної скарги проте, що цим рішенням встановлені обставини щодо не проживання відповідача у спірному будинку.

Підставами позовних вимог ОСОБА_3 є те, що відповідач не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому вважає, що відповідач на підставі ст. 405 ЦК України втратив право користування житловим приміщенням.

Згідно зі ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених правових норм правом користування житлом, що знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Положеннями ст.405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, при доведеності факту не проживання без поважних причини особи більше одного року в будинку вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням на підставі зазначеної статті.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є членом сімї позивача, а саме його батьком. Відповідач не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 через неприязні відносини з сином, які виникли після розірвання шлюбу з з його матірю ОСОБА_5

Статтями 10-11 та 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що всупереч вищезазначеним приписам ЦПК України, позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що відповідач дійсно був відсутній за місцем постійного проживання без поважних причин понад один рік.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач не здійснює оплату комунальних послуг, не є підставою, у відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, для визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

Власник будинку не позбавлений прав предявлення до відповідача вимоги про відшкодування йому понесений витрат на утримання будинку.

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим будинком.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно зясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: