Категорія 24Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

за участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Вінницягаз» про визнання незаконним рішення комісії про проведення нарахування за порушення,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Вінницягаз» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2017 року,

встановила:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з даним позовом до ПАТ «Вінницягаз» про визнання незаконним рішення комісії по проведенню нарахування за порушення. Просив визнати незаконним рішення комісії Жмеринського управління з експлуатації газового господарства ПАТ «Вінницягаз» по проведенню нарахувань за порушення, оформлене протоколом засідання комісії по проведенню нарахувань за порушення від 02.08.2016 року, яким вирішено провести нарахування на суму 37 626,87грн.

Посилається на те, що він є побутовим споживачем природного газу. 07 жовтня 2015 року працівниками Жмеринського УЕГГ було демонтовано газовий лічильник марки «Меtrіх № 105414», 2003 року випуску, яким він користувався протягом багатьох років, та направлений на державну повірку. В зв'язку з цим, позивачем було придбано через мережу Інтернет новий газовий лічильник марки «САМГАЗ 04 118/2001-2», заводський № 5091719. Даний лічильник 12 жовтня 2015 року був під'єднаний до мережі газопостачання та опломбований пломбою С252 86099, про що зроблено відповідний запис в розрахунковій книжці № НОМЕР_1.

З жовтня 2015 року позивач проводив оплату за спожитий газ відповідно до показань лічильника. Жодних зауважень до нього з боку Жмеринського УЕГГ не надходило.

08 червня 2016 року ним отримано від відповідача повідомлення № 37, яким його зобов'язано надати доступ представникам оператора ГРМ до лічильника газу для проведення його демонтажу на повірку. Така вимога була ним виконана.

11.06.2016 року газовий лічильник перевірений на місці за допомогою магніту представником ПАТ «Вінницягаз» Завальнюком В.І., за результатом якої будь яких змін в ході включення газових приборів не було виявлено. В подальшому газовий лічильник був демонтований, про що складено акт без номера. При цьому, слюсарем ОСОБА_4 на зворотному боці акту зазначено, що захисні пломби заводу виробника і Жмеринського МУГГ, стокерна стрічка 6415234, скло суматора при візуальному огляді пошкоджень не мали. Також при візуальному огляді не було встановлено пошкоджень корпуса. Після демонтажу лічильника, для захисту системи від зовнішнього втручання працівниками Жмеринського УЕГГ було встановлено вставку, про що також зазначено в акті. Демонтований лічильник було поміщено в пакет, який опломбовано стокерною стрічкою № 6415234.

13.06.2016 року позивача в телефонному режимі було повідомлено про проведення експертизи демонтованого лічильника.

Через кілька днів позивачу надійшов лист - запрошення на засідання комісії, яке мало відбутися 25.07.2016 року о 10-00 год. за наслідками експертної перевірки лічильника. Про неможливість бути присутнім на засіданні через зайнятість на службі, позивачем було повідомлено в телефонному режимі службову особу Жмеринського УЕГГ. В усній розмові з працівником Жмеринського УЕГГ Завальнюком В.І., останній повідомив позивачу, що за результатами проведеної експертизи лічильника встановлено стороннє втручання, про що складені відповідні акти.

Позивач ОСОБА_2 категорично заперечує таке втручання зі свого боку і членів родини та пояснив, що невелике споживання природного газу протягом з листопада 2015 року по травень 2016 року пов'язане з тимчасовим не проживанням в будинку. Оплата проводилась за фактично спожитий газ відповідно до показників лічильника.

В подальшому на адресу позивача надійшов лист від 08.08.2016 року за вих. № 02/327, додатки до якого містили: протокол засідання комісії по проведенню нарахувань за порушення від 02.08.2016 року; акт - розрахунок збитків від 02.08.2016 року; рахунок на оплату № 000025174 від 04.08.2016 року; рахунок на оплату № 000025182 від 04.08.2016 року, з яких вбачається те, що комісія Жмеринського УЕГГ ПАТ «Вінницягаз» по проведенню нарахувань за порушення прийняла рішення, яке оформлене протоколом засідання комісії від 02.08.2016 р., про проведення нарахування ОСОБА_2 на суму 37 626,87 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2017 року позов задоволено.

Визнано незаконним рішення комісії Жмеринського управління з експлуатації газового господарства ПАТ «Вінницягаз» по проведенню нарахувань за порушення, оформлене протоколом засідання комісії по проведенню нарахувань за порушення від 02.08.2016 року, яким вирішено провести нарахування на суму 37 626,87грн.

Стягнуто з ПАТ «Вінницягаз» на користь ОСОБА_2 3500,00 гривень у відшкодування витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ПАТ «Вінницягаз» на користь держави 640,00 гривень судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач у справі ПАТ «Вінницягаз» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на його незаконність, необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та таким, що порушує права скаржника, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник скаржника відповідача у справі ПАТ «Вінницягаз» - Мудрик О.С. апеляційну скаргу повністю підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Позивач у справі ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнали та заперечили проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просили рішення залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін у справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів переконана, що рішення суду першої інстанції у даній справі зазначеним вимогам Закону повністю відповідає.

Судом установлено, що 07.10.2015 р. працівниками Жмеринського УЕГГ у квартирі АДРЕСА_1 в присутності абонента ОСОБА_2 було демонтовано газовий лічильник марки «Метгіх № 105414», 2003 року випуску, про що свідчить акт про зняття побутового газового лічильника на держповірку (а.с.8)

В зв'язку з цим, позивачем було придбано новий газовий лічильник марки «САМГАЗ 04 118/2001-2», заводський № 5091719, який 12.10.2015 р. електрогазозварником ПП «ВОК-ПЛЮС» ОСОБА_7 із дотриманням будівельних норм і правил, які діють в Україні був під'єднаний в будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1.

08.06.2016 р. ОСОБА_2 було надіслано повідомлення № 37 щодо доступу представників операторам ГРМ до приміщення, де розташований лічильник газу для проведення робіт з демонтажу лічильника на позачергову повірку (а.с. 16)

За результатами демонтажу було складено відповідний акт б/н від 11.06.2016 р., згідно з яким при візуальному огляді пошкоджень не виявлено, корпус лічильника не пошкоджено. Крім того, під час перевірки роботи лічильника за допомогою магніту будь яких змін в ході включення газових приборів не було виявлено. (а.с.17)

Згідно із складеним ПАТ «Вінницягаз» актом № 1898 від 13.06.2016 р. вбачається, що комісією було проведено експертизу лічильника газу «Самгаз» № 5091719, в результаті якої було виявлено порушення, яке свідчить про несанкціоноване втручання в роботу лічильника з метою зменшення показів кількості спожитого газу. Зупинка лічильника проводилась під дією магнітного поля за допомогою двох неодимових магнітів, один з яких встановлено на клапані вимірювального блоку, що не передбачено конструкцією лічильника, другий магніт встановлюється на корпусі лічильника в верхній частині з тильної сторони (а.с.18).

В подальшому, після розборки вимірювального блоку лічильника виявлено встановлену металічну пластину на верхню частину клапана задньої камери. За допомогою стороннього неодимового магніту, під дією магнітного поля якого, клапан виходив з щеплення із вимірювальною камерою, що приводило до зупинки лічильника. Лічильник визнано непридатним до подальшої експлуатації через зміну його заводської конструкції, а саме: встановлення в вимірювальний блок стороннього предмету. Зазначене зафіксоване в акті ПАТ «Вінницягаз» № 1899 від 30.06.2016 р. (а.с. 19).

За результатами проведеної експертизи, комісією в складі голови комісії Жмеринського УЕГГПАТ «Вінницягаз»начальника - Кудлаєнка Є.С, членів комісії: начальника служби обліку газу - Максимчук В.І., провідного бухгалтера - Куявович А.М., юрисконсульта - Мудрик О.С. було прийнято рішення, яке оформлене протоколом від 02.08.2016 р., про проведення нарахування ОСОБА_2 на суму 37 626,87 грн. (а.с.23-24).

За наслідками прийнятого рішення, відповідно до акту-розрахунку збитків від 02.08.2016 р. та рахунків на оплату № 000025174 від 04.08.2016 р. та № 000025182 від 04.08.2016 р. ОСОБА_2 виставлено рахунки, згідно з якими йому необхідно сплатити 36 079,97 грн. за необлікований (донарахований) об'єм природного газу та 1546,90 грн. за відшкодування вартості експертизи лічильника.(а.с.25-26).

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовано Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою НКРЕ № 2494 від 30.09.2015 року та Положенням про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженим наказом Мінпаливенергетики від 27.12.2005 р. № 619.

За приписами глави 10 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем, якщо під час перевірки (обстеження) комерційного ВОГ або при контрольному огляді вузла обліку за домовленістю сторін або ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб'єкта ринку природного газу) буде ініційована експертиза щодо перевірки пошкодження пломб/ЗВТ чи несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, вони мають діяти з урахуванням положень цієї глави. Після зняття ЗВТ та/або пломби, пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу, чи гвинта, на якому закріплено пломбувальний матеріал (далі - пломба), в присутності сторін пломба або ЗВТ пакується в пакет з поліетилену чи з іншого цупкого матеріалу (або в транспортну тару, що передбачена заводом-виробником та зазначена в паспорті на ЗВТ), який опломбовується пломбою Оператора ГРМ з унікальним номером та за бажанням пломбою споживача (суміжного суб'єкта ринку природного газу). При цьому представник Оператора ГРМ складає протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу (по одному екземпляру для кожної сторони), в якому чітко зазначає: 1) поштову адресу місця проведення експертизи; 2) дату та орієнтовний час проведення експертизи; 3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця проведення експертизи); 4) сторону, відповідальну за доставку ЗВТ та/або пломби на експертизу.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з встановленої судом відсутності зазначеного вище протоколу про направлення засобу вимірювальної техніки - лічильника газу на експертизу.

Разом з тим, даний порядок призначення та проведення експертизи визначений Положенням про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженим наказом Мінпаливенергетики від 27.12.2005 р. № 619, згідно п. 3.1 якого, лічильники газу під час експлуатації підлягають експертизі в таких випадках:3.1.1. У разі сумніву споживача щодо відповідності показів лічильника об'ємам газу, використаних газовими приладами та пристроями споживача за письмовим зверненням споживача.3.1.2. У разі виявлення споживачем ознак порушення конструкції лічильника газу, у тому числі справності лічильного механізму, або порушень у роботі лічильника газу за письмовим зверненням споживача.3.1.3. У разі виявлення представником газопостачальної (газотранспортної) організації: невідповідності показів лічильника об'ємам газу, використаних газовими приладами та пристроями споживача;ознак порушень конструкції лічильника газу, у тому числі справності лічильного механізму, або порушень у роботі лічильника;ознак зняття мастичних пломб або порушення повірчого тавра; зриву або пошкодження пломб газопостачальної (газотранспортної) організації на лічильнику газу або на патрубках лічильника;пристроїв, які застосовані для навмисного заниження показів лічильника газу.

Судом встановлено та підтверджується належними доказами у справі те, що у позивача як споживача газу будь яких сумнівів щодо його справності не було. Крім того, як вбачається з акту демонтажу лічильника газу для проведення експертизи, представники газопостачальної (газотранспортної) організації зауважили, що захисні пломби заводу виробника і Жмеринського МУГГ, стокерна стрічка 6415234, скло суматора при візуальному огляді пошкоджень не мали. Також при візуальному огляді не було встановлено пошкоджень корпусу лічильника.

Главою 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. Акт про порушення після пред'явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об'єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення.

Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення. Акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об'єму та обсягу природного газу і його вартості. (п.11 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем).

Таким чином, складання комісією акта-розрахунку необлікованого (донарахованого) об'єму та обсягу природного газу і його вартості можливо лише в разі розгляду відповідного акта про порушення та подальшого його задоволення.

Однак, судом першої інстанції встановлено, що вказана процедура не була дотримана, оскільки в ході розгляду справи факт складення акту про порушення не знайшов свого підтвердження. Таким чином, рішення комісії про проведення нарахувань за порушення, оформлене протоколом від 02.08.2016 р. є незаконним, у зв'язку тим, що воно прийняте всупереч встановленому законодавством порядку.

Відповідно до вимог статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції в ході розгляду справи роз'яснювалось сторонам положення вимог статті 60 ЦПК України, якою встановлено, що кожна сторона зобов'язана до вести ті обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Зокрема і необхідність проведення експертизи з метою повного та об'єктивного розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є правильний, обґрунтований та справедливий, постановлений на підставі наданих сторонами та досліджених місцевим судом належних та допустимих доказів. Суд при ухвалені рішення дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, з чим також повністю погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що рішенням комісії Жмеринського управління з експлуатації газового господарства ПАТ «Вінницягаз» по проведенню нарахувань за порушення, оформлене протоколом засідання комісії по проведенню нарахувань за порушення від 02.08.2016 року, створено небезпеку порушення прав позивача, оскільки листом від 31.08.2016 року позивачу запропоновано в 3-денний термін з дня отримання листа здійснити погашення суми перерахунку (донарахування) за несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу. У разі невиконання вимоги у встановлений термін, відповідач зазначив про припинення розподілу природного газу до домоволодіння ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 37). При цьому, судом правильно не взято до уваги пояснення представника відповідача про те, що відповідач не мав наміру відключати газ, а даний лист є лише спосіб тиску на позивача, оскільки вчинення визначених відповідачем в листі дій віднесено до його повноважень та повністю узгоджується з положеннями Кодексу газорозподільних систем, зокрема п. 6 ч. 1 ст. 7 розділу VI, а також п. 3 ч. 1 ст. 2 розділу XI.

Таким чином, оскільки місцевим судом на підставі досліджених доказів обґрунтовано встановлено наявність реальної небезпеки порушення прав позивача з боку відповідача, а тому звернення до суду з позовом про визнання рішення незаконним є належним способом захисту, у зв'язку з цим дійшов правильного висновку про задоволення даного позову.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача не зміг спростувати висновків суду першої інстанції та не довів правомірності дій відповідача при зняті лічильника у споживача ОСОБА_2, відсутність протоколу про направлення засобу вимірювальної техніки (лічильника газу) на експертизу, що передбачено главою 10 Розділу Х Кодексу, відсутність підстав для проведення експертизи, які визначені п. 3.1 Положення, відсутність акту про порушення, що передбачено главою 5 розділу ХІ Кодексу, законність повноважень складу комісії, яка прийняла оскаржуване рішення, що передбачено п.п. 8, 9 глави 2 розділу ХІ Кодексу, а також відсутність акта-розрахунку необлікованого (донарахованого) об'єму та обсягу природного газу і його вартості, що передбачено п. 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу, про що наголошувалося позивачем та його представником.

Також, колегія суддів повністю погоджується і з критичною оцінкою місцевим судом заперечень представника відповідача в частині (як він вважає) обрання позивачем неналежного способу захисту, оскільки суд давши правильну оцінку як позовним вимогам позивача так і запереченням відповідача і у їх сукупності з іншими доказами у справі, правильно вирішив дану цивільну справу. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав відповідає вимогам закону.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Стаття 1 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, згідно статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Відповідно до положень частин 1,3 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно положень частини 1 статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до вимог статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1). При їх здійсненні особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч. 2). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням правом в інших формах (ч. 3). При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч. 4). Не допускається використання цивільних прав для неправомірного обмеження конкуренції, зловживанням монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція (ч. 5). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені чч. 2-5 ст. 13 ЦК, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Зокрема, згідно із ч. 3 ст. 16 ЦК суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частини 2-5 ст. 13 ЦК України.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою собою способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Так у п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином колегія суддів погоджується з переконаннями позивача в обранні вірного, визначеного чинним законодавством, способу захисту порушеного права, оскільки оскаржуваним позивачем рішенням відповідача від 02.08.2016 року створено реальну небезпеку порушення прав позивача, оскільки відповідачем йому запропоновано в 3-х денний термін з дня отримання листа здійснити погашення суми перерахунку (донарахування) за несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу, а у разі невиконання ним цієї вимоги відповідач зазначив про припинення розподілу природного газу до його домоволодіння.

У контексті наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Також колегія суддів вважає, що судом правильно у відповідності до вимог статті 88 ЦПК України вирішено питання про розподіл між сторонами судових витрат та відповідно до ст. 84 ЦПК України питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат на правову допомогу в розмірі 3500,00 грн., що підтверджується наданим позивачем та його представником до справи розрахунком вартості адвокатських послуг та квитанцій про їх оплату (а.с. 83-86).

Колегія суддів переконана, що оскаржуване відповідачем рішення суду першої інстанції є правильним, законним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.09 року «Про судове рішення у цивільній справі», а апеляційна скарга висновків суду не спростовує та підлягає відхиленню.

Враховуючи викладене, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та не порушені норми процесуального права.

За таких обставин колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та переконана, що дане рішення є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги, що наведені на їх обґрунтування, висновків суду належними та допустимими доказами не спростовують і не дають підстав для висновку про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду у даній справі підлягає залишенню без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Вінницягаз» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий : /підпис/ В.М. Медяний

Судді : /підпис/ М.В. Матківська

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом: