У Х В А Л А

судового засідання

"17" листопада 2017 р. м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі

головуючого-судді - Мартинишин М.О.

при секретарі - Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування, -

встановив:

позивач звернувся в суд із вищевказаним позовом.

Крім цього, позивач подав заяву про забезпечення позову по вказаній справі, в якій просить накласти арешт на квартиру №86 в будинку №63 на вул. В.Великого у м.Львові, стверджуючи, що не вжиття таких заходів може утруднити, та зробити неможливим виконання рішення суду, внаслідок чого її законні права позивача не будуть захищені.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускаються на будь якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Це підтверджується абз. 2 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, у тому числі, накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановлення обов'язку вчиняти певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання, зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до вимог ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності з роз'ясненнями, викладеними в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із розяснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Вивчивши матеріали позову, розглянувши заяву позивача, виходячи від обставин справи, суд вважає, що така заява підлягає до часткового задоволення, оскільки між сторонами дійсно існує спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, та виходячи із обсяг позовних вимог, суд вважає, що слід забезпечити позов шляхом накладенням арешту на 1/2 частку квартири №86 в будинку №63 на вул. В.Великого у м.Львові, яка належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування, р.№882, 21.04.2010, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, оскільки такий спосіб забезпечення позову передбачений законом, і його невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, внаслідок чого законні права позивача не будуть захищені.При обранні способу забезпечення позову судом були враховані інтереси як позивача так і відповідача.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 151 -154 Цивільного процесуального кодексу України,-

ухвалив:

заяву позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/2 частку квартири №86 в будинку №63 на вул. В.Великого у м.Львові, яка належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування, р.№882, 21.04.2010, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3.

Виконання ухвали доручити Франківському відділу Державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання.

Ухвала суду про забезпечення позову може бути предявлена до виконання - 18 листопада 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, або протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Мартинишин М.О.