Справа №2-1309/11 07.12.2017 07.12.2017 07.12.2017
Провадження №22-ц/784/2288/17
Головуючий у першій інстанції-Циганок В.Г.
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

за участю відповідача -ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2012 року у цивільній справі за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра»

до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3

про стягнення кредитної заборгованості

У С Т А Н О В И Л А:

У березні 2010 року ВАТ КБ «Надра» звернулось з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 21 березня 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 08/03/2008/840 К-797 строком до 20 березня 2015 року, за яким останній отримав 16 257, 43 доларів США для придбання автомобіля. Придбаний ОСОБА_2 автомобіль марки «Шевроле Авео» передано в заставу банку. Виконання кредитних зобов'язань позичальника також забезпечено порукою ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Посилаючись на порушення позичальником кредитних зобов'язань та виникнення станом на 20 січня 2010 року заборгованості, банк просив стягнути з відповідачів солідарно 18 923,08 доларів США, що еквівалентно (1:8,0055) 151 488, 71 грн.

Справа неодноразово розглядалась судами (з ухваленням і скасуванням заочного рішення та зміною підсудності).

У травні 2012 року ПАТ КБ «Надра» уточнило позовні вимоги (а.с.98). Визначивши заборгованість станом на 22 травня 2012 року, банк просив стягнути з відповідачів солідарно 146 412, 83 грн. кредитної заборгованості, що еквівалентно 18321,07 доларів США, з яких 12 551, 84 доларів США за кредитом, 3 432, 77 доларів США за відсотками, 710, 72 грн. пені та 1 625, 74 доларів США штрафу.

Відповідачі позов не визнали. ОСОБА_2 посилався на те, що автомобіль добровільно реалізував, а кошти у розмірі 7 000 доларів США перерахував банку. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 посилались на скрутне матеріальне становище та неможливість виконання обов'язків поручителів.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2012 року позов задоволено частково, з відповідачів солідарно на користь ПАТ КБ «Надра» стягнуто кредитну заборгованість станом на 22 травня 2012 року у розмірі 146 412, 83 грн., та 1 584, 13 грн. судових витрат.

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на судове рішення, в якій просив рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд не врахував погашення боргу за рахунок продажу заставного майна та не дав оцінку належності розрахунку боргу і закінченню позовної давності.

В судове засідання апеляційного суду представник позивача та відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 і його представник не з'явились. Представник апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_4, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, направив заяву про розгляд справи у його відсутності. Справу розглянуто у відсутності відповідачів ОСОБА_2. ОСОБА_3 та представників сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 526, частин 1 статті 530 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За правилами статті 1048 ЦК (параграф 1 цієї глави) розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За наслідками порушення договору позичальником, що передбачено частиною 2 статті 1050 ЦК, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У разі порушення зобов'язання настають й правові наслідки, встановлені договором (законом), в тому числі сплата неустойки - пені та штрафу (стаття 611 ЦК).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

З матеріалів справи вбачається, що 21 березня 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 08/03/2008/840К-797 ( далі - Договір), за яким банк видав позичальнику 16 257, 43 доларів США кредитних коштів на придбання автотранспортного засобу з відсотковою ставкою 14, 8 % та відкрив кредитну лінію з лімітом 915,29 доларів США на витрати на страхові платежі за договором страхування з відсотковою ставкою 1,69 % на місяць. Строк дії Договору - до 20 березня 2015 року (а.с.4-6). Стороною Договору, умовами якого передбачені обов'язки поручителя, є і ОСОБА_3 Виконання позичальником кредитних зобов'язань забезпечено заставою автомобіля, придбаного за кредитні кошти. Цього ж дня між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 08/03/2008/840/К-797, за яким поручитель поручився перед кредитором за належне виконання позичальником своїх боргових зобов'язань (а.с.7).

Умовами Договору передбачено порядок повернення кредиту, розмір мінімального щомісячного платежу (пункти 2.2.1-2.2.3), порядок зарахування коштів у разі несвоєчасного внесення платежів ( пункт 2.2.4,2.2.5), умови нарахування та розмір пені у разі прострочення строку сплати мінімального платежу (пункт 5.1) та штрафу за порушення окремих вимог Договору (пункт 5.2), а також право банку на дострокове повернення кредиту (пункти 4.2.4, 4.2.5).

Грошові кошти у розмірі, еквівалентному 16257,43 доларів США, ОСОБА_2 отримав 21 березня 2008 року (а.с.10).

З липня 2008 року позичальник порушував умови Договору, а з листопада 2008 року - припинив сплату щомісячних платежів (а.с. 8-9).

Вимога-попередження про дострокове повернення кредиту надіслана банком ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 25 січня 2010 року (а.с. 11).

30 серпня 2010 року на рахунок ПАТ КБ «Надра» надійшло 7000 доларів США, отриманих з продажу заставного майна позичальника (а.с.81).

З наданого банком розрахунку вбачається, що зазначена сума 30 серпня 2010 року спрямована на погашення заборгованості по відсотках - 4091,95 доларів США, на погашення тіла кредиту - 2912,54 доларів США (а.с.99,100).

Внаслідок зарахування цієї суми станом на 22 травня 2012 року загальна заборгованість по відсотках зменшилась з 7524,72 доларів США (9068,07 - 1543,35) до 3432,77 доларів США(а.с.100), за тілом кредиту з 15464,38 доларів США до 12551,84 доларів США (а.с.99).

Отже доводи апелянта про те, що суд не врахував внесені ним у серпні 2010 року на погашення заборгованості 7000 доларів США спростовуються наявними у справі доказами.

Загальна заборгованість ОСОБА_2 станом на 22 травня 2012 року за тілом кредиту складає 12 551,48 доларів США, що еквівалентно 100 308,03 грн. , за відсотками - 3432,77 доларів США, що еквівалентно 27 432,98 грн.

Вимоги за пенею заявлені банком (а.с.100) за період з червня 2011 року по травень 2012 року, що складає 710,72 доларів США та еквівалентно 5679,72 грн. (а.с.98, 100).

Таким чином, загальна заборгованість ОСОБА_2 станом на 22 травня 2012 року складає: 12 551,48 доларів США, що еквівалентно 100 308,03 грн., за тілом кредиту, 3432,77 доларів США, що еквівалентно 27 432,98 грн. за відсотками, 710,72 доларів США, що еквівалентно 5679,72 грн., за пенею, а всього 16694,97 доларів США, що еквівалентно 133 420,73 грн.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про доведеність вимог банку щодо стягнення 1625,74 доларів США штрафу.

Відповідно до пункту 5.2 Договору штраф у розмірі 10% від суми кредиту нараховується позичальнику у разі невиконання ним вимог пунктів 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору, які передбачають обов'язки позичальника забезпечити банк необхідними документами, суворо дотримуватись умов договору, повідомляти банк про зміну обставин, що можуть вплинути на виконання зобов'язань тощо.

З матеріалів справи не вбачається, яке саме порушення, як окремий випадок, стало підставою для нарахування штрафу, а також коли цей штраф нарахований.

Таким чином, визначена судом першої інстанції заборгованість відповідача за Договором в загальному розмірі 18321,07 доларів США підлягає зменшенню на розмір штрафу (1625,74 ) до 16 695,33 доларів США, що еквівалентно 133 412,38 грн.

Стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2 відповідає вимогам статей 526,611,1048,1050 ЦК.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апелянта про сплив позовної давності.

Відповідно до правил частини 3 статті 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленому до винесення ним рішення.

Таких заяв до суду першої інстанції відповідачі не подавали.

Але, у будь-якому разі, вимоги банку щодо стягнення заборгованості, яка почала накопичуватись з липня 2008 року, заявлені банком у березні 2010 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, а пеня станом на травень 2012 року розрахована за період з червня 2011 року.

Не можна вважати достатньо обґрунтованим і посилання апелянта на неналежність розрахунку заборгованості.

Апелянтом не зазначено, в якій частині цей документ мав відповідати та не відповідає загальним вимогам, передбаченим статтею 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому заперечень щодо правильності будь-яких нарахувань (тіла кредиту, відсотків, пені, штрафу) відповідачі в суді першої інстанції не висловлювали. Не містить посилань на невірний розрахунок щомісячних нарахувань (окрім посилання на неврахування 70000 доларів США) й апеляційна скарга.

Отже, підстав для скасування судового рішення та відмови в позові колегія суддів не вбачає.

Рішення суду в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителів не оскаржено.

Згідно зі статтею 88 ЦПК перерозподілу підлягають і судові витрати. Виходячи з пропорційності заявлених (146 412, 83 грн.) та задоволених позовних вимог (133412,38 грн.) позивачу підлягають відшкодуванню з понесених ним судових витрат (1634,88 грн.) - 1489,74 грн., тобто по 496,57 грн. кожним відповідачем. Апелянту ОСОБА_2 з понесених ним судових витрат (1666,38 грн.) відшкодуванню підлягає 147,98 грн.

Керуючись статтями 309,316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2017 року змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 за договором «Автопакет» №08/03/2008/840 К-797 заборгованість станом на 22 травня 2012 року у розмірі 133 412,38 грн.

Стягнути з на користь публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» з ОСОБА_2 348,61 грн. судових витрат, з ОСОБА_1, ОСОБА_3 по 496,57 грн. судових витрат з кожної.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: Н.О.Шаманська

В.В.Коломієць