Справа № 743/1300/16-ц Провадження № 22-ц/795/520/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Павленко О. В. Доповідач - Вінгаль В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:ГУБАР В.С., КУЗЮРИ Л.В.
при секретарі:Шапко В.М.
за участю:ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про вселення до будинку,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 січня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким вселити її до будинку АДРЕСА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_6 грубо порушила право ОСОБА_4 на проживання у спірному будинку, оскільки згідно ст.156 ЖК України позивачка є членом сім'ї ОСОБА_6, має право проживати у вказаному будинку після його відчуження та може бути виселена тільки на підставі ст.116 ЖК України.

Заявниця наполягає на тому, що не з власної волі залишила будинок, що підтверджується актом сільради та небажанням ОСОБА_6, щоб заявниця проживала у спірному будинку.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з безпідставності заявлених вимог, так як позивачка добровільно виселилася з будинку по АДРЕСА_1 у власний будинок для проживання та не являється членом сім'ї власника будинку - відповідачки ОСОБА_6, яка розпоряджається своєю власністю на власний розсуд.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом по справі встановлено, що ОСОБА_6 належить вцілому житловий будинок по АДРЕСА_1, а саме 1/2 частина будинку належить на підставі свідоцтва про право власності на житло Ріпкинської районної державної адміністрацією від 29 січня 2007 року, а інша 1/2 частина - на підставі договору дарування від 24 квітня 2007 року, укладеного між дарувальником ОСОБА_4 та обдарованим ОСОБА_6

Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 28 січня 2016 року є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2.

Згідно довідки виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради №3193 від 17 жовтня 2016 року ОСОБА_4 з 12 січня 1989 року до теперішнього часу зареєстрована в АДРЕСА_1.

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про вселення її до будинку АДРЕСА_1. Вимоги обґрунтовувала тим, що у 2007 році позивачка подарувала вказаний будинок доньці ОСОБА_6 та залишилася проживати в будинку на правах члена сім'ї власника будинку. Наприкінці 2016 року відповідачі повідомили ОСОБА_4, що вирішили продати будинок, але вона не погодилася, через що у сім'ї виник конфлікт. 02 жовтня 2016 року відповідачі перевезли речі позивачки до будинку АДРЕСА_2, який використовується як дача через відсутність газового опалення. ОСОБА_4 немає змоги зайти до спірного будинку, оскільки відповідачі повісили на двері навісний замок.

Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_4 добровільно виселилася із будинку АДРЕСА_1 до будинку АДРЕСА_2, який належить їй на праві власності, у результаті чого втратила право користування будинком АДРЕСА_1.

Факт добровільного виселення ОСОБА_4 із спірного будинку підтверджується показанням свідка ОСОБА_8, який на вимогу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 безпосередньо на грузопасажирському мікроавтобусі перевозив речі з одного будинку у інший. При цьому, доказів звернення ОСОБА_4 до правоохоронних органів із заявами про чинення їй перешкод у користуванні спірним будинком матеріали справи не містять.

Не заслуговують на увагу посилання заявниці на акт Ріпкинської селищної ради від 16 жовтня 2016 року як на доказ залишення спірного будинку не з власної волі, оскільки обставини щодо відсутності доступу до речей зазначені комісією зі слів самої позивачки.

Посилання заявниці на неможливість проживати у АДРЕСА_2, який належить їй на праві власності через відсутність газового опалення не має правового значення для даної справи та не є підставою для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції.

Зважаючи на наведене, рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки, викладені у судовому рішенні, доводами апеляційної скарги не спростовуються, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: