Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком, встановлення порядку виховання і спілкування; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: орган опіки та піклування Ужгородської міської ради Закарпатської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської радиЗакарпатської області, про усунення перешкод у спілкуванні з сином і встановлення порядку виховання та спілкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ужгородського районного суду Закарпатської області від 05 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 08 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що її син ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі до 12 листопада 2015 року, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_6 Малолітній ОСОБА_6 та його батьки проживали разом з позивачем та її чоловіком. Дитина звикла до життя з бабою та дідом, а також дуже їх любить. Через непорозумінням між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 остання забрала дитину, переїхала проживати до м. Мукачева Закарпатської області та чинить перешкоди бабі та діду у спілкуванні та вихованні малолітнього ОСОБА_6

Враховуючи викладене, ОСОБА_3, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила: зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 з внуком ОСОБА_6, не чинити перешкоди у його вихованні, встановити порядок участі у вихованні малолітнього ОСОБА_6, який проживає з матір'ю ОСОБА_4 по АДРЕСА_1, визначити систематичні побачення та можливість вільного з ним спілкування не в присутності матері, окремо проживаючими бабою ОСОБА_3 та дідом ОСОБА_7, які проживають по АДРЕСА_2, а саме: два рази на місяць: перший та третій вихідні дні (з 19.00 год. п'ятниці до 21.00 год. неділі) та в святкові дні (з 19.00 год. передсвяткового дня до 21.00 год. останнього святкового дня) за місцем проживання баби ОСОБА_3 та діда ОСОБА_7, дозволити відвідувати дитину кожний вівторок і четвер з 18.00 год. до 21.00 год. на території м. Мукачева Закарпатської області. Встановити один місяць влітку для оздоровлення дитини по місцю постійного проживання баби ОСОБА_3 та діда ОСОБА_7 під час їх відпустки.

У вересні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_6 Через непорозуміння ОСОБА_4 забрала дитину, переїхала проживати до м. Мукачева Закарпатської області та чинить йому перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 просив: зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні ОСОБА_6, визначити систематичні побачення та можливість вільного спілкування з сином не в присутності матері, а саме: два рази на місяць: перший та третій вихідні дні (з 19.00 год. п'ятниці до 21.00 год. неділі) та в святкові дні (з 19.00 год. передсвяткового дня до 21.00 год. останнього святкового дня) за місцем проживання баби ОСОБА_3 та діда ОСОБА_7, встановити один раз на місяць для оздоровлення дитини по місцю постійного проживання баби та діда під час їх відпустки, забезпечити одноразове щоденне спілкування з сином з використанням мобільного телефону не менше 10 хвилин.

Рішенням Ужгородського районного суду Закарпатської області від 05 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 08 червня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 з онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також не чинити перешкоди у його вихованні. Встановлено порядок участі у вихованні малолітнього ОСОБА_6, який проживає з матір'ю ОСОБА_4 по АДРЕСА_1, визначено систематичні побачення та можливість вільного з ним спілкування не в присутності матері окремо проживаючим бабі ОСОБА_3 та діду ОСОБА_6, які проживають по АДРЕСА_2, а саме: два рази на місяць: перший та третій вихідні дні (з 19.00 год. п'ятниці до 20.00 год. неділі) за місцем проживання баби ОСОБА_3 та діда ОСОБА_7 Дозволено відвідувати дитину кожний вівторок і четвер з 18.00 год. до 21.00 год. на території м. Мукачева Закарпатської області. Встановлено один місяць влітку для оздоровлення дитини по місцю постійного проживання баби ОСОБА_3 та діда ОСОБА_7 під час їх відпустки. У задоволенні решти позову ОСОБА_3 відмовлено. Позов ОСОБА_5 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_5 із сином ОСОБА_6, а також не чинити перешкоди у його вихованні. Встановлено порядок участі у вихованні малолітнього ОСОБА_6, визначено систематичні побачення та можливість вільного з ним спілкування не в присутності матері, а саме: два рази на місяць: перший та третій вихідні дні (з 19.00 год. п'ятниці до 20.00 год. неділі) за місцем проживання баби ОСОБА_3 та діда ОСОБА_7 та в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_7 Дозволено відвідувати дитину кожний вівторок і четвер з 18.00 год. до 21.00 год. на території м. Мукачева Закарпатської області у присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_7 Встановлено один місяць влітку для оздоровлення дитини по місцю постійного проживання баби ОСОБА_3 та діда ОСОБА_7 під час їх відпустки, за вимогою сторін в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_7 У задоволенні решти позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позови ОСОБА_3 та ОСОБА_5 задовольнити частково - визначити порядок побачень останніх з ОСОБА_6 відповідно до висновку органу опіки та піклування.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позови ОСОБА_3 та ОСОБА_5 частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивачі характеризуються позитивно, умови проживання останніх задовільні, а наданий висновок органу опіки та піклування не відповідає інтересам дитини. Разом з тим, батько зобов'язаний брати участь у вихованні доньки і має право на особисте спілкування з нею, а матір, яка проживає з дитиною, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Крім того, баба та дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні.

Такі висновки колегія суддів вважає правильними і такими, що узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 листопада 2015 року було розірвано.

Від вказаного вище шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_6

На час розгляду справи подружжя проживає окремо.

За час шлюбу, під час виникнення сімейних конфліктів, відповідач забрала сина та переїхала проживати до м. Мукачева Закарпатської області.

Судами також встановлено, що після того, як сторони вирішили розлучитися, відповідач перешкоджає батьку дитини - ОСОБА_5, а також бабі ОСОБА_3 та діду ОСОБА_7 у спілкуванні з малолітнім ОСОБА_6

Органом опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області надано висновок, відповідно до якого останній вважає за доцільне встановлення ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 наступний порядок побачень з ОСОБА_6: кожної першої та кожної третьої суботи місяця з 10.00 год. по 13.00 год. у центральній частині або в іншому людному місті м. Мукачева у присутності ОСОБА_4 або в інший час та місце по домовленості між сторонами.

Характеристики з місця роботи на ОСОБА_7, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 є позитивними.

Згідно з листом виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області від 21 березня 2016 року у відповідачів наявні всі необхідні та належні умови для проживання і виховання дитини.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю.

Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім'ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя.

Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюються як засіб виконання ними своїх обов'язків щодо неї.

Той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини (ст. 157 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Частиною 2 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабусею та дідусем.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

За змістом ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Згідно з частинами 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з'ясуванні.

Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

Відповідно ч. 2 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Задовольняючи позови ОСОБА_3 та ОСОБА_5 частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що дитина повинна зростати в умовах турботи, під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Разом з тим, батько зобов'язаний брати участь у вихованні доньки і має право на особисте спілкування з нею, а матір, яка проживає з дитиною, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Крім того, баба та дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Згідно з встановленим органом опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області графіком побачень позивачі будуть позбавлені можливості в повній мірі впливати на розвиток дитини, не зможуть забезпечити її оздоровлення та вжити інших заходів, необхідних для нормального розвиту і виховання дитини, оскільки сторони, крім іншого, проживають у різних населених пунктах.

При цьому, не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги щодо неможливості зустрічі батька ОСОБА_5 з сином, оскільки такі спростовані довідкою Ужгородської міської поліклініки Закарпатської області (а. с. 247а), а також суди надали юридичну оцінку цим обставинам та встановили можливість побачення батька ОСОБА_5 з неповнолітнім сином з обов'язковою присутністю ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (баби та діда).

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, а при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ужгородського районного суду Закарпатської області від 05 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська