РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді - Кучиної Н.Г.

з участюсекретаря судового засідання - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області звернувшись до суду із вищевказаним позовом, просить стягнути з ОСОБА_3 кошти в розмірі 3103,59 грн., з посиланням на те, що постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року було стягнуто з Головного управління юстиції у Рівненській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 15 915 грн. 84 коп.. З стягнутої суми 15915,84 грн. Головне управління юстиції у Рівненській області, як податковий агент, зобов"язаний був утримати податки: ПДФО (18%) - 2864,85 грн., воєнний збір (1,5%) - 238,74 грн., тобто сума до виплати повинна становити 12812,25 грн. (15915,84 грн. - 3103,59 грн. = 12812,25 грн.). У зв"язку з безспірним стягненням з Головного територіального управління юстиції у Рівненській області суми за виконавчим листом без врахування суми податків, ГТУЮ у Рівненській області змушене було самостійно виплатити суму податків. Останнє призвело до безпідставного збільшення суми доходу стягувача на 3103, 59 грн., що є більше, ніж визначено постановою суду від 23.02.2016 року. Посилаючись на ст. 1212 Цивільного кодексу України, просять стягнути з ОСОБА_3 зазначену суму коштів. Також просять стягнути з ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1378 грн..

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала подані до суду заперечення, просила відмовити в задоволенні позову Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов"язання вчинення певних дій та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2015 р. скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Рівненській області №554/04/к від 07.09.2015 року про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника відділу нотаріату Головного управління юстиції у Рівненській області. Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника відділу нотаріату Головного управління юстиції у Рівненській області з 07 вересня 2015 року. Стягнуто з Головного управління юстиції у Рівненській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 15 915 грн. 84 коп.. Рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі середньомісячної заробітної плати в сумі 2697 грн. 60 коп. допущено до негайного виконання. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов"язковими до виконання на всій території України.

На підставі вищевказаної постанови, Рівненським окружним адмінстративним судом 07 квітня 2016 року було видано виконавчі листи №1,3.

Судом також встановлено, що Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області 12.04.2016 року надіслало лист № 07.2-08/2505-42 на адресу Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про безспірне списання коштів, у якому просить визначити код програмної класифікації видатків бюджету та економічної класифікації видатків бюджету, рахунок для здійснення безспірного списання середнього заробітку за час вимушеного прогулу на загальну суму 18 613, 44 грн. (згідно виконавчого листа №1 - 15 915, 84 грн.; згідно виконавчого листа №3 - 2 697, 60 грн.), про що повідомити до 18.04.2016. На період виконання вищезазначених виконавчих листів припинено проведення платежів, крім захищених видатків, по рахунках Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Також, 20 квітня 2016 року Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області надіслало лист № 07.2-08/2627-43 на адресу Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про здійснення безспірного списання коштів із зазначенням, що відповідно п.26,32,34 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджнтів або боржників, затвердженого постановю Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 із змінами, Головне управління Державної казначейської служби України у Рінвенській області здійснило безспірне списання, згідно меморіальних ордерів від 19 квітня 2016 року №37,38 та від 20 квітня 2016 року №39 на загальну суму 18613,44 грн., з рахунку №6214, КПКВК 3601010, КЕКВ 2111 на користь ОСОБА_3.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 22.04.2016 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №3 в адміністративній справі № 817/3188/15, виданий Рівненським окружним адміністративним судом 07.04.2016р.

Згідно ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 25.05.2016р. стягнуто на користь Головного територіального управління юстиції у Рівненській області безпідставно одержані стягувачем кошти за виконавчим листом № 3 в сумі 2 697, 60 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов"язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов"язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов"язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов:

1) має місце набуття або збереження майна;

2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи;

3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплати, а також добросовісність набувача презюмуються.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в Постанові від 22 січня 2014 року (справа № 6-151цс13), згідно з якою, відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_3 скоїла будь-які зловживання зі свого боку.

Судом також не встановлено факту недобросовісного набуття ОСОБА_3 отриманих коштів у розмірі 3103,59 грн., які є складовою заробітної плати, виплаченої на виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року.

В постанові Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року наведено розрахунок, з якого виходив під час визначення суми, що підлягає стягненню та зазначено розмір суми стягнення без урахування податку та інших обов"язкових платежів на користь стягувача.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз"яснено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Разом з цим, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов"язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов"язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Тобто, в резолютивній частині рішення окрім визначеної судом суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, слід вказувати про виплату цієї суми з обов"язковим утриманням з неї податків та інших обов"язкових платежів.

На запитання суду, представник позивача в судовому засіданні зазначила, що за роз"ясненням постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області не зверталося.

Аналіз сукупності наведених обставин та вимог закону приводить суд до переконання, що виплата позивачем середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 15 915 грн. 84 коп., відповідачеві була проведена добровільно, на законних підставах, за відсутності рахункової помилки і недобросовісності з боку відповідача. Відтак, передбачені ст.1212 ЦК України підстави для стягнення з ОСОБА_3 3103,59 грн. - відсутні.

За таких обставин, ураховуючи, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про безпідставність посилань позивача на те, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно в розумінні статті 1212 ЦК України, у зв"язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Головного територіального управління юстиції у Рівненській області до ОСОБА_3 про стягнення коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: