АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1554/17 Головуючий 1 інст. - Гаврилюк С.М.
Справа № 639/7728/16-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: спори, що виникають із договорів
У Х В А Л А

іменем України

15 березня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобіліст», товариства з обмеженою відповідальністю «Спілка інвалідів «Автомобіліст» про розірвання договору найму (оренди), стягнення заборгованості, виселення,-

в с т а н о в и в :

17 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом в якому, посилаючись на положення ст.ст.526, 625, 783, 813, 815, 825 ЦК України та порушення відповідачами умов договору оренди, просила: розірвати договір найму (оренди) квартири від 09.12.2009 року, укладений нею з ТОВ «Автомобіліст» і ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст», посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лубковою О.В., зареєстрований в реєстрі за № 3351; виселити ТОВ «Автомобіліст», ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст» з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі по 15095,51 грн з кожного; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 вказувала, що 09.12.2009 року уклала з відповідачами договір найму (оренди) належної їй квартири АДРЕСА_1. Однак з травня 2016 року орендодавці припинили сплачувати орендну плату і станом на 17.10.2016 у ТОВ «Автомобіліст» та ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст» перед нею існує заборгованість кожного з відповідачів: 14750 грн - сума основного боргу, 177 грн - інфляційні нарахування, 168,51 грн - 3 % річних, що в загальній сумі становить 15095,51 грн.

Крім того, позивач як на підставу позову, посилається на те, що відповідно до положень Договору орендодавець взяв на себе зобов'язання надати квартиру орендарям в придатному для проживання стані, а орендарі взяли на себе зобов'язання використовувати квартиру відповідно до її цільового призначення (без промислової діяльності); дотримуватися вимог правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями; сплачувати орендну плату в розмірі, визначеному Договором. Однак ТОВ «Автомобіліст» та ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст» використовують орендовану квартиру не для проживання фізичних осіб, а для ведення підприємницької діяльності, а саме у належній ОСОБА_3 квартирі проводяться курси по підготовці водіїв. Також, позивач зазначає, що на теперішній час спірна квартира необхідна самій ОСОБА_3 для проживання.

Відповідачі позов не визнали і просили відмовити у його задоволенні, вважаючи вимоги ОСОБА_3 безпідставними, незаконними та необгрунтованими, що ними умови договору виконувалися належним чином, що ОСОБА_3 у якості завдатку на підтвердження домовленості про продаж квартири отримала 100% її вартість у сумі 60000 доларів, засвідчивши в укладеному 21.04.2016р. між нею і зановником ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст» ОСОБА_6 договорі про припинення дії договору оренди квартири від 09.12.2009 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 12 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просила рішення суду скасувати, як незаконне, вважаючи його постановленим при неповно і однобічному зясуванні обставин справи, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити у повному обсязі.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_4 вказувала, що суд, відмовляючи у позові, помилково обмежився посиланням лише на на ч.3 ст.825 ЦК України, яка передбачає можливість розірвання договору найму житла за умови виникнення необхідності використання житла для проживання самого наймодавця і членів його сімї та попередження відповідача за 2 місяці про розрвання договору, однак залишив поза увагою інші вказані нею доводи та посилання на положення ч.4 ст.825, ст.783 та ст. 168 Житлового кодексу УРСР.

Також представник позивача стверджувала, що суд не дав належної оцінки тій обставині, що відповідачі використовують квартиру не за призначенням, як житлове приміщення, а лише для здійснення підприємницької діяльності, не сплачують орендну плату і комунальні послуги.

В поданих апеляційному суду запереченнях представник відповідача просила відхилити апеляційну скаргу, як безпідставну, а також звернути увагу на ту обставину, що в Господарському суді Харківської області перебуває справа за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Автомобіліст» про визнання недійсним загальних зборів учасників ТОВ «Автомобіліст», в якій представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 також як в даній циваільній справі, як на доказ посилалася на на скрін-шот сторінки з мережі інтернету, яка після їх звернення з заявою до правоохоронних органів відразу зникла, що є свідченням ознак штучності у створенні вказаного доказу, тобто інформації в мережі інтернету про нецільове використання орендованої квартири.

В судове засідання апеляційної інстанції позивач ОСОБА_3 не з'явилася, причину неявки не повідомила, а її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, кожна з яких посилалася на свої доводи, аналогічні виклдаденим ними в суді першої інтанції, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи стиорін, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів встановлено, а сторонами та їх представниками не заперечується, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (а.с.11-13).

09.12.2009 року між ОСОБА_3 (орендодавець) з однієї сторони та ТОВ «Автомобіліст» і ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст» (орндарі) з іншої сторони було укладено договір найму (оренди) вказаної квартири, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Лубковою О.В., зареєстрований в реєстрі за № 3351 (а.с. 14-15).

19.02.2010 року між ОСОБА_3 з одного боку та ТОВ «Автомобіліст» і ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст» з іншого боку було укладено Договір про внесення змін та доповнень № 1 до Договору найму (оренди) квартири від 09.12.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Лубковою О.В., зареєстрований в реєстрі за № 586, згідно якого сторони домовилися, що плата за комунальні послуги не включаєтться до орендної плати (а.с. 16).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновниками ТОВ «Автомобіліст» є ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с. 20-22).

З наданого представником відповідача договору завдатку вбачається, що 21.04.2016 між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 був укладений Договір про завдаток, відповідно до якого сторони дійшли згоди в тому, що для забезпечення укладення договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3, передбачена 100 % передоплата у розмірі 60000 (шістдесят тисяч) доларів США, що за курсом обміну на день укладення цього Договору становить 1500000 (один мільйон п'ятсот тисяч) грн 00 коп., яка має статус завдатку. ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_7 валютні цінності в сумі 60000 доларів США до підписання зазначеного договору в якості завдатку, що підтверджується її підписом в Договорі про завдаток. В день підписання цього Договору, а саме 21.04.2016, ОСОБА_3 передала ОСОБА_7 ключі від вказаної квартири. Також, сторони домовились та виклали це у п.7 зазначеного Договору, що ОСОБА_3 з 01.05.2016 не матиме жодних претензій щодо плати за оренду за Договором найму (оренди) квартири від 09.12.2009, укладеного з ТОВ «Автомобіліст» та ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст», вважаючи його фактично припиненим в односторонньому порядку з боку орендодавця у зв'язку з укладенням цього договору.

Згідно наданого представником відповідача висновку експертного дослідження №2 від 05.12.2016р. Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру підпис від імені ОСОБА_3 і рукописний запис «ОСОБА_3.» в тексті договору завдатку від 21.04.2016 року виконано ОСОБА_3.

Позивачем та її представником вказані докази укладення між ОСОБА_3 і ОСОБА_7 договору завдатку не спростовані.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем та його представником не доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки при розгляді справи суд забезпечив сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведеняя перед судом їх переколливості, виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно із законом.

Посилання представника позивача в апеляційній скарзі на неповноту та однобічність зясування судом обставин, а також на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права не відповідають дійсності, оскільки суд першої інстанції забезпечив розгляд та вирішення справи на засадахї змагальності, ретельно перевірив доводи сторін, а в оскарженому представником позивача рішенні надав належну, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, правову оцінку всім доводам та наданим доказам як з боку позивача, так і відповідачів.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем, начебто, надані безперечні докази використання квартири відповідачами не за призначенням, усупереч волі власника та умов договору, оскільки на їх підтвердження позивачем не надано належних доказів.

Крім того, зі змісту договору найму (оренди) квартири, в якому відсутні дані про поточний рахунок та банківську установу для здійснення відповідачами орендної плати, наданих представником позивача пояснень, а також з наданих відповідачем письмових запереченнях на апеляційну скаргу вбачається, що ОСОБА_3 при укладенні договору оренди свідомо не визначила банківську установу та рекізити поточного рахунку для розрахунку з нею орендарями, тривалий час втаємничено від державних органів фіскальної служби сторони договору оренди здійснювали свої розрахунки, а до суду з позовом ОСОБА_3 звернулася лише після виникнення корпоративного спору з відповідачами.

На протязі семи років дії договору оренди позивач так і не спрмоглася ініцювати укладення додаткової угоди з метою упорядочення здійснення розрахунку за оренду шляхом визначення банківської установи і реквізитів рахунку на її ім'я у відповідності до задекларованих в пункті 3.2 умов договору найму квартири від 09.12.2009 року.

При цьому позивачем не спростовані доводи представника відповідача та надані нею докази отримання позивачем ОСОБА_3 у якості попередньої оплати за відчуження спірної квартири засновнику ТОВ «Спілка інвалідів «Автомобіліст» ОСОБА_7 60000 доларів США.

За таких обставин суд першої інстанції обгрунтовано і у відповідності із законом дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Доказування, згідно вимог частини 4 статті 60 ЦПК України, не може грунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

О.М. Хорошевський