Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/3988/17 Головуючий у 1 інстанції: Яцун О.С.
Є.У.№ 332/1188/17 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Бєлки В.Ю.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автостандарт», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, спричиненої ДТП,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що в результаті ДТП, а саме зіткнення автомобіля БАЗ 22154, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 та який належить ОСОБА_4, право користування належить ТОВ «Автостандарт» та автомобіля AUDI Q7, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, було заподіяно матеріальних збитків позивачу в розмірі 1024054,39 грн.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автостандарт», ОСОБА_4, ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 300000 грн., а також понесені судові витрати - суму судового збору в розмірі 3000,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції було встановлено, що 12.12.2016 року о 14-10 годині, ОСОБА_5, керуючи автомобілем БАЗ 22154, р.н. НОМЕР_1, на перехресті з круговим рухом по вул. Кияшко та вул. Таганській в м. Запоріжжі, виконуючи поворот ліворуч, не переконався, що це буде безпечним, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Ауді д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався зліва від транспортного засобу БАЗ. В наслідок ДТП автомобілі пошкоджено.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.02.17 встановлено, в діях ОСОБА_5 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Власником пошкодженого автотранспортного засобу AUDI Q7 є ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3.

Судом також встановлено, що власником автобуса пасажирського БАЗ 22154 СПГ, д.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_4, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, яка фактично в 2014 році передала належний їй транспортний засіб - автобус марки БАЗ, модель 22154 СПГ, ОСОБА_6, що підтверджується нотаріально посвідченою довіреністю від 30.05.2014 року та розпискою ОСОБА_6 про те, що він викупив зазначений автомобіль.

Після викупу ОСОБА_6 передав автотранспортний засбб у володіння ТОВ «Автостандарт», що тимчасовим реєстраційним талоном серії НОМЕР_7 у відповідності до якого, автобус БАЗ, 22154 СПГ, р.н. НОМЕР_5, володільцем є ТОВ «Автостандарт», , талон дійсний до 30.05.2019 року (примітка: попередній держзнак НОМЕР_1);- ліцензійною карткою серія НОМЕР_6, яка оформлена на автобус 05.06.2014 року - одразу після здійснення тимчасової реєстрації за ТОВ «Автостандарт» та отримання згаданого вище талону; - полісом № АЕ/9485135 від 06.06.2016 року, який підтверджує, що страхувальником відповідальності є ТОВ «Автостандарт» а також іншими документами, наданими суду та дослідженими ним.

Відтак особою за відшкодування завданої шкоди є ТОВ «Автостандарт».

Тому вимоги про солідарне стягнення не шкоди з усіх відповідачів не ґрунтуються на жодному законі.

Позивач вимагав стягнення з відповідачів 300 000 грн. понесеної матеріальної шкоди, надавши сузу на підтвердження шкоди (мовою оригіналу) «Отчёт № 1920 от 10.03.2017 года об оценке стоимости материального ущерба поврежденного транспортного средства», згідно висновків якого, «стоимость материального ущерба, нанесенного владельцу автомобиля AUDI Q7 р.н. НОМЕР_2 в результате повреждения его колесного транспортного средства, на дату оценки 03.03.2017 года принимается в размере рыночной стоимости КТС со сроком эксплуатации как на момент повреждения и составляет 929015,30 грн.

Судом першої інстанції такий звіт оцінений критично та визнаний таким, що не може бути підставою для стягнення коштів.

Судова колегія погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Вказана незалежна оцінка проводилась у відсутності представника ТОВ «Автостандарт», оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено представником позивача, що до участі у цьому заході помилково запрошувались представники ТОВ «Автостандарт-1». Такий висновок не містить розмежувань між вартістю загального ремонту транспортного засобу та ремонту, який обумовлений пошкодженнями, завданими в ДТП.

Крім зазначеного, стягнення шкоди на підставі такого висновку не узгоджується с роз'ясненнями п.9 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 №6. За зазначеними роз'ясненнями при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну.

Судом було враховано, що шкода, завдана позивачеві, відшкодовувалася страховою компанією.

Доказів на понесення додаткових фактичних витрат на ремонтування, позивачем не надано, а сума позову, зі слів позивача, визначена ним приблизно.

Натомість за ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до їх переоцінки.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 308,314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: