№ 207/1108/17
№ 2/207/908/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року м. Кам'янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.

при секретарі Сівачук А.А.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до департаменту комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про скасування державної реєстрації прав,

ВСТАНОВИВ:

Звертаючись до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 07 березня 2006 року він отримав довідку голови квартального комітету про склад сім'ї, з якої дізнався, що за адресою його місця мешкання також зареєстрована ОСОБА_5.

Після отримання Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна з'ясувалося, що 13.08.2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_8 проведено державну реєстрацію права спільної сумісної власності 13/25 частин квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, на підставі дублікату свідоцтва про право власності б/н від 29.07.2013 року, виданого Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради.

На думку позивача Державний реєстратор проігнорувала наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, не перевірила реєстраційної справи, відповідно до якої одноособовим власником 13/25 частин спірного будинку є позивач ОСОБА_1 (рішення про реєстрацію права власності від 16.02.2006 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з п. 41 Постанови Кабінету Міністрів України № 1141 від 26 жовтня 2011 року «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 304-р від 20.04.2016 року «Про припинення надання адміністративних послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців деякими органами державної реєстрації, утвореними Міністерством юстиції» припинено надання утвореними ним органами державної реєстрації адміністративних послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців.

Дніпродзержинське міське управління юстиції припинило свою діяльність без визначення правонаступника, а Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради наділений повноваженнями з Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 834-VII від 26.11.2015 року.

З приводу незаконної реєстрації ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позивач звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, але ухвалою суду від 20.10.2016 року провадження по адміністративній справі № 804/2258/16 було закрито у зв'язку з тим, що справу не належить розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Також, позивач ОСОБА_1 звертався до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до департаменту комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про скасування державної реєстрації прав. Ухвалою суду від 17.01.2017 року позовну заяву було йому повернуто для звернення із позовом до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська.

На підставі викладеного позивач просив скасувати державну реєстрацію права спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на 13/25 частку житлового будинку (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 04) АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 2339542 від 13.08.2013 року).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовні, наполягав на їх задоволенні.

Представник позивача ОСОБА_10 в судовому засіданні позовні вимоги позивача ОСОБА_1 та обставини, якими вони обґрунтовані підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Зазначив, що на його думку, державний реєстратор не мав прав реєструвати право власності за ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, на підставі дублікату свідоцтва про право власності б/н від 29.07.2013 року, виданого Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради, оскільки не скасованими були обтяження на спірний об'єкт нерухомості та оскільки на той час в реєстрі вже було зареєстровано право власності позивача на житловий будинок АДРЕСА_1. Тому, спочатку треба було скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_1, а потім вже реєструвати право власності третіх осіб на даний житловий будинок.

Представник відповідача - Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Пояснила, що державну реєстрацію права спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 проведено державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703. Зазначене законодавство діяло на момент розгляду заяви державним реєстратором.

Також пояснила, що 13.08.2013 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції з заявою про реєстрацію права власності. Згідно картки прийому заяви заявниками разом з заявою подані документи :

*рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 09.07.2008 року;

*рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 19.02.2013 року;

*дублікат свідоцтва про право власності, виданий 29.07.2013 року, виданий Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради;

*технічний паспорт, виданий 01.08.2013 року ОКП «ДБТІ».

На підставі поданої заяви та доданих до неї документів держаним реєстратором 03.09.2013 року прийнято рішення про реєстрацію права власності. Відповідно до статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор, самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав.

Що стосується записів про право власності позивача ОСОБА_1 в реєстрі прав власності на нерухоме майно, то ці записи є архівними складовими Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з цього архіву записи не видаляються. Тобто до 01.01.2013 року діяв Реєстр прав власності на нерухоме майно, а з 01.01.2013 року діє новий реєстр - Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. У випадку, якщо б право ОСОБА_1 було зареєстровано в новому реєстрі, тобто в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, воно б підлягало скасуванню, а оскільки воно було зареєстровано в старому (архівному) реєстрі - Реєстрі прав власності на нерухоме майно (тобто в архівній складовій частині Державного реєстру прав, якою є Реєстр прав власності на нерухоме майно), то його скасувати не можна, бо він не є діючим реєстром.

Що стосується наявних обтяжень, то відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703 (далі Порядок), передбачалось проведення реєстрації прав власності при наявності обтяжень. Це визначено п.92,93, 94 Порядку. Так, відповідно до п.92 Порядку, під час розгляду заяви про державну реєстрацію, відповідно до якої державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав заявлено вперше, державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння державного мита та/або перенесення записів про обтяження речових прав на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації права власності або іншого речового права на таке майно.

Відповідно до п.93 Порядку, державний реєстратор встановлює наявність (відсутність) записів про: 1) державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно; 2) обтяження нерухомого майна іпотекою в Державному реєстрі іпотек; 3) обтяження речових прав на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; 4) обтяження податковою заставою речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, порядок доступу до якого встановлює Мін'юст.

Відповідно до п.94 Порядку, у разі наявності записів про обтяження речових прав на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та/або Державному реєстрі обтяжень рухомого майна державний реєстратор переносить відповідні записи до розділу Державного реєстру прав, відкритого на об'єкт нерухомого майна.

Орган державної реєстрації прав, нотаріус у день прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень надсилає рекомендованим листом органові або посадовій особі, якими встановлено обтяження речових прав на нерухоме майно, особі, в інтересах якої встановлено обтяження, письмове повідомлення про прийняте державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у Державному реєстрі прав та перенесення ним відомостей про обтяження речових прав на таке нерухоме майно до даного Реєстру (за наявності у зазначених реєстрах відомостей про місцезнаходження (адресу) органу (особи).

У даному випадку ОСОБА_5 була сама обтяжувачем, тобто особою, в інтересах якої встановлено обтяження.

Таким чином проведення реєстрації права спільної сумісної власності 13/25 частин квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, на підставі дублікату свідоцтва про право власності б/н від 29.07.2013 року, виданого Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради було цілком законним та відповідало законодавству, яке діяло на момент розгляду заяви державним реєстратором.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі, вважає вимоги позивача ОСОБА_1 необґрунтованими. Суду пояснила, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 17.03.1999 року, їй належить 13/25 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Вказане підтверджується Дублікатом Свідоцтва про право власності на житло, виданим згідно з розпорядженням департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради від 29.07.2013 року №5/82-р. 20 січня 2006 року без її відома вказана частка житлового будинку була продана, згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_1, чим були порушені її права. З метою захисту своїх прав та інтересів, вона у лютому 2007 року звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу 13/25 частки житлового будинку. Рішенням суду від 09.07.2008 року у справі № 2-60/08 її позовні вимоги були задоволені та договір купівлі-продажу ОСОБА_1 13/25 частки житлового будинку, які належать їй, визнаний недійсним. Додатковим рішенням суду від 09.12.2010 року у справі №2-2846/10 ОСОБА_1 зобов'язано повернути їй 13/25 частки житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1

13 серпня 2013 року Реєстраційною службою Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано право спільної сумісної власності на 13/25 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності за нею, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Не звертаючи уваги на те, що вказана частка є її власністю та власністю ОСОБА_6 і ОСОБА_7, ОСОБА_1 не покинув житлового приміщення та продовжував проживати у ньому. З метою вирішення питання про усунення перешкод у користуванні своєю власністю, вона звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою про усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом виселення та скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_1 у її будинку. Рішенням суду від 06.06.2014 року її позовні вимоги були задоволені частково та ОСОБА_1 був зобов'язаний не чинити їй, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перешкоди у користуванні їх квартирою та залишити цю квартиру. Крім того, вказаним рішенням ОСОБА_1 був знятий з реєстраційного обліку у їх квартирі. Зняття з реєстрації підтверджено в постанові про закінчення виконавчого провадження № 45299531 від 24.03.2015 року відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.10.2014 року, рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.06.2014 року частково змінено, а саме: відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині залишення квартири у придатному для проживання стані. В іншій частині вказане рішення залишено без змін. Таким чином, оскільки обґрунтованість її перебування у вказаному житловому будинку визнана вищевказаними судовими рішеннями, ці обставини взагалі не підлягають доказуванню, а вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі та судові витрати покласти на позивача.

Представник третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, вважає вимоги позивача ОСОБА_1 необґрунтованими та незаконними, а Державну реєстрацію права спільної сумісної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 проведено державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції 11.08.2013 року та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703, що є цілком законним. У задоволенні позовних вимог позивача просив відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представників відповідача, представника третіх осіб та третю особу, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків:

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Нерухоме майно, а саме 13/25 частин житлового АДРЕСА_1 належав на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7. 20 січня 2006 року вказаний житловий будинок був проданий, згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_1 З метою захисту своїх прав та інтересів, ОСОБА_5 у лютому 2007 року звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 20 січня 2006 року 13/25 частки житлового будинку. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська суду від 09.07.2008 року у справі № 2-60/08 її позовні вимоги були задоволені та договір купівлі-продажу ОСОБА_1 13/25 частки житлового будинку від 20 січня 2006 року визнаний недійсним. Всі вище перелічені обставини підтверджуються зазначеним рішенням суду (ар.с.53-55). Додатковим рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 09.12.2010 року у справі №2-2846/10 ОСОБА_1 зобов'язано повернути ОСОБА_5 13/25 частки житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 17.03.1999 року, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дійсно належить на праві спільної сумісної власності 13/25 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 Вказане підтверджується Дублікатом Свідоцтва про право власності на житло виданим, згідно з розпорядженням департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради від 29.07.2013 року №5/82-р (ар.с.63).

У судовому засіданні було встановлено, що 13 серпня 2013 року Реєстраційною службою Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано 13/25 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Державним реєстратором Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_11 13.08.2013 року під час звернення заявників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 прийнято заяву, шляхом реєстрації в базі даних про реєстрацію заяв та запитів №2496609 (п.8 Порядку №703).

Згідно картки прийому заяви (арс.с.94) заявниками разом з заявою подані документи (п.10 Порядку №703):

*рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 09.07.2008 року;

*рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 19.02.2013 року;

*дублікат свідоцтва про право власності, виданий 29.07.2013 року, виданий Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради;

*технічний паспорт, виданий 01.08.2013 року ОКП «ДБТІ».

Згідно ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції 11.08.2013 року) Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід'ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи.

Статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції 04.06.2017 року) Державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід'ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.

Згідно з п.12 Порядку №703 під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями.

Відповідно до ч.4 ст.15 Закону України державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться в строк, що не перевищує чотирнадцяти робочих днів (дні серпня 2013 року - 14, 15, 16, 19, 20, 21, 22, 23, 27, 28, 29, 30, дні вересня 2013 року - 02, 03 - день прийняття рішення про державну реєстрацію).

Під час розгляду заяви про державну реєстрацію, відповідно до якої державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав заявлено вперше, державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння державного мита та/або перенесення записів про обтяження речових прав на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації права власності або іншого речового права на таке майно (п.92 Порядку №703).

Державний реєстратор встановлює наявність (відсутність) записів про:

1) державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно;

2) обтяження нерухомого майна іпотекою в Державному реєстрі іпотек;

3) обтяження речових прав на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна;

4) обтяження податковою заставою речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, порядок доступу до якого встановлює Мін'юст (п.93 Порядку №703).

У разі наявності записів про обтяження речових прав на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та/або Державному реєстрі обтяжень рухомого майна державний реєстратор переносить відповідні записи до розділу Державного реєстру прав, відкритого на об'єкт нерухомого майна (пункт 94 Порядку №703).

Орган державної реєстрації прав, нотаріус у день прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень надсилає рекомендованим листом органові або посадовій особі, якими встановлено обтяження речових прав на нерухоме майно, особі, в інтересах якої встановлено обтяження, письмове повідомлення про прийняте державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у Державному реєстрі прав та перенесення ним відомостей про обтяження речових прав на таке нерухоме майно до даного Реєстру (за наявності у зазначених реєстрах відомостей про місцезнаходження (адресу) органу (особи).

У даному випадку ОСОБА_5 була сама обтяжувачем, тобто особою, в інтересах якої встановлено обтяження.

Таким чином відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703 (далі Порядок), передбачалось проведення реєстрації прав власності при наявності обтяжень. Це визначено п.92,93, 94 Порядку.

За результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. На підставі прийнятого рішення щодо об'єкта нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше, державний реєстратор відкриває розділ у Державному реєстрі прав, реєстраційну справу та присвоює реєстраційний номер такому об'єкту (пункти 16 та 17 Порядку №703).

Згідно з п.18 Порядку №703 державний реєстратор на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вносить записи до Державного реєстру прав. Під час проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, заявленого вперше, щодо якого у спеціальному розділі Державного реєстру прав містяться записи про речові права, обтяження таких прав, державний реєстратор переносить відповідні записи до розділу Державного реєстру прав відкритого на такий об'єкт нерухомого майна.

Так, керуючись вищевикладеними пунктами Порядку №703, державний реєстратор:

*в строк, що не перевищує 14 робочих днів, а саме 03.09.2013 року прийняла рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №5510243;

*на підставі прийнятого рішення відкрила розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в результаті чого об'єкту нерухомого майна присвоєно реєстраційний номер 04;

*на підставі прийнятого рішення внесла запис про право власності №2339542 спільна сумісна власність на 13/25 частин житлового будинку за ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7;

*на підставі прийнятого рішення внесла запис про обтяження №3432688, дата та час державної реєстрації 12.01.2007 року (в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження №4346378, реєстратор: Друга дніпродзержинська державна нотаріальна контора);

*на підставі прийнятого рішення внесла запис про обтяження №3432714, дата та час державної реєстрації 29.12.2006 року (в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження №4316933, реєстратор: Друга дніпродзержинська державна нотаріальна контора).

Таким чином, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проведено державним реєстратором у відповідності до діючого законодавства.

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції 11.08.2013 року передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 09.07.2008 року по справі №2-60/08 договір купівлі-продажу 13/25 частин жилого будинку АДРЕСА_1, укладений 20 січня 2006 року між ОСОБА_12, яка діяла від свого імені та як законний представник від імені малолітньої ОСОБА_7, з однієї сторони, та ОСОБА_1 з другої сторони, посвідчений 2-ою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, визнано недійсним.

Питання про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень судом не вирішувалось. Тому відсутні підстави для внесення записів до Державного реєстру про скасування державної реєстрації прав. А відповідно, ОСОБА_5 не могла подавати заяву про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно з Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 22.06.13 №703 (далі - Порядок №703) під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав (п.12).

За змістом пп. 6 п. 27 Порядку №703, документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді.

Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно заявник, крім документів, що зазначені у пункті 27 цього Порядку, подає копії документів, що зазначені в пункті 9 цього Порядку (крім документа, що посвідчує посадову особу органу державної влади або органу місцевого самоврядування) (п. 28 Порядку № 703).

Пунктом 9 Порядку № 703 (в редакції станом на час проведення реєстрації) встановлено, що заявник під час подання заяви про державну реєстрацію пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документ, що посвідчує його особу, а у разі подання заяви уповноваженою особою така особа також пред'являє документ, що підтверджує її повноваження. Пунктом 16 Порядку №703 визначено, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації. Відповідно до п.23 Порядку №703 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з ст.24 названого Закону (в редакції 11.08.2013 року), у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону (у даному випадку відчуження майна не мало місця); 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Таким чином, реєстрація права власності за ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 13 серпня 2013 року Реєстраційною службою Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області на 13/25 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 відбулась цілком законно, адже були відсутні підставі, передбачені ст.24 закону для відмови у державній реєстрації прав

Окрім цього вимога позивача про скасування прав на нерухоме майно не може бути задоволена ще й з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав).

Згідно з частиною п'ятою статті 3 вказаного Закону державна реєстрація прав <…> проводиться органом державної реєстрації прав <…>.

У частині другій статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор, зокрема: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до частини четвертої цієї статті державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом (абзац другий частини четвертої вказаної статті).

Підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень визначені у статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а статтею 30 цього Закону встановлена відповідальність у сфері державної реєстрації прав.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що орган державної реєстрації прав має виключну компетенцію в питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. До виключної компетенції цього органу належить і прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чи відмову у реєстрації за наявності до того передбачених законом підстав, а тому суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, зобов'язуючи його приймати такі рішення.

Така правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі 819/1849/13-а.

Також суд зазначає, що відповідно до статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У даному випадку позивач ОСОБА_1 взагалі ніяк не обґрунтував яким чином реєстрація 13.08.2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області права спільної сумісної власності 13/25 частин квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, на підставі дублікату свідоцтва про право власності б/н від 29.07.2013 року, виданого Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради стосується його прав. Адже як було встановлено у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вже не має ніякого відношення до нерухомого майна, а саме 13/25 частин квартири АДРЕСА_1, оскільки договір на підставі якого він набув права власності на зазначений будинок, було визнано недійсним відповідно до рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська суду від 09.07.2008 року у справі № 2-60/08. Відповідно до статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Таким чином проведена реєстратором 13.08.2013 року реєстрація права власності взагалі ніяким чином не стосується позивача та не порушує, і в принципі не може порушувати його будь-яких прав та обов'язків.

На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про скасування державної реєстрації права спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на 13/25 часток житлового будинку (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 04) АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 2339542 від 13.08.2013 року), - не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 10,11, 60, 61, 209, 212-215, 218, 292,294 ЦПК суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про скасування державної реєстрації права спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на 13/25 часток житлового будинку (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 04) АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 2339542 від 13.08.2013 року), - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Юрченко