Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на рішення Святошинського районний суду м. Києва

від 30 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 1 листопада 2016 року

встановила:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами договору добровільного страхування наземного транспортного засобу від 21 листопада 2014 року, укладеного між нею та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах» (далі - ПрАТ «СК «Інгосстрах») було застраховано належний їй автомобіль «Hyundai Tucson», номерний знак НОМЕР_1.

19 вересня 2015 року у м. Києві по вул. Здолбунівська, 2, невстановленими особами здійснено таємне викрадення шкіряного салону застрахованого автомобіля, дверної карти, а також розбите заднє скло. Даний факт підтверджується витягом з реєстру кримінальних проваджень №0008017.

22 вересня 2015 року позивач подала заяву про виплату страхового відшкодування.

Відмова у виплаті страхового відшкодування була надіслана 27 листопада 2015 року, у якій ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» посилалося на п. 16.1.3 договору, яким, у якості підстави для відмови страхової виплати передбачено - подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет страхування або про факт настання страхового випадку, а також приховування інформації про настання події, що має ознаки страхової. При цьому, у відмові є лише посилання на пункт договору без, будь якого, обґрунтування та пояснень, щодо прийнятого рішення.

Позивач зверталась до відповідача з заявою про надання їй копій заяви про настання страхового випадку, акту огляду транспортного засобу, та розрахунку матеріального збитку (калькуляції, звіту про оцінку, тощо.), однак у відповідь була отримана лише копія заяви про настання страхового випадку. У наданні інших документів було відмовлено.

8 грудня 2015 року позивач самостійно звернулась до експерта для проведення автотоварознавчої експертизи та надання висновку про суму матеріального збитку завданого у зв'язку з викраденням вищезазначених частин автомобіля.

Згідно висновку експертного дослідження від 8 грудня 2015 року матеріальний збиток становить 146 781,47 грн.

Ураховуючи наведене, позивач просила стягнути зі страхової компанії страхове відшкодування у розмірі 146 781,47 грн, 1 328,60 грн пені, збитки завданий інфляцією 1 467,81 грн, витрати пов`язані з оплатою проведення експертного дослідження в розмірі 600 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва

від 1 листопада 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Інгосстрах» на користь ОСОБА_4

146 781,47 грн страхового відшкодування, 1 328,60 грн пені 1 467,81 грн збитків, завданих інфляцією, 600 грн витрат, пов'язаних з оплатою проведення експертного дослідження, що разом складає 150 177,34 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПрАТ «СК «Інгосстрах» просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із доведеності позовних вимог.

Даний висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що 21 листопада 2014 року між ОСОБА_4 та ПрАТ «СК «Інгосстрах» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до якого було застраховано автомобіль «Hyundai Tucson», номерний знак НОМЕР_1.

Згідно пп. 13.1.3 п. 13 укладеного між сторонами договору, страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у строки та в порядку, передбачені Правилами страхування та розділом 15 цього договору. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,01% від належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Пунктом 16.1.3 страхового договору передбачено, що подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет страхування або факт настання страхового випадку, а також приховання інформації про настання події, що має ознаки страхової, є причиною відмови у здійсненні страхового відшкодування.

19 вересня 2015 року по вул. Здолбунівська, 2, у м. Києві невстановленими особами здійснено таємне викрадення шкіряного салону застрахованого автомобіля, дверної карти, а також розбите заднє скло, що підтверджено витягом з реєстру кримінальних проваджень.

22 вересня 2015 року ОСОБА_4 подала заяву про виплату страхового відшкодування.

Листом ПрАТ «СК «Інгосстрах» від 27 листопада 2015 року

ОСОБА_4 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування позивачу з посиланням на п. 16.1.3 наведеного вище договору страхування.

, яким передбачено, що подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет страхування або факт настання страхового випадку, а також приховання інформації про настання події, що має ознаки страхової, є причиною відмови у здійсненні страхового відшкодування.

8 грудня 2015 року позивач самостійно звернулась до експерта для проведення автотоварознавчої експертизи та надання висновку про суму матеріального збитку завданого у зв'язку з викраденням вищезазначених частин автомобіля.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 8 грудня

2015 року матеріальний збиток становить 146 781, 47 грн.

За змістом статей 979, 990 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Встановивши, що причиною відмови страхової виплати стало саме лише посилання на п. п. 16.1.3 укладеного між сторонами договору без будь-якого, обґрунтування та пояснень, щодо прийнятого рішення, а представником страхової компанії не надано відповідних роз'яснень щодо свідомо неправдивих відомостей або прихованої позивачем інформації щодо страхової події, зокрема, не зазначено, які саме відомості, надані позивачем щодо страхової події, є неправдивими або прихованими і чому, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Судом правомірно враховано, що в ході розгляду справи відповідач не надав належних доказів на спростування факту настання страхового випадку, який підтверджено поданими позивачем доказами, зокрема: копією протоколу огляду місця події від 19 вересня 2015 року, складеного слідчим СВ Дарницького РУ ГУ МВС України у м. Києві (а. с. 6-9); витягом з кримінального провадження №0008017 про внесення до ЄРДР

19 вересня 2015 року зави ОСОБА_4 на підставі ч. 1 ст. 185 КК України

(а. с. 17); висновком експертного дослідження від 8 грудня 2015 року з доданими фотографіями пошкодженого автомобіля (а. с. 22-34). Підстав для повторного огляду автомобіля представник відповідача не навела і не зазначила обставини, за яких, відповідно до умов договору чи закону необхідно проводити такий повторний огляд.

Доводи касаційної скарги аналогічні доводам, що були предметом перевірки апеляційним судом та фактично зводяться до аналізу обставин, на які представник відповідача посилався в обґрунтування своїх заперечень проти позову.

Обставини справи, судом повно та всебічно з'ясовано і перевірено, надано належну оцінку усім доказам, що подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» відхилити.

Рішення Святошинського районний суду м. Києва від 30 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 1 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька
М.К. Гримич
І.М. Фаловська