Сарненський районний суд
________________________________________________________________________
Справа № 572/2713/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року Сарненський районний суд Рівненської області

одноособово суддя Рижий О.А.

при секретарі Мороз Ю. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, просить суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 12672,78 грн. та судові витрати по справі. В обгрунтування позову позивач посилається на те, що 28.11.2011 року відповідач ОСОБА_2 підписав заяву №б/н , згідно якої отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку з яким ОСОБА_2 ознайомився та погодився з умовами та правилами надання банківських послуг щодо кредитування Приватбанком, і яка містить власноручний підпис відповідача, підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Також відповідач погодився щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Факт того, що відповідач погодився на умови угоди є те, що він користувався картрахунком та використовував кредитні кошти.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 365 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 "Правил користування платіжною карткою".

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.

Позивач вказує, що позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та згідно розрахунку станом на 04.07.2017 року у ОСОБА_2 утворилась заборгованість перед банком в розмірі 12672,78 грн., яка складається з наступного: 4884 грн. 49 коп. - заборгованості за кредитом; 2505 грн. 66 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4202 грн. 97 коп. - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована сума), 579 грн.66 коп. (процентна складова). Дану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати.

В судове засідання представник позивача будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи не прибув, згідно письмового клопотання зазначив, що розгляд справи можливий за його відсутноті, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задоволити та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з'явився, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надіслав.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою

звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач посилається на те, що 28.11.2011 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, встановленому "Тарифами банку", що діють на дату нарахування.

Відповідно до приписів норми ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Судом встановлено, що анкета-заява, яку надав позивач, не містить відомостей про істотні умови договору, а саме про розмір грошових коштів, які банк зобов'язується передати відповідачу, строки їх повернення, а також розмір відсотків які відповідач зобов'язується сплатити за користування кредитом.

З дослідженої в судовому засіданні анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку ОСОБА_2 було встановлено, що відповідач, ознайомившись із умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку, виявив бажання оформити на своє імя дебетову особисту картку, в графі бажаний кредитний ліміт не зазначено жодної інформації. Серія і номер паспорта позичальника, які вказані в даній заяві, відрізняються від даних паспорта, який доданий до матеріалів справи.

Дебетова особиста картка, яку відповідач виявив бажання оформити на своє імя, згідно анкети -заяви від 28.11.2011 року це різновид банківської платіжної картки. Вона призначена для отримання готівки та виконання інших операцій , доступних в меню банкомата та касах відділень банків, для купівлі товарів та послуг з оплатою через електронні термінали, для здійснення операцій за допомогою інтернет-банкінгу. Картка дозволяє використовувати кошти доступного залишку на депозитному рахунку, до якого вона прив'язана (якщо умовами договору обслуговування картки не зазначено інше).

Кредитна карта банківська платіжна картка, призначена для здійснення операцій, розрахунки за якими здійснюються виключно за рахунок коштів, наданих банком клієнту в межах встановленого ліміту відповідно до умов кредитного договору. За кредитними картками нараховується відсоток за зняття готівки, обслуговування рахунку та ін.

Функції у даних карт однакові, різниця - у джерелі фанансів. Дебетова картка відкривається для використання особистих коштів. Кредитна для використання коштів наданих банком. Також при користуванні дебетової картки відсотки за використання особистих коштів відсутні.

Отже, з даної заяви не вбачається, що відповідач виявляв бажання та отримав від позивача кредитну картку з кредитним лімітом 6000 грн.

Також, суд звертає увагу на ту обставину, що саме по собі укладення та підписання ОСОБА_2 анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ "Приватбанк", яка не містить відомостей про істотні умови договору, та не є договором кредиту.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з вимогами статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування судами норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" доказів укладання з відповідачем ОСОБА_2 як з позичальником та споживачем послуг банку, саме кредитного договору № б/н від 28.11.2011 року в письмовій формі, суду не надано.

Наведене є підставою для відмови у задоволенні позову з огляду на те, що позивачем не було виконано свого обов'язку із доказування обґрунтованості і правомірності його вимог.

Слід зазначити, що додані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, на які посилається позивач та згідно умов яких банк може самостійно змінювати кредитний ліміт та умови кредитування клієнтів, не можуть бути взяті до уваги, оскільки у наданих правилах відсутній підпис відповідача про те, що останній ознайомлений з вказаними правилами.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оцінюючи всі докази досліджені судом в судовому засіданні в їх сукупності, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 169, 214-215, 225 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А. Рижий