РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року Приазовський районний суд Запорізької області

у складі:

головуючого судді: Апалькової О.М.,

при секретарі: Цукановій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новокостянтинівської сільської ради,треті особи: Комунальне підприємство »Нерухомість», ОСОБА_2,ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною власністю, -

В с т а н о в и в :

У вересні 2017 році позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 постійно мешкали у побудованому ними будинку АДРЕСА_1.

Батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1,що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1,виданим 01.07.2002 року Новокостянтинівською сільською радою Приазовського району Запорізької області.

Мати ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2,що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2,виданим 02.10.2007 року Новокостянтинівською сільською радою Приазовського району Запорізької області.

За життя батьки право власності на будинок не оформили і до сьогодні право власності на будинок АДРЕСА_1 за фізичними чи юридичними особами не зареєстроване,що підтверджується довідкою КП «Нерухомість-П» № 106 від 04.04.2017 року.

Після смерті батьків спадкоємцями за законом є вона та діти її померлого брата(сина померлих батьків) ОСОБА_6,який помер ІНФОРМАЦІЯ_3,що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3,виданим 06.08.2004 року Новокостянтинівською сільською радою Приазовського району Запорізької області.

За домовленістю між собою,діти її померлого брата ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовилися від будь-яких претензій на будинок,в якому мешкали її батьки.

Однак вона не може на сьогодні реалізувати своє право на оформлення права власності на будинок,оскільки батьки за життя не зареєстрували право власності на нього,у зв'язку з чим в розумінні чинного законодавства будинок не є спадщиною.

Разом з тим,після смерті батьків,з 29.09.2017 року вона почала користуватися будинком АДРЕСА_1,тримаючи там домашнє господарство та утримуючи будинок в належному стані. Огляду на позицію родичів вона вважає цей будинок своїм і користується ним після смерті матері відкрито і безперервно.

Виходячи з викладених вже обставин вона протягом 10 років( з дня смерті матері-ІНФОРМАЦІЯ_2 до сьогодні) користується чужим нерухомим майном-будинком АДРЕСА_1. Заволоділа цим майном вона добросовісно,внаслідок смерті батьків та досягнення домовленостей з родичами і володіє цим майном відкрито та безперервно. У зв'язку з викладеним вважає,що має право вимагати визнання права власності на зазначене майно за набувальною давністю,оскільки в іншому,позасудовому порядку,реалізувати своє право на вказаний будинок вона не може,тому позивачка просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1,вартістю 25 122,00 гривень.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник позивача адвокат Ковальов Д.В. в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити,пославшись на ті підставі,які викладені в позовній заяві.

Відповідач Новокостянтинівкої сільської ради в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи,надавши клопотання про розгляд справи без участі представника сільської ради,проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи Комунальне підприємство »Нерухомість-П» в судове засідання не прибув,будучи належним чином сповіщеним про день та час розгляду справи,про свідчить зворотна розписка.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася,будучи належним чином сповіщеною про день та час розгляду справи,про свідчить зворотна розписка.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася,будучи належним чином сповіщеною про день та час розгляду справи,про свідчить зворотна розписка.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини.

згідно свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_1(дівоче прізвище ОСОБА_1),серії НОМЕР_4 від 24.03.1955 року її батьками зазначені:Батько-ОСОБА_4,мати-ОСОБА_5( а.с.6);

згідно свідоцтва про розірвання шлюбу,серії НОМЕР_5 від 17.05.1979 року шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 розірвано 07.04.1979 року( а.с.7);

згідно свідоцтво про укладання шлюбу,серії НОМЕР_6 від 03.12.1983 року,шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_1 зареєстровано 03.12.1983 року ( а.с.9);

Із довідки,виданої начальником КП «Нерухомість-П» від 04.04.2017 року (а.с.10)вбачається,що житловий будинок АДРЕСА_1 з господарчими спорудами на праві власності за юридичними або фізичними особами не зареєстрований,інвентаризаційна вартість нерухомого майна-25 122,00 гривень;

Батько позивачки - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1,що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1,виданим 01.07.2002 року Новокостянтинівською сільською радою Приазовського району Запорізької області (а.с.11).

Мати-ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2,що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2,виданим 02.10.2007 року Новокостянтинівською сільською радою Приазовського району Запорізької області (а.с.13).

Брат-ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3,що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_7,виданим 06.08.2004 року виконкомом Ново- костянтинівської с/ради Приазовського району Запорізької області( а.с.15).

згідно довідки,виданої сільським головою Новокостянтинівської сільської ради №206 від 29.03.2017 року( а.с.12) видно,що ОСОБА_4 був прописаний з 1954 року та по день його смерті 25.06.2002 року мешкав у АДРЕСА_1. Звісні спадкоємці за законом:

- дружина ОСОБА_5,мешкала АДРЕСА_1..

- дочка ОСОБА_1,мешкала АДРЕСА_1 .

- син ОСОБА_6,мешкав АДРЕСА_2 .

згідно довідки,виданої сільським головою Новокостянтинівської сільської ради №201 від 29.03.2017 року( а.с.14) видно,що ОСОБА_5 була прописана з 1954 року та по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 мешкала у АДРЕСА_1. Звісні спадкоємці за законом:

- дочка ОСОБА_1,мешкала АДРЕСА_1 .

- онука ОСОБА_3,мешкає АДРЕСА_3.

- онука ОСОБА_2,мешкає АДРЕСА_2.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що згідно заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_17 від 28.03.2017 року,які зареєстровані в реєстрі за № 9 та за № 10 секретарем сільської ради Л.О. Бондаренко (а.с.16-17) останні відмовилася від прийняття належної їй частки спадщини,яка залишилася після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2-бабусі-ОСОБА_5.

Згідно письмового пояснення завідуючого Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області,який діє в порядку заміщення державного нотаріуса Приазовського районного Запорізької області С.О. Шевченка від 12.04.2017 року (а.с.18), ОСОБА_1 було повідомлено про те,що остання заяву про прийняття спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 своєї матері-ОСОБА_5 не подала. На час відкриття спадщини з померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 своєю матір'ю - ОСОБА_5 постійно не проживали та не була зареєстрована з нею за однією адресою.

Згідно технічного паспорту садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1,виготовлений у 2017 році( а.с.19-23),на земельній ділянці,розташований житловий будинок з господарчими спорудами,самочинне будівництво відсутнє.

За повідомленням завідувача Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області,який діє в порядку заміщення завідуюча Приазовської державної нотаріальної контори Запорізької області від 09.11.2017 року,спадкова справа після смерті померлого 25.06.2002 року ОСОБА_4 була заведена у Приазовскій районній державній нотаріальній конторі 24.04.2007 року за номером 124/2007,зазначена спадкова справа закінчена 24.04.2008 року та передана на зберігання до Запорізького обласного державного архіву,спадкова справа після смерті ОСОБА_5,померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 у Приазовській державній нотаріальній конторі не заводилась.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання.

Статтею 41 Конституції України визначено,що право приватної власності набувається в порядку,визначеному законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно , транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

В пункті 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 судам роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суд повинен враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

В пункті 11,13 вказаної вище Постанови зазначено, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і умова в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності,оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду,що набрало законної сили є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Судом установлено, що житловий будинок ні за ким не рахується, право власності вказаний житловий будинок у бюро технічної інвентаризації не зареєстроване.

Як вже зазначалось вище, однією з визначальних підстав набуття права власності за набувальною давністю у відповідності до ст. 344 ЦК України є добросовісність володіння - якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Володіння є добросовісним,якщо особа при заволодінні чужими майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Володіння визнається відкритим,якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна.

Володіння визнається безперервним,якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явленням протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається( частина третя статті 344 ЦК).

Позивачка ОСОБА_1 як дочка померлої ОСОБА_5 вважала, що після смерті останньої, фактично прийняла спадщину належну їй в силу законодавства чинного на дату смерті матері,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 не знала та не могла знати , що з моменту смерті її матері, вона володіє спірним житловим будинком, належній померлій ОСОБА_5 без законних підстав, тобто володіє чужим майном.

При цьому факт відсутності заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг за житловим будинком станом на даний час свідчить про відкритість та безперервність володіння ОСОБА_1 чужим майном.

Отже,відкрито,безперервно володіє будинком, проводить ремонтні роботи, сплачує комунальні послуги,користується присадибною ділянкою.

Хоча позивачка не є власником речі,не виключає добросовісності володіння за умови,що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство),останньої в даній справі не встановлено.

Таким чином,ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито,безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2, яким є житловий будинок, в зв'язку з чим набула право власності на вказане майно на підставі ст. 344 ЦК України.

Тому, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,6, 10,11, 212-215,218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення,можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М.Апалькова