Справа № 203/2465/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

Головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідачів - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «ЕКОПРОН-ЮГ» про стягнення вартості частки у майні, -

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська через свого представника звернулись ОСОБА_5 та ОСОБА_3 із позовом до ОСОБА_4, ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» про стягнення вартості частки у майні, визнання недійсними змін та затвердження в новій редакції статуту (Т.1 а.с.1-8). Ухвалою суду від 23 березня 2017 року вказану позовну заяву залишено без розгляду в частині позовних вимог ОСОБА_5 про визнання недійсним змін та затвердження в новій редакції статуту. Розгляд же позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» про стягнення вартості частки у майні продовжено. (Т.3 а.с.1)

В обґрунтування означених позовних вимог сторона позивача ОСОБА_3 в тексті позову та в судовому засіданні послалась на те, що у січні 1993 року було створено ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ», засновниками якого були ОСОБА_4 (директор товариства) та ОСОБА_6 (виконував функції заступника директора) з 50% голосів кожний. В подальшому до складу учасників товариства увійшли ОСОБА_7 (донька ОСОБА_4Я.) та ОСОБА_5 (донька ОСОБА_6 та позивача). Згідно статуту товариства в редакції від 09 березня 2004 року частки в статутному капіталі між учасниками цього товариства було розподілено наступним чином: ОСОБА_4 40% (грошовий внесок до статутного капіталу 0,2 грн.), ОСОБА_7В 10% (грошовий внесок до статутного капіталу 0,05 грн.), ОСОБА_6 40% (грошовий внесок до статутного капіталу 0,2 грн.), ОСОБА_5 10% (грошовий внесок до статутного капіталу 0,05 грн.), що не змінилось і в новій редакції статуту від 13 серпня 2008 року, і на момент реєстрації товариства його статутний капітал було внесено учасниками товариства в повному обсязі. 02 січня 2013 року помер ОСОБА_6, а 12 серпня 2013 року позивачу, як його дружині, приватним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого до спадщини померлого увійшло право на частку в статутному капіталі ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» в розмірі 40%. Про дані обставини позивач повідомила відповідачів заявою від 15 жовтня 2013 року у відповідь на лист відповідачів про проведення 17 жовтня 2013 року позачергових загальних зборів учасників товариства, на яких мало б вирішуватись питання про виключення зі складу товариства позивача та ОСОБА_5 Згодом позивачу стало відомо, що 16 січня 2014 року відбулись загальні збори учасників ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ», за наслідками яких вирішено виключити зі складу учасників товариства померлого ОСОБА_6, відмовлено спадкоємцям останнього в прийомі в товариство, натомість вирішено виплатити таким спадкоємцям частку померлого у статутному капіталі в грошовій формі в розмірі 0,2 гривень. Виплата такої частки мала відбутись протягом 12 місяців з дня прийняття рішення про таку виплату, чого так і не відбулось. Разом з тим, станом на дату смерті ОСОБА_6 відповідач ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» набуло у приватну власність два обєкти нерухомості: нежитлове приміщення №11 в буд.15 по вул. Барикадній в м. Дніпропетровську, а також двоповерхову адміністративну будівлю з офісними приміщеннями за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Барикадна, буд.17. Вартість останнього з двох обєктів нерухомого майна станом на день смерті ОСОБА_6 склала 3430444 гривень (без ПДВ). Оскільки позивач не має жодних інших даних щодо активів ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ», то саме 40% від вказаної суми, як вартість частки померлого спадкодавця у товаристві, ОСОБА_3 і просила суд стягнути на її користь з ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ». Також, посилаючись на те, що відповідач ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» мав виконати своє грошове зобовязання зі сплати позивачу вартості частки свого померлого учасника ще 03 січня 2014 року, однак цього не зробив, позивач просила суд додатково стягнути із вказаного відповідача на її користь інфляційні втрати та 3% річних за період з 03 січня 2014 року по 26 квітня 2016 року в розмірі 1120260,86 гривень та 95300,58 гривень. Крім того, позивач просила суд стягнути з відповідача ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» вартість сплачених нею послуг з підготовки оцінки нерухомого майна цього відповідача в розмірі 5000 гривень, а також судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача вищевикладені позовні вимоги своєї довірительки підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що померлий ОСОБА_6 при створенні ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» та в подальшому за життя фактично так і не вніс своєї частки майна до статутного капіталу товариства, відтак і позивач, як його спадкоємець, не має права на отримання виплати вартості такої частки, розмір якої складає 0,2 гривні, а не ту, суму, яку вказує позивач в позові. Крім того, представник відповідачів просила суд застосувати загальний трирічний строк позовної давності, який на її думку має обліковуватись з 02 січня 2013 року, тобто з дати смерті спадкодавця позивача. (Т.2 а.с.16-19)

Вислухавши представників сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 22 січня 1993 року створено ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» засновниками та єдиними учасниками якого стали відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_6, кожний з 50% голосів та з відповідним цьому розміром часток у статутному капіталі товариства, що підтверджується копіями установчих документів вказаного товариства. Директором ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» з 1993 року по теперішній час є відповідач ОСОБА_4 (Т.1 а.с.9-22, 252)

09 березня 2004 року, а потім 13 серпня 2008 року здійснено реєстрацію нових редакцій статуту ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ». Відповідно до п.7.1 останньої із вказаних редакцій статуту статутний капітал товариства створено в розмірі 1 гривні, а згідно п.7.3 новими учасниками товариства стали ОСОБА_5 та ОСОБА_7, в звязку із чим перерозподілено розміри часток учасників у статутному капіталі товариства наступним чином: ОСОБА_4 40% від розміру статутного капіталу (0,2 гривні), ОСОБА_7 10% (0,05 гривні), ОСОБА_6 40% (0,2 гривні), ОСОБА_5 10% (0,05 гривні). На момент державної реєстрації товариства статутний капітал його учасниками внесено в повному розмірі (п.7.4 статут в редакції від 13 серпня 2008 року). Викладені фактичні обставини підтверджуються копіями статутів ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» в редакціях від 09 березня 2004 року та від 13 серпня 2008 року, копією постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10 січня 2017 року у справі №904/4087/16, яка згідно ст.61 ч.3 ЦПК України має преюдиціальне значення для вирішення даної цивільної справи (Т.1 а.с.23-55, 203-220, Т.2 а.с.232-244).

23 червня 2003 року ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» набуло право власності на нежитлове приміщення №11 загальною площею 64,1 м2 в будинку №15 по вул. Барикадна в м. Дніпропетровськ, а 28 квітня 2009 року набуло право власності на адміністративну будівлю з офісними приміщеннями загальною площею 585,4 м2 за адресою вул. Барикадна, буд.17 в м. Дніпропетровську, що підтверджується копіями відповідних договорів купівлі-продажу, свідоцтв про право власності, акту прийому-передачі нежилої будівлі (приміщення), розпорядження Дніпропетровського міського голови, рішення Дніпропетровської міської ради, інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, технічної документації на нерухомість (Т.1 а.с.68-83, 115-133, 232-233).

Згідно проведеної за замовленням позивача оцінки вищевказаного нерухомого майна ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ», розташованого за адресою вул. Барикадна, буд.17 в м. Дніпропетровську, ринкова вартість такої нерухомості станом на 02 січня 2013 року становить 3430444 гривень без ПДВ, а відповідно 40% від такої вартості 1372178 гривень без ПДВ, що підтверджується копією договору на надання послуг з проведення оцінки майна, висновками про вартість майна, звітом №1404.1/16 про оцінку вартості майна з додатками (Т.1 а.с.84-172).

02 січня 2013 року помер один із засновників (учасників) ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» ОСОБА_6, а 12 серпня 2013 року позивач, як спадкоємець померлого, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого до спадщини, на яку видано це свідоцтво, входить і право на частку учасника в статурному капіталі ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» (в розмірі 40% статутного капіталу товариства), яке належало спадкодавцю за життя. Дані фактичні обставини підтверджуються копіями відповідних свідоцтв про смерть та про право на спадщину за заповітом (Т.1 а.с.56, 57, 134, 135, 221, 222).

За змістом п.п.6.1, 6.4, 6.5 статуту ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» в редакції від 13 серпня 2008 року вихід учасника-фізичної особи товариства може бути зумовлений смертю такого учасника. У разі смерті учасника-фізичної особи його частка переходить до спадкоємців лише за згодою інших учасників товариства. Якщо інші учасники відмовляються прийняти до товариства спадкоємця, йому виплачується частка в тому ж порядку, що й при виході учасника з товариства. При виході учасника з товариства йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці в статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. (Т.1 а.с.38-55, 203-220)

Також судом встановлено, що позивач своїми листами від 15 та 29 жовтня 2013 року у відповідь на лист відповідачів про проведення позачергових загальних зборів учасників ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» повідомляла відповідачів про смерть ОСОБА_6 та про успадкування нею належного останньому права на частку у статутному капіталі зазначеного товариства. (Т.1 а.с.58-60, 62-63, 223-227)

16 січня 2014 року за відсутності позивача відбулись загальні збори учасників ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ», на яких окрім іншого було вирішено виключити ОСОБА_6 зі складу учасників товариства у звязку із його смертю, відмовлено спадкоємцям ОСОБА_6 в прийомі в товариство, а також прийнято рішення про виплату в грошовій формі спадкоємцям ОСОБА_6 в установленому порядку частки в майні товариства, що належала спадкодавцю, в розмірі 0,2 гривні впродовж 12 місяців з дня виходу учасника. Викладене підтверджується копією протоколу №6 загальних зборів учасників ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» (Т.1 а.с.64-67, 228-231).

Як встановлено судом з пояснень сторін та не спростовується матеріалами справи, позивачу, як спадкоємцю ОСОБА_6, дотепер ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» не здійснило виплату в грошовому еквіваленті розміру частки померлого спадкодавця у статутному капіталі зазначеного товариства.

Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень статуту ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ», врегульовані нормами ЦК України, ГК України та Закону України «Про господарські товариства» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин сторін.

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст.ст.1216, 1217, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. При наявності заповіту спадкування здійснюється в першу чергу за ним.

За змістом норм ст.ст.1223, 1234-1236, 1247, 1248 ЦК України заповіт особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, який складається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. У заповіті заповідач (спадкодавець) визначає коло своїх спадкоємців та обсяг спадщини, що підлягає спадкуванню за заповітом.

Нормами ст.ст.1268, 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно положень ст.ст.100, 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема, право на участь у товариствах, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами.

З положень ст.ст.1, 13, 50 Закону України «Про господарські товариства», ст.ст.113, 140, 144 ЦК України слідує, що товариством з обмеженою відповідальністю, яке є різновидом господарського товариства та юридичною особою, є засноване однією або кількома особами (учасниками) товариство, статутний капітал якого поділений на частки між всіма учасниками цього товариства в розмірах, які визначаються статутом пропорційно до вартості вкладу кожного учасника товариства у статутний капітал.

Зі змісту наведених абзацом вище норм закону в контексті положень ст.167 ГК України, ст.ст.100, 147 ЦК України, ст.53 Закону України «Про господарські товариства» можна зробити висновок, що право участі особи у товаристві з обмеженою відповідальністю, тобто право бути учасником цього товариства із відповідними цьому статусу правами, тісно привязане до частки особи у статутному капіталі такого товариства і не може існувати без неї. Оскільки ж частка у статутному капіталі може бути відчужена, то право на таку частку і супутнє до неї право на участь особи у товаристві також підлягає спадкуванню, однак з певними особливостями, визначеними законом.

Так, нормою ст.55 Закону України «Про господарські товариства» визначено, що у зв'язку із смертю громадянина-учасника товариства його спадкоємці мають переважне право вступу до цього товариства. При відмові товариства у прийнятті до нього спадкоємця йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала спадкодавцю, вартість якої визначається на день смерті учасника.

Відповідно до ст.147 ЦК України частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи-учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства. Розрахунки із спадкоємцями учасника, які не вступили до товариства, здійснюються відповідно до положень ст.148 ЦК України.

Згідно ст.148 ЦК України учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

В свою чергу нормою ст.54 Закону України «Про господарські товариства» встановлено, що при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу.

Відповідно до положень ст.ст.1, 12 Закону України «Про господарські товариства», ст.ст.113, 115 ЦК України товариство з обмеженою відповідальністю є власником: майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного капіталу; продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.ст.2, 181, 182, 190, 202, 316, 318, 325, 328, 334 ЦК України різновидом майна є нерухоме майно, право приватної власності на яке може бути набуте юридичною особою на підставі правочину та з моменту державної реєстрації за собою такого нерухомого майна.

Частиною 3 ст.148 ЦК України встановлено, що спори, що виникають у зв'язку з виходом учасника із товариства з обмеженою відповідальністю, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у статутному капіталі, її розміру і строків виплати, вирішуються судом.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до вимог ЦК України. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Нормами ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи знайшли своє повне та належне підтвердження всі заявлені позивачем в обґрунтування свого позову факти, зокрема, участь ОСОБА_6 з січня 1993 року по день смерті в ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» та належність йому на день смерті частки у статутному капіталі вказаного товариства в розмірі 40%, що зумовило входження права на таку частку в спадкову масу ОСОБА_6, успадкування на підставі заповіту позивачем в повному обсязі права на частку у статутному капіталі ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ», що належала ОСОБА_6, відмова інших учасників ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» в прийомі позивача до товариства як учасника із часткою померлого ОСОБА_6, що, в свою чергу, зумовило виникнення в позивача права на отримання вартості частини майна ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ», пропорційної розміру успадкованої частки у статутному капіталі цього товариства, а також обовязку у відповідача ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» виплатити позивачу означену вартість частини майна. Оскільки такої виплати відповідачем не було здійснено позивачу протягом встановлених законом 12 місяців, в останньої виникло право на застосування до ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» передбаченої ст.625 ЦК України особливої міри відповідальності за фактичне невиконання грошового зобовязання у вигляді нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних. За таких обставин позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими, доведеними, а отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Визначаючи розмір грошової суми, що підлягає стягненню з ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» на користь позивача в порядку виплати останній вартості успадкованої частки у статутному капіталі, суд виходив з того, що за змістом норм ст.ст.1, 12, 54 Закону України «Про господарські товариства», ст.ст.113, 115, 148 ЦК України, а також п.п.6.1, 6.4, 6.5 статуту ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» в редакції від 13 серпня 2008 року (остання чинна редакція на час смерті ОСОБА_6Б.) вартість такої частки має визначатись не вартістю вкладу учасника у статутний капітал, як хибно вважає сторона відповідачів, а вартістю частини всього майна товариства, пропорційної розміру успадкованої частки у статутному капіталі цього товариства, станом на дату смерті спадкодавця-учасника товариства. Для належного визначення розміру означеної грошової суми, що підлягає стягненню з відповідачів, судом ухвалою від 07 вересня 2016 року призначалась у справі комплексна судова економічна, товарознавча, будівельна та бухгалтерська експертиза, на вирішення якої судом ставились, зокрема, питання про дійсну вартість на день смерті ОСОБА_6 активів ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» з урахуванням нерухомого майна, розташованого за адресою м. Дніпропетровська, вул. Барикадна, буд.17, та питання про дійсну вартість частки померлого ОСОБА_6 на день його смерті з урахуванням вказаного нерухомого майна. Однак, всупереч накладеної за ухвалою суду від 31 травня 2016 року в порядку забезпечення позову і доведеної державним виконавцем 03 червня 2016 року до відома відповідачів заборони ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» відчужувати нерухоме майно, розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Барикадна, буд.17, директором вказаного товариства 11 серпня 2016 року здійснено продаж такого нерухомого майна третій особі, що в кінцевому рахунку та з урахуванням надісланих від ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» на адресу експертної установи листів про відсутність на дату проведення експертизи у вказаного товариства у власності будь-яких активів (транспортних засобів, нерухомого майно тощо) зумовило неможливість надання експертами відповідей на поставлені перед ними судом питання. За таких обставин, враховуючи наявність вини саме відповідачів у неможливості належного проведення призначеної судом комплексної експертизи, суд з урахуванням на положення ст.146 ЦПК України вважає за можливе визначити розмір вартості частки ОСОБА_6 у статутному капіталі ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» для подальшого стягнення на користь позивача, виходячи із відомої суду вартості нерухомого майна, розташованого за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Барикадна, буд.17, визначеної за наслідком проведеної на замовлення позивача оцінки такого нерухомого майна станом на день смерті ОСОБА_6, в розмірі 3430444 гривень (без ПДВ). (Т.1 а.с.84-112, 248-249, Т.2 а.с.3-4,104-105, 183-202, 217-228) Таким чином, внаслідок задоволення судом позовних вимог в частині стягнення вартості успадкованої частки з ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» на користь позивача має бути стягнуто 1372178 гривень, тобто 40% від відомої суду вартості нерухомого майна, розташованого за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Барикадна, буд.17.

При цьому суд оцінює як помилкове та таке, що не відповідає дійсності, твердження сторони відповідачів про те, що померлим ОСОБА_6 за життя так і не було внесено вклад у статутний капітал ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ», що усуває виникнення у позивача права на отримання вартості частки у майні товариства. Така оцінка тверджень сторони відповідачів ґрунтується на тому, що ці твердження фактично повністю спростовуються положеннями п.7.4 статуту ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» в редакції від 13 серпня 2008 року, а також висновками Дніпропетровського апеляційного господарського суду, викладеними у постанові від 10 січня 2017 року у справі №904/4087/16, яка відповідно до ст.61 ч.3 ЦПК України має преюдиціальне значення для вирішення даної цивільної справи.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» на користь позивача нарахованих останньою за період з 03 січня 2014 року по 26 квітня 2016 року на підставі ст.625 ЦК України інфляційних втрат в розмірі 1120260,86 гривень (Т.1 а.с.181-183) та 3% річних в розмірі 95300,58 гривень (Т.1 а.с.184) від простроченої суми, суд виходив з того, що виниклий у ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» перед позивачем обовязок зі сплати вартості частини майна товариства, пропорційної розміру успадкованої позивачем частки ОСОБА_6 у статутному капіталі цього товариства станом на дату смерті останнього, за своїм характером та з урахуванням положень ст.ст.509, 524, 533 ЦК України є грошовим зобовязанням. За таких обставин, враховуючи доведеність існування між сторонами грошового зобовязання, яке дотепер не виконано відповідачем ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» (таким чином наявне прострочення виконання грошового зобовязання), відсутність спеціальних норм, які б передбачали спеціальні види цивільно-правової відповідальності за порушення такого виду грошового зобовязання, усуваючи тим самим застосування ст.625 ЦК України, а також приймаючи до уваги, що згідно наведених вище норм законодавства грошове зобовязання у ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» перед позивачем виникло з 03 січня 2014 року, тобто зі спливом 12 місяців з дня виходу ОСОБА_6 зі складу учасників товариства, яким (днем виходу) з урахуванням на ст.25 ч.4 ЦК України слід вважати день смерті останнього, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог і в цій частині, що зумовлює необхідність їх задоволення в повному обсязі. Визначення ж кінцевої дати періоду нарахуванням інфляційних втрат та 3% річних 26 квітня 2016 року у відповідності до ст.11 ЦПК України є правом позивача, не суперечить закону та не порушує жодних прав відповідачів. Висновки суду, покладені в основу вирішення даної позовної вимоги, повністю відповідають правовим позиціям, що містяться у постановах Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі 6-49цс12 та від 20 січня 2016 року у справі 6-2759цс15, які у відповідності до ст.360-7 ЦПК України є обовязковими для врахування при вирішенні даної цивільної справи, а підстав для відступлення від них суд не вбачає. Крім того, такі висновки суду узгоджуються і з положеннями п.п.1.1, 1.2, 5.3 постанови Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17 грудня 2013 року.

При вирішенні даної цивільної справи по суті суд не знаходить підстав для застосування заявленого стороною відповідачів загального трирічного строку позовної давності, який сторона відповідачів хибно вважає за необхідне обчислювати з 02 січня 2013 року, тобто з дати смерті спадкодавця позивача. Негативний результат розгляду заяви про застосування строків позовної давності суд мотивує наступним. Підставою для звернення позивача до суду є, як вказувалось вище, виникнення між сторонами грошового зобовязання у вигляді обовязку ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» сплатити позивачу вартість частини майна товариства, пропорційної розміру успадкованої позивачем частки ОСОБА_6 у статутному капіталі цього товариства станом на дату смерті останнього, та невиконання/прострочення виконання цього зобовязання. Враховуючи зясовані судом характер та обставини спірних правовідносин сторін з урахуванням на наведені вище норми ст.54 Закону України «Про господарські товариства», суд вважає, що грошове зобовязання виникло у відповідача ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» внаслідок несплати позивачу вартості частини майна товариства протягом 12 місяців з дати виходу ОСОБА_6 зі складу учасників товариства. При цьому такою датою виходу слід вважати саме дату смерті ОСОБА_6, оскільки відповідно до ст.25 ч.4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи, а відтак і здатність бути учасником товариства, припиняється у момент її смерті. Таким чином, оскільки ОСОБА_6 помер 02 січня 2013 року, а 12 місяців з означеної дати сплили 02 січня 2014 року, то саме з останньої дати і має обчислюватись трирічний строк позовної давності для звернення позивача до суду із даним позовом. Враховуючи викладене з урахуванням на те, що позивач подала до суду позов 27 травня 2016 року, очевидним є висновок, що строк позовної давності позивачем дотримано, а заява сторони відповідачів про застосування строків позовної давності та відмову у задоволенні позову з цієї підстави є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає. Правова позиція суду щодо обчислення строку позовної давності у спірних правовідносинах з дати спливу 12 місяців з дня виходу учасника зі складу товариства узгоджується із правовими висновками Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними в ухвалі від 02 березня 2016 року у справі №6-28808ск15.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи та обсяг заявлених позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ ВКФ «ЕКОПРОН-ЮГ» на користь позивача сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в розмірі 6890 гривень (Т.1 а.с.188), витрати, сплачені позивачем за призначену комплексну судову економічну, товарознавчу, будівельну та бухгалтерську експертизу, в загальному розмірі 20816 гривень (Т.2 а.с.172-174), а всього 27706 гривень. При цьому за переконанням суду не підлягають стягненню з відповідачів заявлені позивачем до стягнення витрати в розмірі 5000 гривень, сплачені позивачем за проведену на її замовлення оцінку нерухомого майна, оскільки за загальними правилами цивільного процесуального законодавства витрати сторін на збирання доказів в досудовому порядку несуть самі сторони.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 15, 16, 25, 100, 113, 115, 140, 144, 147, 148, 181, 182, 190, 202, 316, 318, 325, 328, 334, 509, 526, 530, 610, 611, 625, 1216-1219, 1223, 1234-1236, 1247, 1248, 1268, 1296 ЦК України, ст.167 ГК України, ст.ст.1, 12, 13, 50, 53-55 Закону України «Про господарські товариства», ст.ст.3, 10, 11, 57-61, 64, 88, 208-210, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «ЕКОПРОН-ЮГ» про стягнення вартості частки у майні - задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «ЕКОПРОН-ЮГ» на користь ОСОБА_3 вартість частки у майні Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «ЕКОПРОН-ЮГ», що належала ОСОБА_6 в розмірі 1372178 грн., інфляційні втрати в сумі 1120260 грн. 86 коп., три відсотки річних в сумі 95300 грн. 58 коп., а всього стягнути 2587739 грн. 44 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «ЕКОПРОН-ЮГ» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 6890 грн., витрат за проведення судової експертизи в сумі 20816 грн., а всього 27706 грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю. Казак