22.11.2017 Єдиний унікальний номер 205/3587/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 рокум. ДніпроСправа № 205/3587/17-ц
2/205/2301/17

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Гаражного кооперативу «Южний», третя особа ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд встановити факт належності ОСОБА_3, померлому 18.04.2001р., гаража № 230 у Гаражному кооперативі «Южний», який розташований у м. Дніпро, вул. Колективна, 42-Г, а також визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позовна заява мотивована тим, що після смерті брата позивача ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді вищевказаного гаражу, проте позивач не може оформити спадкове майно у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Позивач надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник Дніпровської міської ради надала суду заперечення, у яких посилаючись на безпідставність заявлених вимог, просить суд відмовити у задоволенні позову.

ГК «Южний» явку свого представника у судове засідання не забезпечив, проте матеріали справи містять від нього заяву, про розгляд справи за його відсутності.

ОСОБА_2 державна нотаріальна контора явку свого представника у судове засідання не забезпечила, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 помер 15.04.2001р., що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпропетровського обласного управління юстиції, актовий запис № 3267.

ОСОБА_3 побудував гараж № 230 у ГК «Южний», який розташований у м. Дніпро по вул. Колективній, 42-Г, та повністю вніс пайовий внесок, що підтверджується довідкою № 4 від 06.05.2017р.

Відповідно до технічного паспорту загальна площа вищевказаного гаражу дорівнює 27,3 кв.м., з якої: основна площа 24,7 кв.м. та допоміжна площа 2,6 кв.м.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

При цьому Верховним Судом України у листі «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013 р.» від 01.02.2014р. розяснено, що згідно зі ст. 15 Закону України від 7 лютого 1991 р. № 697-XII «Про власність» член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 р. (набрання чинності Законом СРСР від 6 березня 1990 р. № 1305-1 «Про власність в СРСР», який згідно з Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991 р. № 1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» підлягав застосуванню на території України до 15 квітня 1991 р. часу набрання чинності Законом України від 7 лютого 1991 р. № 697-XII «Про власність») набуває право власності на цю квартиру, тому в разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру.

Аналогічна правова позиція викладена у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за яким у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Верховним Судом України у листі «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013 р.» від 01.02.2014р. роз'яснено, що виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Аналогічна правова позиція зазначена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13.

Отже, після смерті ОСОБА_3, померлого 18.04.2001р., відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, увійшов вищевказаний гараж.

Відповідно до ст.530 ЦК УРСР 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.553 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Згідно з довідкою № 4 від 06.05.2017р. позивач у справі є членом ГК «Южний» та користується спірним майном.

Відповідно до спадкової справи після смерті ОСОБА_3, заведеної у Другій ОСОБА_2 нотаріальній конторі, з заявою про прийняття спадщини звернулась його сестра, позивач у справі, та з заявою про відмови від спадщини його мати.

Суд зазначає, що матеріали спадкової справи на момент розгляду справи не містять інших заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 або відмови від її прийняття.

Водночас, постановою державного нотаріуса Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 08.09.2017р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний гараж, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього.

Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У положеннях п. 3.1 ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З огляду на викладене, а також враховуючи існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту її прав як спадкоємця шляхом визнання права власності на гараж № 230 у ГК «Южний», який розташований у м. Дніпро, вул. Колективна, 42-Г, після смерті її брата ОСОБА_3, померлого 18.04.2001р.

Водночас у суду відсутні підстави для задоволення позову в частині встановлення факту належності спадкодавцю гаражу № 230 у ГК «Южний», оскільки такого роду вимоги фактично є вимогами про визнання права власності за померлою особою.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 224 ЦПК України, ст.ст.530, 549 ЦК УРСР 1963 року суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Гаражного кооперативу «Южний», третя особа ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж № 230 у Гаражному кооперативі «Южний», який розташований у м. Дніпро по вул. Колективній, 42-Г, в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_3, який помер 18 квітня 2001 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_7