АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6083/17 Справа № 194/326/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Городничої В.С.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 12 вересня 2016 року відповідач видав їй іменний ощадний (депозитний) сертифікат серії А№002881 на суму вкладу (депозиту) 3600,00 доларів США з процентною ставкою 10% річних, строк дії сертифікату з 12 вересня 2016 року по 21 липня 2017 року. У грудні 2016 року позивач звернулась до відповідача та предявила достроково іменний ощадний (депозитний) сертифікат до оплати, однак відповідач не виконав своїх обовязків та не надав суму вкладу з нарахованими процентами. Станом на 10 квітня 2017 року курс долара становив 26,9739 грн., а тому відповідач повинен повернути 97106,04 грн. (26,9739 грн. х 3600 доларів США) та нараховані проценти в сумі 5709,83 грн. (97106,04 грн. х ((10%:360 днів) х 210 днів з 12.09.2016 року по 12.04.2017 року). Тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь 97106,04 грн. за іменним ощадним сертифікатом від 12 вересня 2016 року серії А№002881 та 5709,83 грн. нарахованих відсотків.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники процесу повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України. Повістка про виклик у судове засідання на 21.11.2017 року отримана позивачем 01.08.2017 року, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучене до матеріалів справи. Позивачем не надано суду заяв про відкладення розгляду справи, про наявність поважних причин неявки у судове засідання.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 12 вересня 2016 року ПАТ «Платинум Банк» був виданий іменний ощадний (депозитний) сертифікат серії А№002881 на імя вкладника ОСОБА_2 на суму вкладу (депозиту) 3600,00 дол. США з процентною ставкою 10% річних, строк обігу сертифіката з 12.09.2016 року по 21.07.2017 року (а.с. 7).

Відповідно до п. 1 Умов випуску, сплати та обігу іменних ощадних (депозитних) сертифікатів ПАТ «Платинум Банк», які містяться на зворотній стороні сертифікату, іменний ощадний (депозитний) сертифікат це письмове свідоцтво Банку про депонування грошових коштів, яке засвідчує право держателя сертифіката (вкладника) або його правонаступника на одержання в Банку, після закінчення встановленого строку, суми вкладу (депозиту) та процентів, встановлених сертифікатом (а.с. 7 зворот).

За змістом п. 6 зазначених вище Умов, виплата процентів здійснюється по закінченні строку обігу сертифіката.

Згідно квитанції №590939807 від 12.09.2016 року ОСОБА_2 внесені кошти на депозитний рахунок ПАТ «Платинум Банк» в розмірі 3600,00 дол. США, еквівалент у гривні 96029,59 грн., з призначенням платежу: залучення коштів на ощадний (депозитний) сертифікат № 7501/840 від 12.09.2016р. за курсом долару 26,674886 грн. (а.с. 8).

Позивачем також надана її заява від 20.12.2016 року, адресована ПАТ «Платинум Банк», з вимогою повернути за вказаним раніше сертифікатом 3600,00 дол. США та нараховані проценти з 12.09.2016 року по 20.12.2016 року (а.с. 10).

Місцевим судом встановлено, що 22.03.2017 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача із письмовою заявою про визнання її кредитором ПАТ «Платинум Банк» за заборгованістю, що виникла за всіма договорами, укладеними між нею та банком та за іншими видами заборгованості у сумі всіх належних її коштів, що підтверджується копією заяви від 15.03.2017 року за вхідним номером 60-08/М-445-РК (а.с. 34).

На підставі рішення Правління Національного банку України від 10.01.2017 року №14-рш/БТ «Про віднесення ПАТ «Платинум Банк»» до категорії неплатоспроможних» рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №25 від 11.01.2017 року розпочато процедуру виведення вказаного банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 11 січня 2017 року по 10 лютого 2017 року включно (а.с. 31).

Судом першої інстанції також встановлено, що 24.02.2017 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішенням №743 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Платинум Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку, припинено тимчасову адміністрацію ПАТ «Платинум Банк» з 24.02.2017 року, запроваджено процедуру ліквідації ПАТ «Платинум Банк», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ОСОБА_3, строком на два роки з 24.02.2017 року по 23.02.2019 року включно (а.с. 33, 49).

Згідно з ч. 1 ст. 1065 ЦК України, ощадний (депозитний) сертифікат підтверджує суму вкладу, внесеного у банк, і права вкладника (володільця сертифіката) на одержання зі спливом встановленого строку суми вкладу та процентів, встановлених сертифікатом, у банку, який його видав.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч. 1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені у спеціальному законі. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Частиною ч. 1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Приписами ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до п. 17 ч.1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Таким чином, у спорах повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, ч.1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно з п.п. 1-3 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Відповідно до п.1 ч.6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши наявність договірних відносин між сторонами за договором вкладу від 12.09.2016 року, який укладено на строк по 21.07.2017 року; приймаючи до уваги віднесення 10.01.2017 року ПАТ «Платинум Банк» до категорії неплатоспроможних та запровадження в ньому з 11.01.2017 року тимчасової адміністрації для виведення банку з ринку, а також запровадження з 24.02.2017 року процедури ліквідації ПАТ «Платинум Банк» з призначенням уповноваженої особи Фонду та делегуванням всіх повноважень ліквідатора ОСОБА_3, строком на два роки з 24.02.2017 року по 23.02.2019 року включно, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки при введенні у банку тимчасової адміністрації та/або запровадження процедури ліквідації, правовідносини між сторонами у справі регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно ч.ч. 2, 3, 5 ст. 27 зазначеного вище Закону уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом, Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Колегія наголошує, що з довідки №10/4635-л від 31.05.2017 року, виданої уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк», вбачається, що залишок по рахунку, який відкрито за вищевказаним ощадним (депозитним) сертифікатом складає 3695,04 дол. США (3600,0 дол. США депозит, 95,04 дол. США нараховані відсотки), що в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземної валюти дорівнює 100456,44 грн. Загальна сума залишків на рахунках позивачки ОСОБА_2 в гривневому еквіваленті складає , станом на 11.01.2017 року, 305044,08 грн., з яких:

200000,0 грн. сума коштів, що включена до переліку рахунків, за якими вкладника мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, у відповідності до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

105044,08 грн. сума коштів, що включена до 4-ої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів, у відповідності до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (зворот а.с. 30).

Суд звертає увагу, що на час початку процедури виведення Фондом банку з ринку, а також на час ухвалення оскаржуваного рішення місцевим судом (20.06.2017 року) строк обігу вищевказаного сертифікату від 12 вересня 2016 року серії А№002881 на імя вкладника ОСОБА_2 не закінчився (строк обігу сертифіката з 12.09.2016 року по 21.07.2017 року (а.с. 7)).

Отже, у звязку із застосуванням спеціальних механізмів врегулювання правовідносин та прав позивача із банком, щодо подальшої діяльності якого прийнято рішення про виведення його з ринку, застосуванню підлягає Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Інші правові норми, зокрема положення ЦК України про зобовязання, можуть бути застосовані, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 13 червня 2016 року ухваленій за результатом розгляду цивільної справи №6-1123 цс16, де вказано, якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Твердження позивачки про її звернення до банку з письмовою заявою про повернення суми вкладу до початку процедури визнання відповідача неплатоспроможним, враховуючи введення тимчасової адміністрації банку, - не спростовують висновку суду про можливість повернення коштів ОСОБА_2 лише в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, дослідивши матеріали справи, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про ненадання позивачкою доказів, що відповідають вимогам ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження факту звернення позивачки до ПАТ «Платинум Банк» із заявою про повернення суми вкладу саме 20.12.2016 року та в наступний період до введення в банку тимчасової адміністрації. Представлена позивачкою заява від 20.12.2016 року не містить відміток банку про отримання ним даного звернення; також не представлено доказів отримання відповідачем такої заяви поштою.

Доводи апелянта щодо порушення банком вимог Закону України «Про захист прав споживачів» при видачі ОСОБА_2 іменного ощадного сертифікату, які полягали у приховуванні інформації про неплатоспроможність банку з початку 2016 року, застосуванні нечесної агресивної діяльності по відношенню до нових вкладників у вигляді пропозицій високих відсотків за депозитами, свідомого введення в оману позивачки, як споживача, - є недоведеними, крім того, у судовому порядку ОСОБА_2 не оспорюється дійсність договору вкладу (іменного ощадного сертифікату).

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи вимоги ст.ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді