Апеляційний суд Житомирської області
Справа №286/798/17 Головуючий у 1-й інст. Вачко В. І.
Категорія 59 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Микитюк О.Ю., Борисюка Р.М.

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 10 серпня 2017 року,

встановила:

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 10 серпня 2017 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1, на користь Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області (далі Управління) надмірно виплачені кошти щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в сумі 5127,20 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить вищевказане судове рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що під час розгляду справи судом безпідставно, з порушенням порядку ухвалення судових рішень, було відмовлено йому у задоволенні клопотань про повернення позовної заяви, залишення позовної заяви без розгляду, закриття провадження у справі. Також зазначив, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності у нього депозитних банківських рахунків на час призначення допомоги внутрішньо переміщеним особам, а тому висновок суду про задоволення позову є помилковим.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505 (в редакції чинній на час спірних правовідносин, далі Порядку) грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сімї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Згідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIII, прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2015 року встановлено у розмірі 1218 гривень, з 1 вересня - 1378 гривень.

Відповідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VIII, у 2016 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2016 року встановлено у розмірі 1330 гривень, з 1 травня - 1399 гривень, з 1 грудня - 1544 гривень.

Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку (п. 11 Порядку).

За вимогою ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Судом першої інстанції встановлено, що Управлінням відповідно до заяв ОСОБА_1 від 13.11.2015 та 13.05.2016 останньому призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 13.11.2015 по 12.05.2016 та з 13.05.2016 по 12.11.2016. За вказаний період відповідач отримав 5127,20 грн. вказаної допомоги (а.с. 3-7, 11).

Проте, на час призначення допомоги ОСОБА_1 мав на банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Зазначене підтверджується даними електронного носія та роздруківкою (а.с. 65-68, 72), які отримані позивачем від Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації відповідно до проведеної уповноваженими органами перевірки на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №136 «Про затвердження Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати,інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування». Згідно даної інформації у період з 01.09.2015 і на час призначення спірної допомоги, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мав відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк» депозитний рахунок на 160000 грн. Крім того, ці обставини підтверджуються змістом щорічної за 2016 звітний рік електронної декларації ОСОБА_1, яка перебуває у загальному доступі на відповідному інтернет-ресурсі, на яку послався суд у своєму рішенні (а.с. 82-84).

Добровільно отриману допомогу ОСОБА_1 не повернув (а.с. 10).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спірна допомога отримана відповідачем внаслідок недобросовісності з його боку, оскільки на час її призначення він приховав інформацію про наявність на його банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та про відсутність підстав для призначення спірної допомоги, а тому остання внаслідок відмови повернути її у добровільному порядку підлягає стягненню у судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежності та допустимості наданих позивачем доказів на підтвердження відсутності у нього права на призначення спірної допомоги не узгоджуються з положеннями ст.ст. 58-59 ЦПК України.

Надані Управлінням докази на обґрунтування позовних вимог не спростовані відповідачем ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанцій, а тому посилання у апеляційній скарзі на відсутність на час призначення допомоги на його банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, є безпідставними.

Надані ним лист ПАТ КБ «Приватбанк» від 29.06.2017 (а.с. 97-98) та копія довідки ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві від 16.03.2016 (а.с. 93) не підтверджують відсутність на його банківських рахунках коштів на час призначення допомоги та незаконність дій Управління щодо отримання інформації про наявність таких коштів, про що також правильно зазначив суд першої інстанції.

Крім того, законність дій позивача щодо отримання інформації про наявність грошових коштів на банківських рахунках відповідача, не надсилання відповідачу розпоряджень про припинення виплати на правильність ухваленого рішення не впливає.

Доводи апеляційної скарги, щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні клопотань ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, повернення позовної заяви, залишення позову без розгляду, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду. Крім того, суд першої інстанції у своєму рішенні навів мотиви відмови у задоволенні заявлених клопотань, з якими колегія суддів повністю погоджується.

Підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, повторно заявленого у суді апеляційної інстанції, відсутні оскільки позов заявлено Управлінням про стягнення грошових коштів, які стали власністю відповідача, і, на думку позивача, були набуті ним безпідставно, що свідчить про приватноправовий, а не публічний характер правовідносин, які виникли між сторонами. Посилання відповідача на відкриття провадження у справі з аналогічним предметом позову Вищим адміністративним судом України та можливе підтримання представником позивача клопотання відповідача про закриття провадження у справи не спростовує висновків суду щодо необхідності розгляду даного спору в порядку цивільного судочинства.

Доводи ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції норм міжнародного права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи апеляційним судом.

Докази та обставини, на які посилався заявник в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції (а.с. 152, 162) ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору в сумі 1760 грн. за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення, з останнього в дохід держави підлягає стягненню вказана сума.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 310, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 10 серпня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН-) в дохід держави 1760 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: