№2/263/2921/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2017 року місто Маріуполь
Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Ковтуненка В.О.,
при секретарі Турчиній Н.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування жилим приміщенням, третя особа: Житлово-комунальне підприємство «Житло «Центр»,
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права користування жилим приміщенням квартирою №12 в будинку №37 по бульвару Богдана Хмельницького в місті Маріуполі та вселення.
В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з 04.10.2005 року зареєстрована у квартирі №12 за вищевказаною адресою, власником якої є її син ОСОБА_2 З 2006 року за вищевказаною адресою проживає також її колишній чоловік ОСОБА_3 та співмешканка сина. У звязку з систематичними скандалами та сварками з чоловіком та сином, які безпідставно стали перешкоджати у користуванні нею квартирою, вона була вимушена періодично проживати у своїх знайомих. У січні 2010 року відповідач силоміць виштовхав її з квартири, забрав ключі та до теперішнього часу перешкоджає користуватись нею. З приводу неправомірних дій чоловіка та сина вона неодноразово зверталась до органів міліції та поліції. Іншого житла, окрім спірної квартири, не має, орендувати житло вона не в змозі у звязку з тяжким матеріальним становищем. Вважає, що вона набула право користування спірною квартирою, оскільки вселилась та була зареєстрована у ній з дозволу відповідача, у звязку із чим просила суд визнати за нею право користування спірною квартирою та вселити.
Позивачка ОСОБА_1 надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Одночасно просила розглянути дану справу заочно, у звязку з повторною неявкою відповідача.
Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
Від третьої особи ЖКП «Житло «Центр» до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності їх представника на розсуд суду.
З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права та взаємодію сторін, справа розглянута у відсутності відповідача, заочно.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.2003 року, посвідченого нотаріально, ОСОБА_2 придбав у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Право власності зареєстровано у МКП «Маріупольське БТІ», що підтверджується довідкою №7675 від 14.09.2010 року.
Відповідно до особового рахунку №869 ЖКП «Житло «Центр», ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є наймачем квартири АДРЕСА_1, зареєстрований за вищевказаною адресою з 07.03.2006 року, також за вищевказаною адресою зареєстрована ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 04.10.2005 року.
Згідно з інформацією Центру надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №25-120-92 від 25.10.2017 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Загальна кількість зареєстрованих осіб у квартири: 2 особи.
Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначеним законом, при незаконному позбавлені права користування жилим приміщенням та обставина, що не був укладений договір найму по спірній квартирі, не може бути підставою для відмови у відновленні порушеного права. Тому як, договір найму є укладеним з моменту заселення (на підставі ордеру) наймача у надане приміщення, бо саме це породжує у нього і наймодавця права і обовязки щодо житла.
Оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не втратила право користування жилим приміщенням в спірній квартирі, а з боку відповідача чиняться перешкоду в проживанні, суд вважає за необхідне відновити порушені житлові права позивачки та вселити її у спірну квартиру.
Згідно до ст.150 ЖК України, ст.383 ЦК України, громадяни, що мають у приватній власності квартиру (будинок) користуються нею для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст.64, ст.65, 106 Житлового кодексу України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До члені сімї наймача належать особи. Які постійно проживають з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням. Член сімї наймача в разі смерті наймача вправі вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача.
Як розяснено у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, необхідно зясувати чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема, відсутність письмової згоди членів сімї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.
Вирішуючи справу, суд враховує, що ОСОБА_1, як член сімї наймача (мати) на законних підставах вселилась в двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 у 2005 році, з зазначеного часу зареєстрована у спірній квартирі та іншого житла не має. В квартирі проживає наймач квартири та її власник ОСОБА_2 (син), за згодою якого в жовтні 2005 року позивачка ОСОБА_1 вселилась у спірну квартиру, у якій проживає до теперішнього часу, і яка є її постійним місцем проживання. За час проживання у квартирі вони вели із сином спільне господарство.
Аналізуючи наведене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 на законних підставах набула право користування житловою площею спірної квартири, вселилась туди як член сімї наймача та проживала протягом тривалого часу. За таких обставин суд вважає, що позивачкою ОСОБА_1 доведено її право на користування квартирою №12 в будинку №37 по бульвару Богдана Хмельницького в місті Маріуполі.
На підставі викладеного, керуючись Житловим кодексом України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст.ст. 10, 60, 213, 215, 224 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування жилим приміщенням, третя особа: Житлово-комунальне підприємство «Житло «Центр» задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право користування жилим приміщенням квартирою №12 в будинку №37 по бульвару Богдана Хмельницького в Жовтневому районі міста Маріуполя.
Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, у квартиру АДРЕСА_3.
Рішення суду може бути переглянуто Жовтневим районним судом м. Маріуполя за письмовою заявою відповідачів, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

На рішення суду позивач може подати апеляційну скаргу в Апеляційний суд Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Ковтуненко