АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 грудня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Височанської Н.К., Одинака О.О.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: апелянта, представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 06 жовтня 2017 року

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги обгрунтовувала слідуючими обставинами.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 18.04.1998р.н., що підтверджується свідоцтвом про її народження.

Позивач зазначає, що вона проживає зі своєю матірю - ОСОБА_3

На даний час вона є повнолітньою і студенткою денної форми навчання та навчається на факультеті педагогіки, психології та соціальної роботи у Чернівецькому національному університеті імені ОСОБА_4, що підтверджується довідкою з ВНЗ № 15917 від 21.04.2017р. Зарахована на навчання з 17.08.2015р., а орієнтовна дата закінчення навчання - 30 червня 2019 року. Вказане навчання нею здійснюється на платній основі, що підтверджується копією договору № 12-85 від 17.08.2015 р. За умовами даного договору в первинній редакції, вартість навчання становить 4650 грн. за один семестр. Згідно умов договору, в редакції додаткової угоди № 2 від 22 серпня 2016 р., вартість навчання становить 5100 грн. за один семестр.

Починаючи з січня цього року її батько - ОСОБА_2 перестав брати

22-ц/794/1275/ 2017р. Провадження № 727/7850/17 Головуючий у 1 інстанції Семенко О.В.

Категорія 48/50 доповідач Перепелюк І.Б

участь в її утриманні під час навчання та відмовляється надавати їй будь-яку матеріальну допомогу, хоча необхідність в наданні з його боку такої допомоги існує, оскільки вона самотужки зі своєю матірю не може забезпечити належний рівень свого життя та одночасно продовжувати навчання.

Позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1332грн. щомісячно, з подальшою індексацію, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку, у звязку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 06 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання на факультеті педагогіки, психології та соціальної роботи у Чернівецькому національному університеті імені ОСОБА_4, в розмірі 1332грн. щомісяця, з подальшою індексацією, починаючи з дати подання позову до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_1 двадцятитрьохрічного віку, у звязку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим.

Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Апелянт вказує, що він офіційно не працевлаштований, а, працюючи неофіційно кравцем жіночого одягу, отримує маленький дохід, який не є достатнім для надання матеріальної допомоги на навчання доньці.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення змінити з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1, 18.04.1998р.н., є донькою ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-МИ №059981 від 09.06.1998р.

ОСОБА_1 є студенткою денної форми навчання та навчається на факультеті педагогіки, психології та соціальної роботи у Чернівецькому національному університеті імені ОСОБА_4, що підтверджується довідкою з ВНЗ № 15917 від 21.04.2017р.

Позивач зарахована на навчання з 17.08.2015р. Орієнтовна дата закінчення навчання 30.06.2019р. Навчання нею здійснюється на платній основі, що підтверджується копією договору №12-85 від 17.08.2015 р.. За умовами даного договору в первинній редакції, вартість навчання становить 4650 грн. за один семестр. Згідно умов договору, в редакції додаткової угоди № 2 від 22 серпня 2016 р., вартість навчання становить 5100 грн. за один семестр.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 досягла 18 років та продовжує навчання, не працює та перебуває на повному утриманні матері - ОСОБА_3

Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно роз»яснень, викладених в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявленя позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Оцінивши в сукупності надані сторонами докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач спроможний надавати доньці таку допомогу.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції помилково стягнув аліменти в розмірі 1332грн.

Позивачем належним чином не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному в позовній заяві.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, проте, як стверджує сам відповідач, він працює кравцем жіночого одягу. При розгляді апеляційної скарги відповідач зазначив, що його дохід в місяць становить 4000-5000грн. Проживає з матір»ю.

При розгляді справи суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що на утриманні відповідача знаходиться його неповнолітня дитина ОСОБА_5 26.03.2008р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.

При розгляді справи суд першої інстанції неповно встановив всі обставини справи, а саме не врахував матеріальне становище відповідача а також те, що на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина.

Враховуючи зазначені обставини, рішення в частині розміру стягуваних аліментів слід змінити з 1332грн. на 850грн.

Суд першої інстанції неповно встановив всі обставини справи, ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, що відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення.

Керуючись ст.307, п.п.1, ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 06 жовтня 2017 року в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, змінити, визначивши розмір аліментів в сумі 850грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді: (підписи)

Вірно з оригіналом :