Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а :

30 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 з позовом про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 серпня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнові збитки, заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 187772,15 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1877 грн. 73 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що при розгляді справи, суд був зобовязаний встановити чи є ОСОБА_2 належним позивачем, тобто чи були заподіяні йому матеріальні збитки внаслідок ДТП, оскільки із позовної заяви вбачається, що він лише керував транспортним засобом, якому були заподіяні механічні пошкодження, проте, власником якого він не являється.

Крім того, за рішенням суду майнові збитки, заподіяні внаслідок ДТП стягнуті в розмірі 187772,15 грн., вирахувані судом як різниця між сумою збитків, зазначених у п.2 експертного дослідження №46 від 29 лютого 2016 року, та сумою відшкодування, здійсненою ПрАТ СК «Уніка», в той же час, судом не враховано п.4. експертного дослідження, відповідно до якого вартість матеріальних збитків не може перевищувати ринкової вартості транспортного засобу.

Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 грудня 2015 року о 09 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 рухаючись по вул. С.Стрільців, 2 в м. Рівне та керуючи автомобілем марки «Peugeot», державний номерний знак НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху при маневруванні не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, яким керував позивач, рухаючись в попутному напрямку, та від удару по інерції допустив виїзд на смугу зустрічного руху, здійснивши зіткнення з автомобілем марки «Камаз» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3, який рухався у зустрічному напрямку чим порушив пп.10.1,12.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Постановою Рівненського міського суду від 05 серпня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.57).

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п.2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частиною 1 статті 1188 ЦК України визначено, що у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 46 від 29 лютого 2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4 складає 239 582,83 грн., а ринкова вартість автомобіля станом на день ДТП становить 189 432,368 грн. (а.с.15).

ПрАТ СК «Уніка» відшкодовано ОСОБА_2 витрати на ремонтні роботи в розмірі 48 514,85 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки від 28 жовтня 2016 року (а.с.58).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що майнова шкода завдана позивачу, визначена актом виконаних робіт, виданого ПП ОСОБА_4, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Super B» становить 235 237 грн.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

На вищезазначене суд першої інстанції уваги не звернув, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно визначив розмір завданої матеріальної шкоди.

Таким чином, враховуючи, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує ринкову вартість автомобіля на момент його пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження, тому розмір матеріальної шкоди становить 189 432,38 грн. 48514,85 грн. (страхове відшкодування) = 140917,53 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 серпня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 140 917,53 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча

Судді :