Провадження №2/200/3718/17
Р І Ш Е Н Н Я
28 листопада 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого - судді Шевцової Т.О.
при секретарі - Агашаріфовій В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру, -
В даний час позивачу ОСОБА_1 потрібні правовстановлюючі документи на квартиру, але оскільки договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі вони не оформили, тому вона змушена звернутись до суду з вказаним позовом.
Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява, в якій він прохає позов задовольнити повністю, справу розглянути без його участі.
Відповідач в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним.
У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу нерухомого майна підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, але враховуючи, що даний договір вже повністю виконаний, є підстави вважати його таким, що відбувся.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Вказане нерухоме майно належало «ДАРУВАЛЬНИКУ» на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровську від 12.07.2007 року по справі № 2-3314/07, зареєстрованого Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» в Єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 20688298.
Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі під номером 6807.
Відповідно до витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 17015046 право власності на нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_2 12.12.2007 року.
Вказане нерухоме майно належить продавцю на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі № 6807 від 01.11.2007 року, право власності зареєстровано в реєстрі прав власності нерухомого майна від 12.12.2007 року, реєстраційний номер №20688298.
Продаж квартири проводиться за 14 500 доларів США, сторони договору підтверджують факт повного розрахунку друг з другом.
На підтвердження повного розрахунку також укладають розписку відповідно до якої ОСОБА_2 підтверджує отримання від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 14 500 доларів США за продану її спірну квартиру, грошові кошти передавали при свідках, які підписали розписку, а саме ОСОБА_5, яка мешкає м. Дніпро. АДРЕСА_1 та ОСОБА_6, яка мешкає Дніпропетровська обл., Сінельниківський район пгт Сад, вул. Маяковського, 125.
Стороні договору підтверджують, що у них відсутні будь-які обставини, які змусили їх укласти цей договір на невигідних умовах ,а також, що вони ні яких заперечень, доповнень до вказаного договору не мають. Договір укладають добровільно при здравому умі та ясній памяті.
Договір купівлі-продажу укладений без нотаріального посвідчення у звязку з тим, що у Продавця не оформленні належним чином документи на переобладнання. Після оформлення всіх документів та узаконення переобладнання угода буде укладена нотаріально.
Після підписання договору купівлі-продажу ОСОБА_2 передала ключи від спірної квартири ОСОБА_1.
24.03.2010 року після підписання договору купівлі-продажу, а також розписки ОСОБА_2 видала довіреність на імя ОСОБА_1 якою уповноважує її продати спірну квартиру, для чого уповноважує отримати необхідні довідки та інші документи в тому числі в Комунальному підприємству «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації». Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження вищезазначеної частки квартири ,робити від мого імені заяви ,в тому числі заяву щодо мого сімейного стану, заяву про належність майна на праві особистої приватної власності, укладати та підписувати попередній договір відчуження, договір про відчуження, одержати належні мені гроші за продане майно, строк дій довіреності до 24.03.2013 року. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрована в реєстрі № 443.
ОСОБА_1 зібрала документи для належного оформлення переобладнання квартири для того щоб здійснити нотаріальне посвідчення договору купвлі-продажу.
04.10.2013 року ОСОБА_2 дає нову довіреність для ОСОБА_1, якою уповноважує її буди представником в державних комунальних органах та організаціях, відчужувати квартиру від імені довірителя, управляти, користуватися квартирою, здійснювати ремонтні роботи, у тому числі переобладнування, готувати технічну документацію.
На підстав вказаного розпорядження був виготовлений технічний паспорт на квартиру №8А у житловому будинку №47 вулиця Виконкомівська, місто Дніпропетровськ.
У звязку із тим, що підстави які були перешкодою для укладення договору купівлі-продажу спірної квартири змінились, ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з питання нотаріальної реєстрації договору купівлі продажу. Однак ОСОБА_2 ухиляється від зустрічі та посвідчення договору.
Починаючи з 2012 року ОСОБА_1 проживає у спірній квартирі, здійснює оплату всіх комунальних послуг, у квитанція вказаний платник ОСОБА_1. Крім того, Позивач продовжує робити ремонт у квартирі за власні кошти, а також її коштами допомогає син ОСОБА_8.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається здійсненим в письмовій формі, якщо його текст зафіксовано в одному або декількох документах, якими обмінялися сторони.
У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно до ст. 328 ч.2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлено його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна сторона вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним; ч.2 ст. 220 ЦК України передбачає, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами,і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається здійсненим в письмовій формі, якщо його текст зафіксовано в одному або декількох документах, якими обмінялися сторони.
У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно до ст. 328 ч.2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлено його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна сторона вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним; ч.2 ст. 220 ЦК України передбачає, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Згідно ст. 220 ЦК України, договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч. 2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин.
Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Враховуючи, що між сторонами договір купівлі-продажу було укладено, позивач вказує на відсутність правовстановлюючого документа, у звязку з чим у нього виникають складнощі щодо реєстрації його права власності нотаріально,суд приходить до висновку про необхідність захисту його прав та задоволення позову.
Підписуючи договір купівлі-продажу дії, як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача свідчать про те, що вони домовилися щодо усіх істотних умов договору, вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, та у повному обсязі виконали умови договору купівлі-продажу.
У відповідності до ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з підстав для державної реєстрації моїх прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до норм Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Зазначені дії, як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача свідчать про те, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, та у повному обсязі виконали умови договору купівлі-продажу від 24.03.2010 року.
Керуючись ст.ст.3, 10, 11,57- 60, 88, 169, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів із дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя Т.В.Шевцова