Головуючий у 1 інстанції Іванченко А.М.
Категорія 27 Доповідач Мальцева Є.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Зайцевої С.А., Баркова В.М.,

секретар - Гаркуша О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 жовтня 2016 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» звернувся до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 21 липня 2008 року між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» та відповідачем був укладений кредитний договір №014/0747/82/0004263, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 16000 грн. на споживчі цілі строком до 59 місяців, з яких 1000 грн. на споживчі цілі з метою оплати комісії за надання кредиту. ОСОБА_1 зобовязалась повернути наданий кредит і сплатити відсотки за користування на умовах, передбачених кредитним договором та графіком погашення кредиту. У порушення умов кредитного договору та норм закону відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання, а саме не здійснила своєчасне погашення кредиту та процентів за користування ним. У звязку з цим виникла заборгованість за кредитом. 23 червня 2014 року комісіонер ПАТ «КБ «Стандарт» за дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» (договір комісії №20140623-СІІ) уклав з ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» договір відступлення права вимоги за зазначеним кредитним договором, в результаті укладення якого позивач набув право вимоги за кредитним договором з ОСОБА_1. Станом на 18 липня 2016 року у відповідача за кредитним договором утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 12798,45 грн., з яких основний борг 361,27 грн., відсотки - 12437,18 грн., тому представник позивача просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 12798,45 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3031,17 грн..

Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 жовтня 2016 року у задоволенні позову ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник за довіреністю ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просила скасувати рішення суду від 26.10.2016 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Зокрема в скарзі зазначала, що суд відмовив у позові, у звязку із погашенням боржником боргу за судовим наказом від 2009 року про стягнення кредитної заборгованості на користь банку. Між тим, відповідно до судового наказу з відповідача стягнуто на користь ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість за кредитним договором від 21.07.2008 року в сумі 17218,52, яка станом на 12.03.2009 року складалася із боргу по тілу кредиту, процентів, прострочених чергових платежів за кредитом, пені, але з того часу продовжувалось нарахування відсотків у звязку із невиконанням умов договору. З 2009 року і на час звернення до суду заборгованість за процентами становить 12437,18 грн., що і стало приводом звернення позивача з даним позовом. Вважає, що суд неповно зясував обставини по справі, і це привело до неправильного висновку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» - ОСОБА_4, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, заперечення ОСОБА_1, яка просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання рішення не тим суддею, який розглянув справу.

Відмовляючи в задоволені позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що судовим наказом від 07.05.2009 року з ОСОБА_1 на користь Банку було стягнуто повну суму заборгованості по кредиту, отже, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» про стягнення заборгованості по даному кредиту є безпідставними.

Проте погодитись повністю з таким висновком суду першої інстанції неможливо.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення, згідно зі ст. 214 ЦПК України, суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими ґрунтувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (порушення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розділити між сторонами судові витрати та інше.

Однак, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 липня 2008 року між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №014/0747/82/0004263, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 16000 грн. на споживчі цілі строком до 59 місяців, з них 1000 грн. на споживчі цілі з метою оплати комісії за надання кредиту, та зобовязалась повернути наданий кредит і сплатити відсотки за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та графіком погашення кредиту (а.с.4-10).

До матеріалів справи долучена заява ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» про видачу судом наказу про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором №014/0747/82/0004263 станом на 12.03.2009 року на загальну суму 17319,62 грн., що складається з 15 092,86 грн. заборгованість за кредитом; 233,84 заборгованість за відсотками; 1258,37 грн. прострочені платежі за кредитом; 633,45 грн. пеня за порушення строків погашення кредиту та відсотків (а.с.50-51).

14 квітня 2009 року Іллічівським райсудом м.Маріуполя Донецької області було винесено судовий наказ №2-н-767/2009, відповідно до якого з ОСОБА_1 стягнуто на користь ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» заборгованість за кредитним договором від 21 липня 2008 року в сумі 17218,52 грн. (а.с.54).

23 червня 2014 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» та ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» був укладений договір комісії № 20140623-СІІ на вчинення правочинів щодо придбання вимоги за кредитним договором (а.с.11-14).

Договором відступлення права вимоги від 23 червня 2014 року за № 114/4 ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» набув від ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» права вимоги до боржників за кредитним договорами, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі до ОСОБА_1, що підтверджується також витягом з акту прийому-передачі прав вимоги до договору комісії №20140623-с від 23.06.2014 року (а.с.15-17, 118).

Постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ від 16 вересня 2015 року було закінчено виконавче провадження у звязку із повним стягненням суми боргу. В постанові зазначено, що за повідомленням ПАТ МК «Азовсталь» з заробітку боржника ОСОБА_1 погашено заборгованість в сумі 17319,20 грн., виконавчій збір в сумі 1731,92 грн. та витрати виконавчого провадження 10 грн., 20 грн., 13 грн.. (а.с.52)

Згідно з наданою державним виконавцем відповіддю на запит суду від 30 вересня 2016 року, за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень у відділі ДВС станом на 30 вересня 2016 року відсутні відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь АТ «ОСОБА_2 Аваль» або ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» (а.с.58).

Враховуючи наведене, судом першої інстанції зроблено висновок, що за виконавчім провадженням ВП №13853732 з боржника ОСОБА_1 дійсно стягнуто суму заборгованості 17218,52 грн. за кредитним договором від 21 липня 2008 року та судові витрати.

Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В обґрунтування вимог позивач надав суду письмові докази того, що до нього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 по стягненню заборгованості , яка складається із основної заборгованості за кредитом у розмірі 2409,39 грн. та відсотків у розмірі 12437,18 грн.. ОСОБА_5 перераховував ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» суми, які отримував від ОСОБА_1 в процесі примусового виконання наказу суду про стягнення заборгованості, то позивач зарахував отримані суми до боргу за тілом кредиту, тому наполягав на стягненні залишку по тілу кредиту в розмірі 361,27 грн.. Сума боргу за процентами за вимогами позивача складає 12437,18 грн., яка була визначена Банком при укладанні договору відступлення права вимоги.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 апеляційному суду пояснила, що укладала кредитний договір саме з Банком, виплатила борг, і не має жодних зобовязань перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал». Крім того, вона не була повідомлена про зміну кредитора в кредитному зобовязанні.

Статтею 10 кредитного договору від 21.07.2008 року, укладеного між Банком «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_1, передбачено право кредитора відступити своє право вимоги за цим договором без згоди позичальника будь-якій особі. У разі відступлення права вимоги кредитор зобовязаний повідомити позичальника про факт відступлення у порядку, встановленому законом (а.с.8).

Доказів повідомлення Банком позичальника про відступлення права вимоги іншій особі суду позивачем не надано.

Між тим, як встановлено ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

З матеріалів справи вбачається, що боржник не виконувала умови договору і не сплачувала заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останньої утворилася заборгованість, а погашала борг тільки шляхом примусового виконання рішення суду, тому неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє її від обовязку погашення кредиту взагалі ( така правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15).

За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи і всупереч вимогам закону повністю відмовив в позові, є такими, що заслуговують на увагу.

Згідно з умовами п.14.1 кредитного договору, договір діє до повного виконання сторонами прийнятих зобовязань. (а.с.10)

Отже, позивач має право на отримання відсотків за користування кредитом за період з часу винесення судового рішення про стягнення заборгованості за кредитом до повного погашення суми, визначеної судом.

Як встановлено ч. 1 та ч. 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Виходячи зі змісту вказаних норм цивільного законодавства, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання виплат, передбачених умовами договору та ЦК України.

Умовами п.п.1.2, 5.1 кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник щомісячно сплачує кредитору проценти, процентна ставка складає 29,5% (а.с.4,6).

Згідно з п.14.1 кредитний договір діє до повного виконання сторонами прийнятих зобовязань.

Судовим наказом від 14.04.2009 року стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість про процентам за кредитом в сумі 233,84 грн., визначену на 12.03.2009 року. Примусове стягнення заборгованості по процентам закінчено державним виконавцем 16.09.2015 року.

На час укладання договору про відступлення вимоги від 23.06.2014 року борг про процентам ОСОБА_1 був обчислений банком в розмірі 12437,18 грн..

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів провела розрахунок боргу по процентам з наступного дня після дати визначення попередньої заборгованості по процентам 13.03.2009 року по дату укладання договору відступлення права вимоги 23.06.2014 року. Виходячи з умов договору, а саме, з розміру кредиту 16000 грн. та кредитної ставки 29,5%, сума боргу за процентами складала би 24929 грн. (1928 днів х 12,93 грн. (сума відсотків за день користування кредитом)).Іншого розрахунку суми заборгованості ані Банком, ані позивачем суду не надано.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Отже, вирішуючи спір в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, а саме 12437,18 грн., колегія суддів вважає можливим стягнути з відповідача борг по процентам в сумі 12437,18 грн., оскільки така сума, визначена позивачем, не перебільшує фактичну суму заборгованості по процентам, розраховану колегією суддів.

Вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» про стягнення суми боргу за тілом кредиту в розмірі 361,25 грн. задоволенню не підлягають, оскільки факт повної виплати боргу по тілу кредиту встановлений постановою державного виконавця за результатом виконання судового наказу, яким сума основної заборгованості була стягнута повністю. Даний письмовий доказ позивачем нічим не спростований.

Таким чином, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням рішення про часткове задоволення вимог до ОСОБА_1, а саме, про стягнення з неї на користь позивача заборгованості по процентам за кредитним договором №014/0747/82/0004263 від 21 липня 2008 року в розмірі 12437 грн. 18 коп.

У відповідності до положень ст.88 ЦПК України на користь позивача з відповідача слід стягнути 1339 грн. ( 97% від суми 1378 грн., у звязку із зверненням з позовом ціною 12798,45 грн.) у відшкодування судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції пропорційно розміру задоволених вимог, оскільки позивачем при зверненні до суду підлягала сплаті сума судового збору 1378 грн. у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» і ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік». Також за перегляд рішення суду апеляційною інстанцією на користь позивача підлягає відшкодуванню сплачена ним сума судового збору в розмірі 1470 грн. (97% від 1515,80 грн., фактично сплачених позивачем). Підсумовуючи, відповідачем на користь позивача підлягає відшкодуванню сума судових витрат в розмірі 2809 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314,316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» задовольнити частково.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 жовтня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» заборгованість по процентам за кредитним договором №014/0747/82/0004263 від 21 липня 2008 року в розмірі 12437 (дванадцять тисяч чотириста тридцять сім) грн. 18 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» у відшкодування судових витрат 2809 (дві тисячі вісімсот девять) грн. коп..

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді :

ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8