Справа № 299/1320/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

21 березня 2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів Собослоя Г. Г., Готри Т. Ю.

з участю секретаря Шукаль О. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду від 26 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Берегівської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2016 року ОСОБА_1 пред'явила позов до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги мотивувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу мають спільну дитину - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Шлюб між ними було розірвано, а згідно рішення Виноградівського районного суду від 10 січня 2011 року з відповідача присуджено аліменти на утримання доньки в розмірі 500 грн. щомісячно. На даний момент відповідач має значну заборгованість по сплаті аліментів, тривалий час не бере участі в утриманні та вихованні дитини, її долею не цікавиться, а тому позивачка просила позбавити його батьківських прав.

Рішенням Берегівського районного суду від 26 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено, оскільки судом першої інстанції не було встановлено обставини, які є беззаперечними підставами позбавлення батьківських прав (а.с.131-133).

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить це рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що відповідач майже три роки ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання дитини, при цьому був фінансово спроможній сплачувати аліменти, а погашати заборгованість по сплаті аліментів почав тільки після пред'явлення позову до суду. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права (а.с.139-144).

В судовому засіданні в апеляційній інстанції відповідач ОСОБА_2 та його представник скаргу не визнали та просили відхилити. Відповідач пояснив, що він підтримує стосунки з дочкою, однак позивачка перешкоджала йому у цьому, тому він звертався до органу опіки і піклування із заявою про врегулювання зустрічей з дитиною. Заборгованості по сплаті аліментів наразі немає, підстав для позбавлення його батьківських прав не існує.

Позивачка до суду апеляційної інстанції не з'явилася, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином. Представник позивачки в судове засідання також не з'явився, подав суду заяву про відкладення розгляду, однак належних доказів на підтвердження поважності підстав своєї неявки суду не подав.

Справу було розглянуто без участі позивачки та її представників відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи без їх участі, рішення місцевого суду вважає правомірним.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно статті 164 СК України визначено підстави позбавлення батьківських прав. Однією з таких підстав є ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини. Саме на цю підставу посилається позивачка, звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача.

Відповідно до п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року N 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З матеріалів справи слідує, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Спільне життя в них не склалося, шлюб було розірвано. Згідно рішення Виноградівського районного суду від 10 січня 2011 року з відповідача на користь позивачки присуджено аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання дитини.

Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 позивачка вказала, що він має значну заборгованість по сплаті аліментів, тривалий час не бере участі в утриманні та вихованні дитини, її долею не цікавиться.

Відповідач в своєму запереченні зазначив, що позивачка ОСОБА_1 перешкоджає йому у спілкуванні та вихованні дитини, забороняє з нею зустрічатися.

Органом опіки та піклування Берегівської міської ради було складено висновок за № 2496/03-17 від 19.01.2017 р. про недоцільність позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Службою у справах дітей було встановлено, що батько заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Дитину він любить та бажає з нею спілкуватися, приймати участь у її вихованні. 22 вересня 2016 року батько звернувся до органу опіки та піклування Берегівської міської ради про визначення часу та місця зустрічей з донькою, оскільки колишня дружина перешкоджає у спілкуванні та вихованні доньки. Рішенням виконкому Берегівської міської ради від 25.10.2016 року № 254 батькові надано дозвіл приймати участь у вихованні доньки, встановивши час спілкування щотижня в суботу або неділю, попередньо узгодивши з матір'ю час зустрічі з дитиною. Батьком також надано документи, які підтверджують погашення більшої частини заборгованості по аліментах.

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного вивчення, об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та ставлення батьків до дітей.

Отже, на підставі вивчених матеріалів, проведених співбесід з батьками та враховуючи рішення Комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 1 від 17 січня 2017 року), з метою захисту прав та інтересів дитини, орган опіки та піклування Берегівської міської ради вважає, що підстав для позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 стосовно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, немає.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, наданого Берегівським РВ ДВС слідує, що починаючи з грудня 2010 року відповідачем ОСОБА_2 сплачено 28 027 грн. Залишок заборгованості станом на 24.06.2016 року складає 5473 грн.

Таким чином, твердження позивачки про те, що відповідач тривалий час не бере участі в утриманні доньки, належними, достатніми і допустимими доказами не доведено.

Наявність поточної заборгованості по сплаті аліментів сама по собі не є достатньою підставою для позбавлення особи батьківських прав.

При цьому, колегія також звертає увагу й на те, що чинним матеріальним законом передбачено можливість позбавлення судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (ст. 164 СК України), однак такий захід є втручанням у приватне життя як батька, так і дитини, та є крайньою мірою, застосування якої можливе виключно на підставі закону у випадку, якщо таке втручання є необхідним у демократичному суспільстві та переслідує легітимну мету.

На переконання колегії в даному випадку встановлені судом обставини, не свідчать про існування факторів, які можна було б розцінювати як ухилення від виховання дитини, та доведеність винної поведінки батьків, свідомого нехтування ним своїх обов'язків.

За цих обставин колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Берегівського районного суду від 26 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді