Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/176/17
Справа № 279/3649/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

у складі: головуючого судді Волкової Н.Я.

з секретарем Прокопчук І.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту нікчемним, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом про визнання заповіту ОСОБА_6 на користь відповідача, посвідченого 09.09.2014 року сільським головою Хотинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, нікчемним, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку спадкового майна. Зазначив, що 15.09.2014 року в с.Розтяжин Коростенського району Житомирської області померла його дружина ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок №12 по вул.Клубна с.Розтяжин Коростенського району Житомирської області. 25.03.2010 року померла за життя залишила заповіт на користь позивача, тому він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, в якого дізнався про те, що з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась і відповідач. ОСОБА_6 09.09.2014 року склала заповіт, який було посвідчено сільським головою Хотинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області ОСОБА_5, на користь відповідача та заповіла їй все належне майно. Позивач отримав право на спадкове майно ОСОБА_6 відповідно до ст.1241,ч.1 ЦК України. Позивач в судовому порядку звертався з вимогою про визнання заповіту недійсним з підстав, передбачених ст.201,215,255,1257 ЦК України, в задоволенні позовних вимог було відмовленою Під час розгляду справи були встановлені обставини, які свідчать про недійсність заповіту відповідно до вимог ст.1257 ЦК України, а саме: своє бажання скласти заповіт на користь відповідача ОСОБА_6 повідомила по телефону, вона не мала паспорту, який знаходився у іншої особи, заповіт було складено за місцем проживання ОСОБА_6, прочитано для неї вголос, після підписання заповіту ОСОБА_6 заповіт було зареєстровано в сільській раді. До ОСОБА_6 сільський голова приїхала з надрукованим текстом заповіту, який склала після телефонного спілкування з заповідачем. Заповіт було посвідчено особою, яка не мала на це повноваження, оскільки на ОСОБА_5 такі повноваження не було покладено. Просив визнати заповіт ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3, посвідчений 09.09.2014 року нікчемним, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та пояснив, що про складання дружиною заповіту нічого не знав, вважає, що на неї хтось впливав, то було не її бажання. Сумнівається в тому, що сільський голова була уповноважена посвідчувати такі документи. Покійна дружина сама нікуди не могла їхати. Вона зателефонувала сільському голові, щоб та написала заповіт. Його попросила поїхати в інше село. Сільський голова надрукувала текст заповіту. Він привіз в сільраду родичку померлої матір відповідача. Жінка зателефонувала голові і та йому повідомила, що дружина просила підготувати заповіт на користь відповідача. Він розсердився на це та поїхав назад в село сам. Коли приїхав, то почав висловлювати дружині незадоволення, на що вона сказала, що хоче будинок переписати на відповідача, а він все одно буде проживати в будинку, бо племінниця його не образить. Приїхала сільський голова, зачитала дружині заповіт. При цьому були присутніми він, ОСОБА_8, відповідач. Дружина підписала заповіт. Заповіт на користь відповідача вважає несправедливим, бо від проживав в будинку 7 років, проводив його ремонт. Голова сільради лише один раз приїздила до дружини, коли та підписала заповіт.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та пояснила, що її мати є родичкою померлої. Коли вона її перевідувала, то та пропонувала переїхати до неї жити. Потім довідалась, що тітка залишила на її користь заповіт. При його посвідченні вона не була присутня. Вона консультувалась у нотаріуса і той сказав, що заповіт дійсний. Позивач першим звернувся з заявою до нотаріуса, знав про заповіт. Кожен оформив право на свою частку.

Представник третьої особи ОСОБА_5 заперечила проти позовних вимог та пояснила, що після виборів сільського голови сесія сільської ради, а потім і виконавчий комітет поклали на неї обовязки по вчиненню нотаріальних дій. До неї зателефонувала покійна ОСОБА_6 та повідомила, що жалкує про укладення шлюбу з позивачем. Потім знову зателефонувала та запитала, чи може вона скласти новий заповіт. Вона їй розяснила, що позивач за будь-яких обставин буде мати частину спадкового майна. Зателефонувавши втретє повідомила, що бажає терміново скласти заповіт. Вона пообіцяла заїхати до неї 09.09.2014 р., що і зробила в період з 09 по 10 годину, коли їхала по справах сільради. ОСОБА_6 надала їй паспорт, довідку про ідентифікаційний номер, копії документів відповідача. Повідомила, що останнім часом рідня чоловіка її не доглядає, тому вона хотіла переписати майно на ОСОБА_8, однак та запропонувала скласти заповіт на її дочку ОСОБА_3. Вона пообіцяла скласти текст заповіту та попросила, щоб її забрали з сільради та привезли до неї. В приміщенні сільради вона підготувала текст заповіту та зателефонувала ОСОБА_6, щоб її чоловік приїхав за нею. Приїхав чоловік ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 та вони втрьох вона, позивач та ОСОБА_8, поїхали автомобілем позивача в с.Розтяжин. ОСОБА_6 їх чекала, спочатку вона зачитала ОСОБА_6 заповіт, потім та сама перечитала його. Позивач з волею ОСОБА_6 був не згоден, розсердився на неї. ОСОБА_6 запевняла позивача, що буде краще, якщо майно перейде відповідачу, заспокоювала його, що відповідач не буде перешкоджати його проживанню в будинку. Після цього ОСОБА_6 особисто підписала заповіт, текст якого було складено в с.Хотинівка, а посвідчено в с.Розтяжин. Особа спадкодавця встановлювалась на підставі її паспорту. В день посвідчення заповіту у померлої вона була двічі: з 09 до 10 години зясувала її волю, потім прибула для посвідчення заповіту. Дані про посвідчення заповіту до реєстру внесла на місці його посвідчення, про що в реєстрі спадкодавець розписалась особисто.

Вислухавши пояснення сторін, третьої особи, свідків та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне :

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо дійсності заповіту, посвідченого посадовою особою органу місцевого самоврядування, в частині дотримання порядку його посвідчення, який регулюється положеннями Глави 85 Книги шостої Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Вимоги щодо форми заповіту та порядку його посвідчення передбачені ст.ст.1247,1248 ЦК України. Дані норми і лише дані норми відповідно до положень ст.4 ЦК України визначають вимоги щодо даного документу, його обовязкового змісту.

Відповідно до положень ст.1257 ЦК України, заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування регулюється Порядком

вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України

11.11.2011 року за № 3306/5 зі змінами, відповідно до розділу 1 (п.1.1-1.4) якого посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти. Заповіти подаються посадовій особі органу місцевого самоврядування не менше ніж у двох примірниках, один з яких залишається у справах органу місцевого самоврядування. Посадові особи органів місцевого самоврядування зобов'язані роз'яснити громадянам зміст і значення поданих ними проектів заповітів і перевірити, чи відповідає їх зміст вимогам закону. При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Посвідчення заповітів через представників, а також заповіту від імені кількох осіб (крім подружжя) не допускається. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншим громадянином.

Як встановлено в судовому засіданні спірний заповіт було за проханням спадкодавця ОСОБА_6 виготовлено Хотинівським сільським головою ОСОБА_5 в приміщенні Хотинівської сільської ради після того, як під час особистої бесіди за місцем проживання заповідача вона зясувала зміст її волі, отримала документи, які посвідчували особу заповідача та дані про особу спадкоємця, за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посвідчення заповіту відбувалось за місцем проживання заповідача, при його посвідченні були присутні позивач та свідок ОСОБА_8. Зміст виготовленого за допомогою загальноприйнятих технічних засобів заповіту заповідачеві ОСОБА_6 спочатку було зачитано ОСОБА_5, а потім вона самостійно прочитала його та власноручно підписала.

Вказані обставини засвідченні як позивачем, так і свідком ОСОБА_8, яка показала, що саме ОСОБА_6, яка повідомляла їй про своє бажання змінити раніше посвідчений заповіт, попросила її поїхати разом з позивачем до сільської ради за сільським головою. Сільський голова взяла попередньо надрукований заповіт, поїхала з ними в с.Розтяжин, там зачитала заповіт ОСОБА_6, потім та сама його прочитала. Будучи при цьому присутнім, позивач розсердився на ОСОБА_6, однак вона його заспокоювала та запевняла, що він також отримає свою частку. Після того, як ОСОБА_6 підписала заповіт, сільський голова його посвідчила. Померла бажала, щоб заповіт було складено на її дочку і щоб вона були присутня при його посвідченні.

Показання вказаного свідка доводять, що воля померлої ОСОБА_6 відповідала її волевиявленню, яке було зафіксовано в оспореному заповіті, позивач був обізнаний в тому, коли та при яких обставинах його дружина посвідчила заповіт на користь відповідача.

Свідок ОСОБА_9 показала, що її батькові ОСОБА_1 не було відомо про заповіт ОСОБА_6 та на момент його посвідчення та не мала паспорту, який знаходився в неї, однак ці обставини будь-якими іншими доказами не доведено.

Свідок ОСОБА_10 дав показання про те, що ним як приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу була відкрита спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_6 та оформлялись спадкові права її спадкоємців, якими являються сторони по справі: позивач як спадкоємець за законом, відповідач як спадкоємець за заповітом. Під час видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом будь-яких сумнівів щодо дійсності поданого заповіту в нього не виникало, оскільки за формою та змістом він відповідав вимогам законодавства.

За формою заповіт від 09.09.2014 року відповідає вимогам ст.1247-1248 ЦК України. Він був складений письмово, з зазначенням місця та часу його складання, був записано зі слів заповідача за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, прочитаний та підписаний особисто заповідачем, посвідчений уповноваженою посадовою особою органу місцевого самоврядування. Законодавством не передбачено такої вимоги, що текст заповіту обовязково має складатись в присутності заповідача, визначальним є те, що його зміст має відповідати волі заповідача.

Єдиним пороком оспореного заповіту є те, що місцем його посвідчення зазначено с.Хотинівка Коростенського району Житомирської області, в той час як в дійсності заповіт було посвідчено в с.Розтяжин Коростенського району Житомирської області, однак ця неточність в тексті заповіту не є такою, що тягне за собою нікчемність заповіту, оскільки судом встановлено, що форма та процедура його посвідчення були дотримані, зазначена в ньому воля заповідача відповідала його волевиявленню. Повноваження особи, якою заповіт посвідчено, підтверджено рішенням органу місцевого самоврядування (Рішення №52 від 25.11.2010 року виконавчого комітету Хотинівської сільської ради).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено, що при складанні та посвідченні заповіту ОСОБА_6 від 09.09.2014 року, яка до часу своєї смерті була дієздатною особою, було порушено форму чи порядок його посвідчення, її воля не відповідала її волевиявленню, її волевиявлення не було вільним чи піддавалось впливу інших осіб, що вона була позбавлена можливості за змістом виготовленого іншою особою тексту заповіту пересвідчитись у його відповідності змісту свого особистого розпорядження на випадок своєї смерті, тому позовні вимоги є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3,6,11,15,60,209,212-218 ЦПК України, ст.1247,1248,1251,1257 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а стороною, яка не була присутня при його проголошенні - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Суддя Волкова Н.Я.

копія згідно з оригіналом