Справа № ЄУН-2-20/2010 Головуючий у І інстанції
Провадження № 22-ц/780/5198/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 27.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

27 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Мережко М.В., Данілова О.М.,

за участю секретаря: Шуляка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 08 вересня 2017 року про поновлення пропущеного процесуального строку по справі за скаргою на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 по виконавчому провадженню №37667051,, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2017 року із скаргою на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві звернувся представник скаржника ОСОБА_2, у якій просив поновити пропущений процесуальний строк звернення до суду із скаргою про визнання неправомірними дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №37667051 від 24 квітня 2013 року, постанову про стягнення виконавчого збору від 24 квітня 2013 року, постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 18 липня 2016 року, постанову про накладення арешту на все майно боржника від 02 жовтня 2014 року, постанову про скасування процесуального документа від 20 вересня 2016 року та зобовязання державного виконавця повернути виконавчий документ до органу, який його видав.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 08 вересня 2017 року в задоволенні клопотання представника скаржника ОСОБА_4 про поновлення йому пропущеного строку на подання скарги на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 по виконавчому провадженню №37667051 - відмовлено.

Не погодившись з висновками, наведеними в ухвалі суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції було встановлено, що представник скаржника ОСОБА_4 заявив клопотання про поновлення пропущеного з поважних причин процесуального строку, щодо звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця.

Просив визнати неправомірними дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №37667051 від 24 квітня 2013 року, постанову про стягнення виконавчого збору від 24 квітня 2013 року, постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 18 липня 2016 року, постанову про накладення арешту на все майно боржника від 02 жовтня 2014 року, постанову про скасування процесуального документа від 20 вересня 2016 року та зобовязання державного виконавця повернути виконавчий документ до органу, який його видав.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції, було встановлено, що представник скаржника ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження 31 березня 2017 року, йому стало відомо про існування оскаржуваних рішень державного виконавця саме 31 березня 2017 року тобто звернувшися до суду із скаргою на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві з пропуском десятиденного строку, оскільки з дня, коли він дізнався про порушення прав його довірителя (31.03.2017) пройшло 64 дні.

Відмовляючи в задоволені скарги суд першої інстанції виходив з того, що не було знайдено підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду із скаргою представник скаржника, оскільки він дізнався про порушення прав його довірителя 31 березня 2017 року під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, тобто десятиденний строк на оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця закінчився 11 квітня 2017 року.

Так, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, який ґрунтується на вимогах закону виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 385 ЦПК України встановлено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Аналіз ч. 2 ст. 385 ЦПК України дає підстави дійти до висновку, що пропущений процесуальний строк може бути поновлений судом виключно у разі його пропуску з поважних причин, і поважність цих причин повинна бути доведена в суді.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (п. 41, 47 рішення). Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення. За цих підстав Високий Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення)

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Частиною 1 ст. 385 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ст. 69 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Отже, колегія суддів враховуючи вище викладене, погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про те, що підстав для поновлення пропущеного строку, звернення до суду із скаргою на рішення дії чи бездіяльність державного виконавця, представника скаржника ОСОБА_2 на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання неправомірними дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №37667051 від 24 квітня 2013 року, не встановлено поважність причин зволікання.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а постановлена ухвала відповідає вимогам процесуального права, та підстави для її скасування відсутні.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а постановлену ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування постановленої ухвали суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 08 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: