Справа № 487/5289/17
Провадження № 2/487/2556/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28.11.2017 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Плетенчук О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Заводського відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області про припинення заборони відчуження нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Заводського відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області про припинення заборони відчуження нерухомого майна.

В позові позивач зазначив, що приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_3 було розяснено, що згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Заводським ВДВС ММУЮ накладено заборону на нерухоме майно спадкодавця - реєстраційний номер обтяження 64568, що зареєстрована 14.07.2004 року на підставі повідомлення про накладення заборони № 11802 від 10.06.2004 р. На звернення приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_3 до Заводського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаєва ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області з запитом щодо розяснення правових підстав накладення заборони на нерухоме майно громадянки ОСОБА_4 та інформації стосовно постанови, згідно якої накладена заборона була надана відповідь старшого державного виконавця Черткова О.О.. У вказаній відповіді зазначено, що станом на 11.07.2017 р. у Заводського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаєва ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області будь-які виконавчі провадження в межах яких накладено арешт на майно ОСОБА_4 відсутні. Крім того у ВДВС відсутня будь-яка інформація, щодо підстав накладення арешту на майно ОСОБА_4 Відомості про чинні заходи примусового виконання рішення у вигляді арешту майна боржника ОСОБА_4 відсутні, а підстави для їх застосування на даний час немає. На даний час наявність зареєстрованої заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу у вільному володінні та розпорядженні своїм майном.

Позивач просить припинити чинність заборони на невизначене майно та нерухоме майно за адресою Миколаївська обл., м. Миколаїв, вулиця Ліскова, будинок 7, (власник ОСОБА_4) в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 64568, 14.07.2004 13:59:25, реєстратор: Третя миколаївська державна нотаріальна контора, Миколаївський міський нотаріальний округ, яка накладена на підставі повідомлення по накладення заборони, 11802, 10.06.2004, Відділом ДВС Заводського РУЮ м. Миколаєва, заборона № 58.

В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, представник позивача надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлен, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Як встановлено судом, що ОСОБА_1, є спадкоємцем за законом після смерті своєї бабусі ОСОБА_4.

ОСОБА_4 померла 30.05.2012 р., про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 2254 від 01.06.2012 р., та видано свідоцтво про смерть серія І-ФП № 161987 від 01.06.2012 р.

02.11.2012 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_3 до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 53649059 після смерті ОСОБА_4.

27.09.2017 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 14/100 (чотирнадцять сотих) частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за № 7 (сім) по вулиці Піскова, у місті Миколаєві, які належали ОСОБА_4 (спадкодавець) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Універсальною товарною біржею «МОНОЛІТ» 07 лютого 2002 року за № 2-12 зареєстрованого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 05 березня 2002 року, номер запису 1406 та на підставі заочного рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2013 року про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_3 було розяснено, що згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Заводським ВДВС ММУЮ накладено заборону на нерухоме майно спадкодавця - реєстраційний номер обтяження 64568, що зареєстрована 14.07.2004 року на підставі повідомлення про накладення заборони № 11802 від 10.06.2004 р.

На звернення приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_3 до Заводського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаєва ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області з запитом щодо розяснення правових підстав накладення заборони на нерухоме майно громадянки ОСОБА_4 та інформації стосовно постанови, згідно якої накладена заборона була надана відповідь старшого державного виконавця Черткова О.О.. У вказаній відповіді зазначено, що станом на 11.07.2017 р. у Заводського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаєва ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області будь-які виконавчі провадження в межах яких накладено арешт на майно ОСОБА_4 відсутні. Крім того у ВДВС відсутня будь-яка інформація, щодо підстав накладення арешту на майно ОСОБА_4 Відомості про чинні заходи примусового виконання рішення у вигляді арешту майна боржника ОСОБА_4 відсутні, а підстави для їх застосування на даний час немає.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 386, 381 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності

Згідно ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до вимог ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 2 ст. 60 цього Закону зазначено, що у разі прийняття рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 серпня 1976 року № 6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі),якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

На підставі вимог ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження майном.

Відповідно до висновку Верховного суду України у справі №6-26цс 13 від 15 травня 2013 року вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що потрібно скасувати заборону відчуження на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 64568, 14.07.2004, яка накладена на підставі повідомлення по накладення заборони № 11802, 10.06.2004, Відділом ДВС Заводського РУЮ м. Миколаєва, заборона № 58.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачами при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Заводського відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області про припинення заборони відчуження нерухомого майна - задовольнити частково.

Скасувати заборону відчуження на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 64568, 14.07.2004, яка накладена на підставі повідомлення по накладення заборони № 11802, 10.06.2004, Відділом ДВС Заводського РУЮ м. Миколаєва, заборона № 58.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з моменту проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і в порядку, передбачені ст. ст. 294,296 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Д.Г. Нікітін