н/п 2/490/5828/2017 Справа № 490/9412/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
У Х В А Л А

10 листопада 2017 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду міста Миколаєва Гуденко О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про встановлення факту, який має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою , чітко зазначивши, що звернувся саме в порядку окремого провадження в порядку ст.ст. 234,257, 268,273 ЦПК України, в якій просив про встановлення факту його перебування у відрядженні безпосередньо в районі проведення антитерористичної операції починаючи з червня 2015 року , на території військово-цивільної адміністрації м.Красногорівка Маріїнського району Донецької області, де він залучався та брав безпосередньо участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції та надавав юридичну допомогу мирним мешканцям та військовослужбовцям ВЦА Красногорівки. Необхідність судового захисту мотивує тим, що має намір в подальшому визначити за собою статус учасника війни відповідно до ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, але для визначення такого статусу необхідно наявність витягу з наказу керівника Антитерористичного центру при СБ України. В травні 2017 року він неодноразово направляв запити як до цього Центру, так і до ВЦА міста Красногорівка. Проте через особливості діловодства у зоні проведення АТО , витяг з наказу керівника цього Центру не є можливим отримати.

Згідно зі ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Як зазначено у п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття17).

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Порядок надання статусу учасника бойових дій визначений Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. № 413.

Відповідно до п. 5 вказаного Порядку, рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв'язку, ДСНС, ДПтС (далі - комісія); міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до ЗУ«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.

Пунктом 4 зазначеного Порядку визначено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

З викладеного вбачається, що до переліку документів, на підставі яких надається відповідний статус, рішення суду не входить. Отже, не передбачено процедури встановлення факту, про який просить заявник, судовим рішенням.

Також, відповідно до п. 8 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. № 413 рішення комісії (міжвідомчої комісії) може бути оскаржено в судовому порядку.

Статтею 17 КАС України визначено юрисдикцію адміністративних судів, яка поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Перелік фактів що можуть бути встановлені у судовому порядку передбачений ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, законодавством України надання статусу учасника бойових дій, і відповідно, встановлення відповідного факту віднесено до компетенції відповідних комісій, а отже вказане питання не може бути вирішено судом в порядку окремого провадження шляхом встановлення факту, що має юридичне значення.

За вказаних обставин, суд робить висновок про те, що у відкритті провадження необхідно відмовити, оскільки захист своїх прав заявник має здійснювати в адміністративно-правовому порядку, шляхом оскарження дій чи бездіяльності комісії (міжвідомчої комісії) з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій.

Відповідно до п.1 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Виходячи з наведеного, керуючись п.1 ч.2 с.122 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження за заявою про встановлення факту, який має юридичне значення.

Повернути ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору по справі по квитанціям №ПН1472 від 17.08.2017 року у сумі 640 грн. 00 коп. та №ПН2050 від 08.11.2017 р. у сумі 640,00 грн.

Повернення судового збору здійснюється уповноваженим на те державним органом, а саме Управлінням Державної казначейської служби України у м. Миколаєві Миколаївської області на підставі квитанції чи платіжного доручення та ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції в 5-денний строк з дня винесення ухвали.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва ОСОБА_2