У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І.,Карпенко С.О.,
Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2017 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області від 07 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття ОСОБА_8

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2017року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області від 07 березня 2017 року, позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 грудня 2016 року й до досягнення старшою дитиною повноліття. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками з якого погодився й апеляційний суд, виходив з можливості відповідача сплачувати аліменти на неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, врахувавши при цьому його майновий стан.

Проте повністю погодитись з такими висновками судів першої та апеляційної інстанції не можна з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 08 червня 2003 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладено шлюб, зареєстрований Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького управління юстиції Волинської області, актовий запис № 484, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, 29 травня 2012 року, що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с. 4, 5).

Судами встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю, матеріальної допомоги на їх утримання відповідач в добровільному порядку не надає.

Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частки від заробітку, суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для її розгляду, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності, натомість взяв до уваги доводи відповідача про перебування на його утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 та непрацездатних батьків.

При цьому, на підтвердження перебування на утриманні відповідача неповнолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 судом першої інстанції було взято до уваги копію нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_11, де остання зазначає, що оплату всіх витрат їх неповнолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 забезпечує відповідач. Даних щодо стягнення з відповідача коштів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 у встановленому законом порядку, що дає підстави для зменшення розміру аліментів матеріали справи не містять. Як і не містять матеріали даних щодо перебування на утриманні відповідача непрацездатних батьків, а лише надано довідки про отримання останніми пенсії.

Суд першої інстанції в порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, взявши до уваги лише доводи відповідача та не обґрунтувавши належним чином своїх висновків.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не перевірив належним чином доводів апеляційної скарги та залишив рішення суду без змін.

Колегія суддів вважає, що судові рішення першої та апеляційної інстанцій повинні бути скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції, який повинен урахувати зазначене та вирішити справу з урахуванням викладених обставин.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2017 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області від 07 березня 2017 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова