АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/1327/17-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1390/К/17 Чайкін І.Б.
Категорія - 26 (І) Доповідач - Бондар Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

07 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П., Барильської А.П.

секретар - Гладиш К.І.

за участю: представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача Публічного акціонерного товариства Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»- Поливоди Олени Сергіївни,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вказаним позовом, просила стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди з відповідача Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі - ПАТ Півд ГЗК) 25 000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 11.07.1988 року по 22.03.2010 рік працювала на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці, внаслідок чого отримала професійне захворювання. Висновком МСЕК від 03.02.2010 року їй встановлено 30% втрати працездатності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратила своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що тривалий час переносить фізичний біль у грудях, задишку, загальну слабкість, кашель. Вказала, що її стан здоров'я змушує її постійно лікуватись, проходити обстеження у лікарів. Покращення в стані здоров'я не відбувається, з кожним днем відчуває лише погіршення в стані здоров'я. Змінився рівень життєвої діяльності і необхідно прикладати багато зусиль для організації свого життя.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 липня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_5в рахунок відшкодування моральної шкоди з ПрАТ «Півд ГЗК» 15000грн., без утримання податку з доходів фізичних осіб. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Південний ГЗК» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити в повному обсязі. Вважають, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилаються на те, що захворювання позивача виникло насамперед через наявність шкідливих та небезпечних виробничих факторів на робочому місці, про які позивач знала і добровільно продовжувала працювати в таких умовах. Також, представник відповідача вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості, справедливості та є завищеним

Також до суду надійшло заперечення позивача на апеляційну скаргу в якому позивач ОСОБА_5 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу без змін, посилаючись на те, що при виконанні трудових обов'язків, її здоров'ю була заподіяна шкода професійним захворюванням з вини відповідача. Зазначає, що рішення Жовтневого районного суду є обґрунтованим та просить залишити його без змін.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представника позивача, просить рішення суду, як законне та обґрунтоване залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 працювала з 11.07.1988 року по 22.03.2010 рік на підприємстві відповідача, фільтрувальником, дробильником.( а.с.7-9)

Згідно висновку МСЕК від 03.02.2010 року первинно позивачу встановлена 30% втрата працездатності по професійному захворюванню, третя група інвалідності, дата переогляду 01.02.2011 р.( а.с.16)

За висновком МСЕК, при повторному переогляді позивачу встановлено 25% втрата працездатності у зв'язку з профзахворюванням - ХОЗЛ (а.с.18).

За виявленим професійним захворюванням складено акт від 28.12.2009 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача. Відповідно до акту позивач виконував роботи в умовах впливу шкідливих факторів, які відносяться до 59 класу професійного ризику виробництва (а.с. 10).

Відповідно до п.19 акту встановлено, що адміністрацією підприємства відповідача, порушено законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативи відповідно до вимог нормативних актів, проте конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5. зазначила, що у зв'язку із отриманим професійним захворюванням та встановленням ступеню втрати професійної працездатності їй спричинено моральну шкоду, яку має компенсувати відповідач, оскільки не забезпечив їй безпечних та нешкідливих умов праці, у зв'язку з чим вона отримала професійне захворювання, пропорційно до відпрацьованого часу.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції керувався вимогами ст. 153, ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України та виходив з обов'язку відповідачів відшкодувати позивачу спричинену моральну шкоду у зв'язку з отриманим на виробництві професійним захворюванням.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як видно з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28.12.2009 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача. Відповідно до акту позивач виконував роботи в умовах впливу шкідливих факторів, які відносяться до 59 класу професійного ризику виробництва. Пункті 19 даного акту визначено, що адміністрація підприємства відповідача у період роботи ОСОБА_5 порушила законодавство про охорону праці.( а.с.11)

Виходячи з викладеного, доводи ПрАТ «Південний ГЗК», викладені в апеляційній скарзі, про відсутність обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу з тих підстав, що позивач при прийомі на роботу був обізнаний про шкідливі умови праці на виробництві, колегія суддів до уваги не приймає.

Отже, враховуючи викладене й те, що, право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я ОСОБА_5,пов'язано з виконанням трудових обов'язків виникло у позивача з 03.02.2010 року,тобто з моменту встановлення їй стійкої втрати професійної працездатності (а.с.16). Питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці».

При цьому, доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «Південний ГЗК» про добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці позивачем не знімають з відповідача обов'язку забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, що передбачено ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Також, спростовуються й доводи відповідача ПрАТ «Південний ГЗК» щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_5моральної шкоди, та її не доведення позивачем, оскільки факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Позивач час від часу змушена проходити стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації її життя.

Колегія суддів з урахуванням відсотку втрати професійної працездатності ОСОБА_5 яка згідно висновку МСЕК первинно становить 30 %, з урахуванням тривалості роботи на підприємстві відповідача протягом 21 року, конкретних обставин по справі, пов'язаних із цим фізичних і моральних страждань, з урахуванням істотності вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, з урахуванням роботи позивача на іншому підприємстві у шкідливих умовах виробничого середовища, вважає необхідним рішення суду залишити без змін.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: