Справа № 713/350/17
Провадження №2/713/237/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2017 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря Мірчева О.І., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі до відповідача ОСОБА_3

Посилається на те, що 10 серпня 2000 року з ОСОБА_3 уклала шлюб, який був зареєстрований Міліївською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №16. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні.

ОСОБА_3 фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не приймає участі в їх вихованні, матеріально не допомагає в утриманні дітей, є працездатним, має можливість забезпечувати своїх дітей, офіційно не працює, отримує нерегулярний мінливий дохід, який витрачає на свої потреби, інших осіб на утриманні немає.

Просить стягнути на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей, а саме, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені в позові, просила задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, підтримав подане заперечення, відповідно до якого зазначив, що до початку березня 2017 року ОСОБА_2 проживала разом з ним та дітьми у будинку його матері, що знаходиться в с.Мілієве, Вижницького району Чернівецької області. Однак, коли його не було вдома, оскільки він шукав роботу, то ОСОБА_2 забрала дітей та частину спільно нажитого майна та виїхала з будинку. Зазначив, що подав до Вижницького районного суду заяву про розірвання шлюбу. Крім того, він не працює, не має доходу, здійснює догляд за дитиною до шести років, допомагає своїй матері ОСОБА_6, яка є непрацездатною та потребує допомоги, фактично проживає за рахунок пенсії матері. Натомість ОСОБА_2 працює художнім керівником будинку культури в с.Мілієве, Вижницького району Чернівецької області та отримує заробітну плату. Оскільки не отримує доходу, немає можливості сплачувати аліменти, проживає за рахунок пенсії матері, просить відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, посилався на обставини, викладені в запереченні, просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши позивачку, відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 10 серпня 2000 року уклали шлюб, який зареєстрований Міліївською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис 16, що підтверджується копією свідоцтва про одруження Серія І-МИ №022936, виданого Міліївською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області.

Від шлюбу є неповнолітні діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серія І-БК №046851, виданого 19.11.2001 року Міліївською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №33 та Серія І-МИ №131484, виданого 27.12.2010 року виконавчим комітетом Міліївської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №57.

З довідки Вижницької міської ради №4-717 від 27.02.2017 року вбачається, що на утриманні ОСОБА_2 знаходяться неповнолітні діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, відповідач ОСОБА_3, як батько неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зобовязаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач ОСОБА_3 на даний час є працездатним, інвалідність не оформив, офіційно ніде не працює, вказані обставини відповідач ОСОБА_3 підтвердив в судовому засіданні.

З довідки Міліївської сільської ради №2060 від 21.06.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 не працює з 30.12.2008 року по даний час, ІТД не займається, здійснює догляд за дитиною до шести років.

З довідки Вижницької міської ради №4-1025 від 27.03.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, у житловому будинку своєї матері, але не зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4. Зі слів матері ОСОБА_6, її син допомагає їй у вирішенні матеріально-побутових питань та частково допомагає коштами в закупці ліків.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом положень ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладених обставин суд вважає, що відповідач ОСОБА_3, як батько зобовязаний сплачувати на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 700,00 грн. щомісяця; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 700,00 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 28.02.2017 року і до настання їх повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 80 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору як позивач у справі про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 640,00 гривень в дохід держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст.ст. 180, 182, 184, 191 СК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218, 367 ЦПК України, Суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, (ІПН-), жителя ІНФОРМАЦІЯ_8, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_10, жительки с.Іспас, провулок Федьковича, 10, Вижницького району Чернівецької області, аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей, а саме, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 700,00 (Сімсот) гривень щомісяця; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 700,00 (сімсот) гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 28.02.2017 року і до настання їх повноліття.

Допустити негайне виконання стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, (ІПН-), жителя ІНФОРМАЦІЯ_8, судовий збір в сумі 640,00 (Шістсот сорок) гривень в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич