Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., перевіривши виконання вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України за позовною заявою ОСОБА_1 до Київського міського голови Кличка В.В., ОСОБА_4 про визнання неправомірними та скасувати розпорядження № 243 від 17.09.2014 р., визнання незаконним перебування на посаді директора Ритуальної служби СКП «Спецкомбінат ПКПО» та неправомірним виконання обов'язків, зобов'язання відшкодувати майнову шкоду, скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Київського міського голови Кличка В.В., ОСОБА_4 у якому просить поновити строк звернення щодо неправомірності та скасувати розпорядження Київського міського голови № 243 від 17.09.2014 р, визнати неправомірним і скасувати розпорядження Київського міського голови № 243 від 17.09.2014 р.; визнати незаконним перебування на посаді директора Ритуальної служби СКП «Спецкомбінат ПКПО» та неправомірним виконання обов'язків ОСОБА_4 на підставі порушення процедури призначення на посаду директора ритуальної служби СКП «Спецкомбінат ПКПО», на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10.08.2015року № 759/17316/14-ц пр. №2/759/790/15 та на підставі відсутності нового контракту або додаткової угоди між Київським міським головою та директором Ритуальної служби СКП «Спецкомбінат ПКПО» ОСОБА_4 за 2015-2017 р. р.; зобов'язати ОСОБА_4 відшкодувати Ритуальній службі спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» майнову шкоду у вигляді незаконно отриманої ним заробітної плати директора підприємства за весь період перебування на посаді директора підприємства, скасувати наказ Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» № 151-к від 16.06.2015р. про звільнення ОСОБА_1, у зв'язку з скороченням чисельності штату на підприємстві; поновити позивача на роботі у Ритуальній службі спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» на посаді начальника відділу постачання.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали встановлено, що заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України виходячи з наступного.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до положень ч.2 ст.32 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:

1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів;

2) права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави;

3) предметом спору є однорідні права і обов'язки.

За положеннями пункту 6 ч. 2 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, серед іншого, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Як роз'яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2, позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 ЦПК України, позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Також, у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» 12.06.2009 року за № 2 зазначено, що позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову.

Виходячи зі змісту позовної заяви, позивачем пред'явлено спільний позов до Київського міського голови Кличка В.В. та ОСОБА_4, однак не визначено, які саме позовні вимоги пред'являються до кожного із відповідачів, як і не наведено правових підстав для пред'явлення спільного позову до відповідачів з урахуванням їх правового статусу та обсягу повноважень.

Відповідно до ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" від 01.03.2013 року № 6, цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК).

В пункті 3 цієї Постанови зазначено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

ОСОБА_1 звертаючись до суду з даним позовом не зазначає в порядку якого судочинства він просить вирішити спір та чи є даний спір публічно-правовим, враховуючи суб'єктний склад щодо відповідача Київського міського голови Кличка В.В., а тому даний недолік підлягає усуненню.

Як убачається зі змісту позовної заяви, вона містить п'ять самостійних вимог немайнового характеру.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн.).

Згідно положень п. 2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Пільги щодо сплати судового збору, визначені у статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Позивач посилається у позові на те, що його звільнено від сплати судового збору у зв'язку з тим що він являється військовим пенсіонером та інвалідом другої групи, проте до позовної заяви не долучено доказів на підтвердження того, що він є особою, визначеною п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а саме довідки МСЕК про встановлення групи інвалідності.

Позовна заява також не відповідає вимогам п. п. 3, 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України.

Зокрема, частиною 1 ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів. Це положення також визначено ч. 1 ст. 15 ЦК України.

З позову вбачається, що позивач просить зобов'язати ОСОБА_4 відшкодувати Ритуальній службі спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» майнову шкоду у вигляді незаконно отриманої ним заробітної плати директора підприємства за весь період перебування на посаді директора підприємства, що суперечить вказаним вище нормам Закону. Позивачем також не наведено підстав такого звернення в інтересах вказаної юридичної особи.

До того ж у позовній заяві не зазначено, як учасника спору Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» щодо якої заявляються позовні вимоги.

Крім того, за вимогами ст. 120 ЦПК України до позовної заяви додаються копії позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Однак, додатки до позовної заяви долучено лише у одному примірнику, проте заявляються вимоги про визнання неправомірним та скасування розпорядження Київського міського голови №243 від 17.09.2014 р., визнання незаконним перебування на посаді директора Ритуальної служби СКП «Спецкомбінат ПКПО» та неправомірним виконання обов'язків ОСОБА_4 на підставі порушення процедури призначення на посаду директора ритуальної служби СКП «Спецкомбінат ПКПО» та відсутності нового контракту або додаткової угоди між Київським міським головою та директором Ритуальної служби СКП «Спецкомбінат ПКПО» ОСОБА_4 за 2015-2017 р. р., при цьому спірне розпорядження відносно позивача не приймалося та стосується іншої особи - співвідповідача ОСОБА_4, а також позивач не є стороною будь яких розпорядчих документів винесених відповідачем Київським міським головою, які б приймалися відносно позивача і стосувались його прав і обов'язків.

Також позивачем не зазначено результати розгляду справи за його позовом про оскарження наказу Ритуальної служби СКП «Спецкомбінат ПКПО» № 151-к від 16.06.2015 року, що є предметом розгляду у даній справі.

Вищенаведені недоліки позовної заяви унеможливлюють відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 121 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Оскільки позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 Цивільного процесуального кодексу України, заява підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст. ст. 119-121 Цивільного процесуального кодексу України,-

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київського міського голови Кличка В.В., ОСОБА_4 про визнання неправомірними та скасувати розпорядження №243 від 17.09.2014р., визнання незаконним перебування на посаді директора Ритуальної служби СКП «Спецкомбінат ПКПО» та неправомірним виконання обов'язків, зобов'язання відшкодувати майнову шкоду, скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі залишити без руху з наданням строку позивачу для усунення недоліків до 15 грудня 2017 року, але не більше трьох днів з дня отримання копії ухвали. У разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде вважатися не поданою і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя