Справа № 703/846/17
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

30 листопада 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

встановив:

20 березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком та надвірними по вул. Сєрова, 13, м. Сміла Черкаської області.

До початку судового засідання, 30 листопада 2017 року, представник позивача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги не підтримав внаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову до нього. Крім того просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати повязані зі сплатою судового збору у сумі 640 гривень та витрати на правову допомогу адвоката у сумі 1000 гривень.

Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином.

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 29 березня 2017 року ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням відкрито та призначено до судового розгляду.

30 листопада 2017 року представник позивача подав до суду заяву, в якій зазначив, що позивач позовні вимоги не підтримує.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_2 підлягає залишенню без розгляду.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача.

Як вбачається з заяви представника позивача, позивач не підтримує позовні вимоги внаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову до нього.

Як вже встановлено судом, позовна заява ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням надійшла до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області 20 березня 2017 року, а провадження за такою відкрито 29 березня 2017 року.

Відповідно до довідки про зняття з реєстрації місця проживання особи №8183 від 30 листопада 2017 року виданої відділом Державної реєстрації виконавчого комітету Смілянської міської ради, ОСОБА_3 відповідач по справі, 30 листопада 2017 року знятий з реєстрації по вул. Сєрова, 13, в м. Сміла Черкаської області.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_2 задоволені відповідачем ОСОБА_3 після предявлення позову до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року № 4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Такі витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Так, представником позивача на підтвердження своїх повноважень в суді та понесених позивачем витрати на правову допомогу, надано договір про надання юридичної допомоги від 20 березня 2017 року, акт виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 20 березня 2017 року, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, квитанцію №12-17 від 20 березня 2017 року, та враховуючи, що позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір, що підтверджується відповідною квитанцією, суд приходить до висновку, що вимога представника позивача про відшкодування позивачу витрат понесених при подачі позовної заяви до суду та за отримання правової допомоги є такою, що ґрунтується на вимогах закону.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява представника позивача в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесених витрат зі сплати судового збору у сумі 640 гривень та за надання правової допомоги адвокатом у сумі 1000 гривень підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 60, 79, 89, 197, 207, 209, 210 ЦПК України, ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року № 4191-VI, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої: ІНФОРМАЦІЯ_4, .м Сміла Черкаської області, понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви у сумі 640 (шістсот сорок) гривень та за надання правової допомоги адвокатом у сумі 1000 (одна тисяча) гривень, а всього 1640 (одна тисяча шістсот сорок) гривень.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 5 днів з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Головуючий: Опалинська О.П.