Провадження № 22-ц/780/2942/17 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 33 16.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

16 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Березовенко Р.В.,

за участю секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ПрАТ «СК «Провідна», про відшкодування завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановила:

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 01.04.2016 року о 14 год. 40 хв. відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на регульованому перехресті вул. Жовтнева - вул. Святошинська в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі зустрічному автомобілю, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керування позивачки ОСОБА_2, яка рухалась в напрямку вулиці Київської. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, а позивач отримала тілесні ушкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.05.2016 року у справі про адміністративне правопорушення №369/4316/16-п винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача ОСОБА_4.

Позивач ОСОБА_2 зазначала, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до Полісу № АЕ/4681911. Страхова компанія здійснила їй виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 26 770,08 грн.

Відповідно до Звіту № 517 від 22.04.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 60 976,14 грн..

Таким чином, відповідач ОСОБА_4, як особа, відповідальна за відшкодування шкоди, завданої ним в дорожньо-транспортній пригоді 01 квітня 2016 року, відповідно до вимог чинного законодавства, зобов'язаний відшкодувати їй, як потерпілій особі, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у загальному розмірі 60 976 грн. 14 коп. - 26 770 грн. 08 коп. = 34 206 грн. 06 коп..

Тому, враховуючи викладене, позивач просила стягнути з ОСОБА_4, на її користь майнову шкоду в розмірі 34 206 грн. 06 коп. та 1500 грн. понесених витрат на проведення експертизи.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що брали участь у розгляді справи апеляційним судом, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які було досліджено в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їхню належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 01 квітня 2016 року о 14 год. 40 хв. водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на регульованому перехресті вул. Жовтнева-вул. Святошинська в м. Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області, при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі зустрічному автомобілю, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2, яка рухалась в напрямку вул. Київській. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Також водій ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження. Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. п. 1.5., п.п. «б» п. 2.3., п.п. 10.1., 16.6. Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2016 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол АП»№ 292702 від 12 травня 2016 року про адміністративне правопорушення) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. на користь держави.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом також встановлено, що 05.09.2015 року між відповідачем ОСОБА_4 та ПрАТ «СК «Провідна» укладено Поліс серії АЕ №4681911 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в результаті чого забезпеченим транспортним засобом став автомобіль марки «Ford Fusion» д.н.з. AІ1706CO. Відповідно до даного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн..

Страховою компанією було визначено розмір заподіяної шкоди та 15 червня 2016 року позивачці ОСОБА_2 виплачене страхове відшкодування в сумі 22 225,07 грн., що підтверджується відповідною квитанцією від 15.06.2016 року. 01 листопада 2016 року позивачці ОСОБА_2 виплачене страхове відшкодування в сумі 4 545,01 грн., що підтверджується відповідною випискою від 08.12.2016 року. Всього позивачкою отримано страхове відшкодування в розмірі 26 770,08грн.. ОСОБА_2 погодилась з даною сумою та отримала дані кошти, ніяких заперечень щодо даної суми до страхової позивачем не пред'являлось.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними, оскільки позивач не довела належними та допустимими доказами, що розмір матеріальної шкоди, завданої їй внаслідок пошкодження автомобіля НОМЕР_4, складає 60 976,14 грн. Крім того, суд першої інстанції звернув увагу у своєму рішенні, що жодна зі сторін не скористалась своїм процесуальним правом заявити клопотання про проведення авто товарознавчої експертизи на визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначає, що вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 60 976,14 грн. та вказує, що це підтверджується звітом № 517. Проте, колегія суддів відноситься до даних тверджень критично, оскільки суд першої інстанції у своєму рішенні дав належну оцінку даному доказу. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зазначене твердження апелянта спростовується наданими нею доказами в суді першої інстанції(а.с.123-126), відповідно до яких сума відновлювального ремонту значно менша ніж була заявлена у позовних вимогах.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2017 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Матвієнко Ю.О.

Березовенко Р.В.