Справа № 140/1814/15-ц Провадження № 22-ц/772/2972/2017Головуючий в суді першої інстанції Науменко С. М.
Категорія 27Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої судді Шемети Т. М.

суддів: Зайцева А. Ю., Голоти Л. О.,

за участі: секретаря судового засідання Куленко О. В.,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Човганюк А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення суми боргу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 12.10.2017 року,

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом та неодноразово змінюючи, уточнюючи позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики від 16.08.2014 року в розмірі 663 332 грн. 82 коп., що еквівалентно 25 000 доларів США, 33 872 грн. 48 коп. - три проценти річних за час прострочення повернення коштів та 443 461 грн. 20 коп. - втрат від інфляції.. Зазначав в позові, що відповідач за умовами укладеного між ними договору повинен був повернути отримані в позику кошти до 31.12.2014 року, однак повернув лише 15 000 доларів США 29.04.2015 року. Оскільки відповідач порушив термін повернення коштів, то позивач здійснив нарахування процентів в розмірі 3% річних на неповернену суму, а також здійснив нарахування втрат від інфляції в порядку ст. 625 ЦК України.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 12.10.2017 року позов задоволено частково: стягнено з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договором позики від 16.08.2014 року у розмірі 663 332,8 грн.(шістсот шістдесят три тисячі триста тридцять дві гривні вісімдесят копійок), що еквівалентно 25 000 (двадцяти п'яти тисячам доларів США на час винесення рішення та 33 872,48 грн. (тридцять три тисячі вісімсот сімдесят дві гривні сорок вісім копійок ) - три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. В задоволенні позовних вимог про стягнення втрат від інфляції в розмірі 443 461 грн. 20 коп. відмовлено.

З таким рішенням суду в частині відмови в задоволенні позову не погодився позивач ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача втрати від інфляції, які він зазнав в зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов'язань за договором позики. Зазначає, що суд помилково вважав, що між ними виникло зобов'язання у валюті: це не так, вони визначили суму в гривнях та лише зазначили її еквівалент до долара США.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав, представник відповідача - адвокат Човганюк А. М. заперечила проти апеляційної скарги, просила її відхилити, а рішення суду залишити в силі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини:

-16 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений договір позики, за умовами якого (п.2.1), підписавши даний договір, сторони підтвердили факт передачі грошових коштів: а саме що грошові кошти в розмірі 500 000 (п'ятсот тисяч ) 00 грн, що еквівалентно 40 000 (сорок тисяч ) доларів США були передачі ОСОБА_4 та отримані ОСОБА_5, термін повернення коштів 31.12.2014 року, будь-яких інших документів підтверджуючих факт передачі грошових коштів як-то розписка, акт і таке інше ОСОБА_4 та ОСОБА_5 погодили не підписувати.

На момент укладення договору позики курс долара США по відношенню до гривні України дорівнює 12,50 (дванадцять гривень п'ятдесят копійок України ) за 1 (один ) долар США. Сторони передбачили (п.2.1.1), що у разі якщо на момент повернення грошових коштів Відповідачем Позивачу, курс долара США по відношенню до гривні України буде нижче чим визначено в п.2.1. договору, позичальник повинен буде повернути позикодавцеві грошові кошти в розмірі 500 000 (п'ятсот тисяч) грн.00 коп., а в разі якщо курс долара США по відношенню до гривні України буде вищим ніж зазначено в п.2.1 даного договору, позичальник повинен буде повернути позикодавцеві суму грошових коштів в гривнях, яка повинна бути еквівалентною ( дорівнювати) 40 000 (сорок тисяч ) доларам США за офіційним курсом Національного Банку України.

В визначений в договір строк кошти повернені не були. Разом з тим, 29.04.2015 року ОСОБА_5 повернув, а ОСОБА_4 отримав в рахунок повернення позики грошові кошти в розмірі 15 000 ( п'ятнадцять тисяч ) доларів США.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд керувався положеннями статті 2046 ЦК України та з урахуванням повернених коштів, дійшов до висновку, що сума позики, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 663 332,8 грн. (еквівалент 25 000 доларів США на час розгляду справи). Також суд взяв до уваги той факт, що згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому суд вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 33 872,48 грн. - три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачем згідно наданого позивачем розрахунку. При цьому суд відмовив в стягненні втрат від інфляції з тих підстав, що урахування індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання слід застосовувати лише до грошових зобов'язань у національній валюті, яка знецінюється внаслідок інфляції. А оскільки з матеріалів справи вбачається, що в позику було надано кошти в розмірі 40 000 доларів США, та сторони домовилися, що поверненню підлягає грошова сума в гривні, однак еквівалентна до долара США за курсом НБУ на день повернення, то в стягненні інфляційних втрат слід відмовити.

Саме в частині відмови в стягненні втрат від інфляції і оскаржує ухвалене по справі рішення позивач.

На доводи апеляційної скарги слід зазначити наступне:

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.

Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 року за № 6-1672 цс16.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги ОСОБА_4 про відшкодування інфляційних втрат за прострочення виконання зобов'язання, у якому сторони визначили грошовий еквівалент у доларах США, не можна визнати законними й обґрунтованими.

Отже, у справі, яка переглядається, положення статті 625 ЦК України суд застосував правильно, оскаржуване рішення в частині що переглядається, є законними, та підлягає залишенню без змін як таке, що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а подану апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304. 307, 308, 7, 312 - 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 12.10.2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до касаційної інстанції.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис Л. О. Голота

підпис А. Ю. Зайцев

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя Т. М. Шемета