Справа № 336/7871/16-ц
Пр. № 2/336/674/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: управління державної міграційної служби в Запорізькій області по Шевченківському району про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1.

В позові зазначили, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва № 159 про право власності на житло від 09.03.1993 року. Зазначене право зареєстроване товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації».

Відповідачка, яка є сторонньою позивачам особою, колишньою дружиною ОСОБА_4, який є сином позивачки ОСОБА_1 та рідним братом позивача ОСОБА_2, зареєстрована в квартирі 2014 року, але з травня 2016 року в зазначеній квартирі не проживає, своїх речей там не має, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несе. Перебування відповідачки на реєстраційному обліку в належному позивачам житлі створює перешкоди у здійсненні ними права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому вони просять про усунення цих перешкод шляхом позбавлення відповідачку права користування квартирою.

Позивачі до суду не зявились, надавши письмові звернення, які містять прохання про задоволення позову, розгляд справи без їх участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Відповідачка, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не зявилась з невідомих причин. Заперечень проти позову не надала. За згаданих обставин зі згоди позивачів, висловленої у письмовій заяві, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Представник управління державної міграційної служби в Запорізькій області по Шевченківському району належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не зявилась з невідомих причин.

Зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва № 159 про право власності на житло від 09.03.1993 року. Зазначене право зареєстроване товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації».

Відповідачка, яка є сторонньою позивачам особою, колишньою дружиною ОСОБА_4, який є сином позивачки ОСОБА_1 та рідним братом позивача ОСОБА_2, зареєстрована в квартирі 2014 року, але з травня 2016 року в зазначеній квартирі не проживає, своїх речей там не має, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несе.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб.

До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідачки права користування належною позивачам квартирою на користь позивачів, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі.

Між тим судом встановлено, що відповідачка більше півроку в квартирі не мешкає.

Перебування ОСОБА_3 на обліку в належній позивачам квартирі створює для них перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для знаття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення.

У звязку з викладеним право позивачів, як вже зазначено, підлягає захисту в обраний ними спосіб.

Керуючись ст. ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 59, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою № 64 в будинку № 16 по вул. Брюллова в м. Запоріжжі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання копії рішення.

Суддя О.В. Щаслива