Справа № 234/3248/17
Провадження № 2/234/2328/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року

м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі головуючого судді Бакуменко А.В.,

за участю секретаря Кісточки І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 14.01.2002 року померла ОСОБА_3, його мати. Спадкоємцями цієї спадщини за заповітом в рівних долях є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2. На час смерті у власності спадкодавця був житловий будинок №133 по вул. Івана Кожедуба (колишня назва Ковтюха) у м. Краматорську. У січні 2017 року, позивач звернувся до державного нотаріуса Другої Краматорської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. З січня 2002 року і до сьогоднішнього дня відповідачка не зверталась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. При особистій бесіді з відповідачем остання пояснила, що вона звернулась до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь позивача та вважає, що здійснення такої відмови не обмежується строком, встановленим ст.1270 ЦК України. Але нотаріус в усній формі відмовила в прийняття такої заяви. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.01.2017 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 14.01.2002 року ОСОБА_3 з мотивів не надання документів, що посвідчують право власності спадкодавця. Просить суд визнати за ним, ОСОБА_1 право власності на житловий будинок №133 по вул. Івана Кожедуба (колишня назва Ковтюха) у м. Краматорську Донецької області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3.

У судове засідання позивач та її представник не зявились, надали суду заяву, у відповідності до котрої позов підтримують просять його задовольнити та справу слухати за їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності не заперечував проти задоволення заявлених позивачем вимог.

Судом встановлено, що 14.01.2002 року померла ОСОБА_3, після її смерті залишилось спадкове майно за повітом житловий будинок №133 по вул. Івана Кожедуба (колишня назва Ковтюха) у м. Краматорську. Була відкрита спадкова справа №484/2010 до майна померлої 14 січня 20025 року ОСОБА_3, спадкодавець належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами заповідала дітям: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках, що підтверджується заповітом посвідченим 20.02.1990 р. Другою краматорською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 797.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.01.2017 р. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 14.01.2002 року ОСОБА_3 з мотивів не надання документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно.

Відповідно до розяснень, викладених у Листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 1 березня 2013 року «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування»: «Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Поважними визначено: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо». Таким чином, звернення до суду з заявою про поновлення строку для прийняття спадщини не буде адекватним способом захисту матеріального права позивача, залишається тільки один спосіб визнання судом права власності в порядку спадкування.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився.

Таким чином, так як нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, строк на прийняття спадщини не був витриманий з поважної причини, статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину, позивач має право на визнання судом права власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилось від матері.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦК України, нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За ч. 2 ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

В силу ч. 3 ст. 8 Конституції України, норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

За умови вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 8, 14, 22, 41 Конституції України, ст.ст. 12, 15, 16, 1216, 1218, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 14, 15, 57, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на будинок №133 по вул. Івана Кожедуба (колишня назва Ковтюха) у м. Краматорську Донецької області в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, яка померла 14.01.2002 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та надруковано в одному примірнику.

Суддя А.В.Бакуменко