Справа № 640/8205/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у забезпеченні позову

"27" листопада 2017 р.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Золотарьова Л.І., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, -

ВСТАНОВИВ:

31.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 43 863 грн., моральну шкоду у розмірі 15000 грн., витрати на правову допомогу 5000 грн.

Разом з позовом подано заяву, у якій позивач просить вжити заходів забезпечення позову, накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (в межах суми позову 63863 грн.), та заборонити вчиняти будь-кому у будь-якій формі вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири. В обґрунтування заяви посилається на те, що заходи забезпечення позову необхідні у звязку з тим, що відповідач ухиляється та відмовляється від виконання свого зобовязання на протязі тривалого часу з 2014 по 2017 рр. про відшкодування матеріальних збитків у звязку з залиттям, а заходи забезпечення позову унеможливить продаж квартири, оскільки відповідач збирається емігрувати до Німеччини.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов та вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Як вбачається з позову, позивачем заявлені вимоги майнового характеру щодо стягнення майнової шкоди у розмірі 43 863 грн. та вимоги немайнового характеру у розмірі 15 000 грн.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Між сторонами виник спір з приводу відшкодування шкоди завданої залиттям квартири.

Суд враховує, що посилаючись на те, що 02.07.2014 року залиттям квартири позивача було завдано майнову шкоду у розмірі 43 863 грн., позивачем долучено до матеріалів справи чеки лише на суму 29401 грн. Позивач посилається на те, що він в 2017 році зробив ремонт у звязку з залиттям, однак квитанцій щодо сплати інших платежів, ніж трьох наданих чеків, до матеріалів справи не долучено, а прайс-лист на всі ремонтні послуги не свідчить про надання цих послуг позивачу. Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є вимогами немайнового характеру, а розмір моральної шкоди визначається судом з урахування принципу справедливості та співмірності за доведеності завдання моральної шкоди. Зокрема, позивач мотивує моральну шкоду погіршенням стану здоровя у звязку із залиттям, неодноразовим стаціонарним лікуванням тощо, однак доказів на підтвердження причинного звязку між залиттям та погіршенням здоровя не надано.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав, трикімнатна квартира АДРЕСА_1, вартістю 408 000 грн., з 15.10.2012 року на праві приватної власності належить ОСОБА_2.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи розмір шкоди, підтвердженої доказами по справі, та вартість трикімнатної квартири, вбачається, що накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, не є співмірними з розміром шкоди, підтвердженої доказами по справі.

Також, суд враховує, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі ст. 60 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. А посилання на відсутність згоди відповідача на добровільне відшкодування шкоди, яка заперечує проти позовних вимоги, не є підставою для накладення арешту на квартиру.

Заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача спрямовані на відчуження вказаної квартири, тому не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вимоги щодо заборони вчиняти будь-кому у будь-якій формі вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири є необґрунтованими, оскільки включають широкий обсяг заборон (будь-які дії щодо квартири, що фактично включає володіння, користування тощо).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, підстави для забезпечення позову відсутні, тому заява позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -