Справа № 752/5271/17
Провадження №: 2/752/3215/17
У Х В А Л А

16 березня 2017 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ладиченко С.В., розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Житло-Комфорт» про захист прав споживача,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Житло-Комфорт» у якому просить визнати недійсним п.2.3.20. тимчасового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території № 214/214 від 04.11.2013 року.

Дослідивши матеріали позовної заяви суд приходить до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, а тому її слід залишити без руху з наступних підстав.

Позов-це звернена через суд матеріально-правова вимога позивача до відповідачів щодо захисту порушеного, оспорюваного чи невизнаного права або охороняє мого законом інтересу яка розглядається у визначеному законом процесуальному порядку.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої суд повинен винести рішення.

Відповідно до ст.ст.119,120 ЦПК України позовна заява повинна містити зокрема: ім'я(найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо заява подається представником, їх місце проживання(перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі, зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що подаються до заяви.

Судовий збір позивачем не сплачений.

Посилання позивача що на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору не заслуговує на увагу, адже відповідно до внесених змін до Закону України «Про судовий збір» від 22.05.2015 року № 484-У1 споживачів, які звернулися за захистом своїх прав, виключено з категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Разом з тим, дійсно, відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Проте, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному. Оскільки спеціальним законом що визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати, є закон України «Про судовий збір», то саме цей закон підлягає застосуванню.

Крім того, з урахуванням темпоральних правил(принцип дії закону у часі) у разі колізії законів(суперечність один одному двох або більше чинних нормативних актів, прийнятих стосовно одного й того самого питання) застосовується акт, виданий пізніше, як у разі, коли про скасування старих норм прямо зазначено в новому законі, так і у випадку коли таких застережень у новому законі немає.

Оскільки Закон України «Про судовий збір» прийнятий пізніше, ніж Закон України «Про захист прав споживачів», то саме Закон України «Про судовий збір» підлягає застосуванню для вирішення питання оплати судового збору.

В позовній заяві не конкретизовані позовні вимоги в частині сторін договору який просить визнати недійсним позивач.

Також в позовній заяві позивач вказує на необхідність в порядку ст. 22 Закону України «Про захист прав споживача» вирішення питання про відшкодування йому моральної(немайнової шкоди) але не вказує в чому саме полягає моральна шкода та її розмір.

Позивач вказуючи в позовній заяву на введення його в оману відповідачем не вказує в чому саме полягає така омана.

В наведеному позивачем змісту вимог позовної заяви не вбачається на користь кого саме треба зобов'язувати відповідача сплатити компенсацію та пеню, якщо тільки на користь позивача, то чому тільки йому за двома договорами перевезення.

За правилами ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених ст. 119, 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків.

З огляду на викладене, позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 119, 120, 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Житло-Комфорт» про захист прав споживача залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків протягом двох днів з дня отримання ухвали, інакше позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Суддя С.В. Ладиченко