УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 грудня 2017 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

за участю секретаря судового засідання Лєдової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, заяву концерну «Міські теплові мережі» про повернення судового збору,

ВСТАНОВИВ:

19.10.2017 до суду надійшла заява концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.11.2017 відмовлено у прийнятті заяви концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

30.11.2017 до суду надійшла заява концерну «МТМ» про повернення судового збору, яка мотивована тим, що ухвалою судді від 06.11.2017 було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Однак, при постановленні вказаної ухвали не було вирішено питання про повернення судового збору, у звязку з чим на підставі статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору у розмірі 800,00 гривень підлягає поверненню заявникові.

У судове засідання сторони не зявились, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності не надавали. За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути заяву про повернення судового збору за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» статтею 7 Закону № 3674-VI врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору (статті 214, 215 ЦПК).

В даному випадку ухвалою судді було не відмовлено у відкритті провадження у справі, а відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу, що не є тотожними поняттями, отже відсутні підстави для застосування пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Водночас, відповідно до частини 2 статті 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Відтак, у звязку із відсутністю правових підстав для повернення судового збору, у задоволенні заяви концерну «МТМ» слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 109, 115, 121, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву концерну «Міські теплові мережі» про повернення судового збору залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.П. Соболєва