САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1384/16-ц
Провадження №2/726/31/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2017 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі - Сківернічук А.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача ОСОБА_4 міська рада про усунення перешкод у користуванні загальним проїздом, суд,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів в якій вказує, що він є власником житлового будинку під № 59 по вулиці Дунайській у місті Чернівці. Поряд з ним мешкає ОСОБА_2 за адресою вулиця Дунайська будинок №63 у місті Чернівці.

Між їхніми будинковолодіннями розташований прохід, який відноситься до земель загального користування. Відповідачем ОСОБА_2 самовільно захоплено частину земель запасу міста (прохід) на вул. Дунайській, між будинковолодіннями №59 та №63, шляхом встановлення бетону та огорожі.

Зазначає, що відповідачі встановили браму на проході зі сторони вул. Дунайської висотою понад 2 м., вигрузили машину піску та облаштували стоянку для свого автомобіля, а також підготували документи на приватизацію цієї міжбудинкової території, цим самим унеможливили позивачу та його сімї обслуговування їхнього будинку, а саме: - проїзд машини - асенізатора до вигрібної ями; - доступ до вентиля газової труби, який у випадку пожежонебезпеки вони не зможуть перекрити; - здійснення ремонтних робіт будинку зі сторони проходу, так як стіна знаходиться на відстані менше 1 м. до проходу.

призначенням, а саме прохід, проїзд, проведення обслуговування нашого будинку та окремий вихід з будинку для членів сімї на вул. Дунайську м. Чернівці.

З цього приводу, позивач неодноразово звертався до органів місцевого самоврядування та контролюючих органів, однак жодного результату це не дало.

Також мешканці вулиць Дунайської та Трускавецької міста Чернівці з колективним зверненням звертались до Чернівецького міського голови з вимогою зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод в користуванні проходом. На будь-які вимоги та зобовязання органів місцевого самоврядування відповідачка ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 ніяким чином не реагують.

Згідно Протоколу засідання комісії ОСОБА_4 міської ради з розгляду земельних спорів від 01.06.2016р. комісією погоджено межі між земельними ділянками на вул. Дунайський, 62-59 у м. Чернівці наступним чином:

- ОСОБА_2 зняти самовільно встановлені ворота зі сторони вул. Дунайської;

- Межу земельної ділянки зі сторони вул. Дунайської встановити на відстані 1,5 м. від стіни будівлі кухні, решту земельної ділянки зарахувати до земель запасу міста;

- Межа земельної ділянки позаду будинку - по газовій трубі.

Однак, на даний час ОСОБА_2. так і не демонтовані самовільно.

Враховуючи викладене, позивач просить ухвалити рішення, яким зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою самовільно зайнятою ОСОБА_2, ОСОБА_3 з земель запасу міста, а саме прохід розташований за адресою між будинковолодіннями по вул. Дунайська №59-№63 у місті Чернівці, шляхом демонтажу за власні кошти: воріт, бетону та піщаного насипу, зі сторони вул. Дунайської у м. Чернівці, самовільно встановленої відповідачами, стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач та його представник дали пояснення аналогічні викладеним у позові, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачі та їх представник у судовому засіданні подали письмові заперечення проти позову в яких вказують, що спірна земельна ділянка перебуває у власності територіальної громади міста Чернівці та рішення про визнання її проходом чи проїздом землею загального користування, не приймалось, а тому у позивача відсутні підстави користуватись нею. Зазначає, що на даний час відповідачкою ОСОБА_2 виготовляється проект відведення спірної земельної ділянки і вона очікує на отримання її у свою власність. Окрім того вважає, що встановлення огорожі не спричиняє перешкоди у користуванні позивачем своїм майном. Вважають, що позивачем не надано достатньо доказів на підтвердження свої позовних вимог, а тому просять суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник ОСОБА_4 міської ради в судовому засіданні вказав, що відповідачі дійсно самовільно, на землях запасу міста, без будь-яких на те правових підстав встановили металеві ворота на вказаній земельній ділянці, та за таке правопорушення на них було накладено адміністративне стягнення. Враховуючи викладене, не заперечують проти задоволення позову в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є дружиною позивача. Вони жили з сусідами душа в душу, навіть криниця одна була. Проте потім погіршились стосунки і сусіди поставили ворота без будь-яких дозволів і перекрили загальний прохід, вважає що ОСОБА_2 перешкоджають доступу їм до будинку, крім того тим проходом вони користувалися .

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що відповідач є його рідним братом. Свідок проживав разом з ним до 2007 року. Стежка біля будинку була вже давно, сусідка носила нею їжу корові.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що позивачі та відповідачі є сусідами його. ОСОБА_7 живе приблизно метрів 300. Взагалі проживає на тій вулиці приблизно з 1993 року. Між будинками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 була вуличка, ходоли сусіди. ОСОБА_7 ворота не заважають, бо можна зайти з вулиці Трусковецької, обійти дві хвилини.

ОСОБА_3 допитаний в якості свідка, суду поснив, що знайомий з сусідами все життя, жили поряд нормально, потім коли почали оформлювати документи на землю і поставили ворота , стосунки погіршилися. Будинок знаходиться на землі Міської ради. Ворота встановив, щоб там не засмічували територію, собаки щоб не лаяли.

Свідок ОСОБА_8 суду поснила, що на генеральному плані міста проходу та проїзду на зазначеній ділянці не позначено, бо його там не має бути. Генеральний план міста є основним докукментом. Це є землі запасу. Топографічний план не несе юридичної інформації про межі земельної ділянки.

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін та свідків, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що власником будинковолодіння під № 59 по вулиці Дунайській у місті Чернівці та земельної ділянки на якій він розташований розміром 0,0949 га є ОСОБА_1 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 342931 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1675256 від 08.10.2003 року.

Вказане будинковолодіння складається із: житлового будинку літ «А», літньої кухні-сараю літ «Б-Б1», сараю літ «В», сараю літ. «Г», гаражу літ. «Е», сараю літ. «Ж», вбиральні літ «Д», колодязю літ к, вигрібної ями І, огорожі № 1.

Відповідно до схематичного плану земельної ділянки № 63 по вул. Дунайській у м. Чернівці, вказана земельна ділянка зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2

Відповідно до довідки департаменту містобудівного комплексу № П-6139/0-04/б від 12.09.2016 року, П-6143/2-04/б від 13.09.2016 року а також викопіювання з Генерального плану встановлено. Що між земельними ділянками по вул. Дунайській, 59 та вул. Дунайській, 63 знаходиться замельна ділянка, яка перебуває у власності територіальної громади міста Чернівці, належить до земель запасу міста та рішення щодо організації проїзду, заїзду, проходу на вказаній земельній ділянці ОСОБА_4 міською радою не приймалось. Згідно довідки Держгеокадастру № 0-24-0.4-10115/2-16 від 28.09.2016 року, у державному земельному кадастрі станом на 01.01.2013 року відомості про спірну земельну ділянку біля будинку № 63 по вул.Дунайській відсутні, а тому надати інформацію про кадастровий номер, цільове призначення та її площу надати неможливо. Хоча вказана земельна ділянка не є проходом чи проїздом, належить до земель запасу, однак, як це встановлено із пояснень свідків та інших письмових доказів, вона використовується мешканцями суміжних вулиць саме за цим призначенням, про що не заперечував представник ОСОБА_4 міської ради.

Відповідно до витягу з рішення 4 сесії VII скликання ОСОБА_4 міської ради № 123 від 26.02.2016 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на складання проекту відведення спірної земельної ділянки з запасу земель міста по вул. Дунайській, 63 орієнтовною площею 0,1000 га.

Однак, у невстановлений судом період часу, ОСОБА_2, на спірній земельній ділянці встановив металеві ворота та за ними вигрузив пісок, що унеможливлює вхід, прохід, проїзд на спірну земельну ділянку унеможливлює доступ до неї. Такі обставини встановлені із досліджених у судовому засіданні письмових доказів у вигляді фотозображень на яких видно, що вказані металеві ворота та піщаний насип повністю перекривають доступ до спірної земельної ділянки, а також підхід до бідинковолодіння № 59 по вул. Дунайській.

Судом також встановлено, що 16.05.2016 року до ОСОБА_4 міської ради надійшло колективне звернення жителів вулиць Дунайської, Трускавецької, провулку Дунайського, в кількості 11 мешканців цих вулиць, в якому вказують, що вже більше ніж пів року тому сімя ОСОБА_2 встановила металеві ворота на вказаній спірній земельній ділянці, що перешкоджає їм користуватись проходом, який утворювався між будинковолодіннями. Цією земельною ділянкою вони користувались десятиліттями як проходом до лісу, місцем де граються діти та скороченим зляхом для проходу між вулицями, а тому просили прийняти рішення про демонтаж встановленої перешкоди.

Окрім того, позивач ОСОБА_1 17.06.2016 року також звернувся до ОСОБА_4 міської ради із проханням вирішити спірну ситуацію по користуванню вказаною земельною ділянкою. В своєму зверненні зазначив, що встановлені металеві ворота унеможливили позивачу та його сімї обслуговування їхнього будинку, а саме: - проїзд машини - асенізатора до вигрібної ями; - доступ до вентиля газової труби, який у випадку пожежонебезпеки вони не зможуть перекрити; - здійснення ремонтних робіт будинку зі сторони проходу, так як стіна знаходиться на відстані менше 1 м. до проходу.

Згідно протоколу засідання комісії ОСОБА_4 міської ради з розгляду земельних спорів від 01.06.2016 року було запропоновано погодити межу між земельними ділянками № 63-59 по вул. Дунайській наступним чином:

- ОСОБА_2 зняти самовільно встановлені ворота зі сторони вул. Дунайської;

- Межу земельної ділянки зі сторони вул. Дунайської встановити на відстані 1,5 м. від стіни будівлі кухні, решту земельної ділянки зарахувати до земель запасу міста;

- Межа земельної ділянки позаду будинку - по газовій трубі.

Із довідки департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин № К-2758/1-04/01 від 29.06.2016 року встановлено, що вищезгадане рішення комісії носить рекомендаційний характер та є підставою для підготовки відповідного проекту рішення міської ради по вирішенню земельного спору, у якому зазначається порядок його виконання.

Разом з тим, із відомостей наданих представником ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 152 КУпАП за порушень правил благоустрою територій населених пунктів внаслідок самовільного встановлення воріт на вул. Дунайській, 63 у м. Чернівці, що підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення Адміністративної комісії при виконавчому комітеті ОСОБА_4 міської ради № 2 від 19.02.2016 року(а.с.166).

Із досліджених в судовому засіданні відеозаписів, які містяться на носії інформації дисках CD-R та DVD-R встановлено, що відповідачі дійсно загородили проїзд, прохід по вказаній земельній ділянці шляхом встановлення з одного боку земельної ділянки металевих воріт. Окрім того, на деякій відстані від встановлених воріт вглиб ділянки відповідачі розмістили піщаний насип, огороджений деревянною загорожею. Відповідач вказує, що у ОСОБА_1 існує можливість доступу до свого будинковолодіння шляхом підходу та підїзду з іншого боку спірної земельної ділянки, однак такі посилання суд до уваги не бере, оскільки, як це видно із відеозапису, обслуговування житлового будинку, в тому числі здійснення ремонтних робіт та загалом здійснення господарювання ОСОБА_1 на своїй земельній ділянці поблизу житлового будинку та господарських споруд утруднюється вчиненими відповідачами перешкодами.

Таким чином заперечення відповідачів про відсутність перешкод у позивача у користуванні своїм майно спростовується дослідженими вище доказами.

Відповідно до п. а, г, е, ж ч. 1 ст. 191 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані:

а) забезпечувати використання їх за цільовим призначенням;

г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів;

е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон;

ж) за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф.

Статтеєю 103 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

У відповідності до ст. 108 ЗК України у випадках, коли сусідні земельні ділянки відокремлені рослинною смугою, стежкою, рівчаком, каналом, стіною, парканом або іншою спорудою, то власники цих ділянок мають право на їх спільне використання, якщо зовнішні ознаки не вказують на те, що споруда належить лише одному з сусідів.

Власники сусідніх земельних ділянок можуть користуватися межовими спорудами спільно за домовленістю між ними. Витрати на утримання споруди в належному стані сусіди несуть у рівних частинах. До того часу, поки один із сусідів зацікавлений у подальшому існуванні спільної межової споруди, вона не може бути ліквідована або змінена без його згоди.

На підставі викладеного, оскільки встановлені відповідачами металеві ворота та піщаний насип здійснюють перешкоди у користуванні майном позивача та загальним проходом, встановивши доказами, що встановлення воріт є правопорушенням з боку відповідачів, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.

Право на правову допомогу також закріплено і статтею 27 ЦПК України.

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать і витрати на правову допомогу.

Виходячи зі змісту ст.ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи.А тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення витрат на правовву допомогу та сплачений судовий збір.

Керуючись, ст. ст. 191, 103, 108, ЗК України, ст. 391 ЦК України, ст.ст. 10, 56, 84,88 57-60, 212 - 215, 218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою самовільно зайнятою ОСОБА_2, ОСОБА_3 з земель запасу міста, а саме прохід розташований за адресою між будинковолодіннями по вул.Дунайській №59-№63 у місті Чернівці, шляхом демонтажу за власні кошти: воріт, бетону та піщаного насипу, зі сторони вул.Дунайської у м. Чернівці, самовільно встановленої відповідачкою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 судові витрати в рівних частинах на користь ОСОБА_1 в розмірі 551,21 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 5800 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_9