Провадження № 22-ц/779/527/2017
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Васильковського В.М., Проскурніцького П.І.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

20.09.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобовязань по кредитному договору №SAMDN6792 від 06.06.2005 року, укладеного між сторонами на суму 875 дол. США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 21,96% на рік на суму залишку заборгованості за терміном повернення, що відповідає строку дії картки, утворилась заборгованість, яка станом на 31.07.2013 року становила 2867,65 дол. США.

Оскільки ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобовязання по договору кредиту, позивач просив стягнути вищевказану заборгованість та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2014 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 2867,65 дол. США та 229,40 грн. витрат по оплаті судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції порушив принцип змагальності сторін, оскільки його не було належним чином повідомлено про розгляд даної справи і він був позбавлений можливості надати пояснення та подати докази, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

Апелянт вважає необґрунтованою визначену позивачем суму заборгованості 837,06 дол. США та 2030, 59 дол. США за відсотками, та вказує, що фактично сума заборгованості станом на 19.09.2005 року становила лише 837,06 дол. США.

ОСОБА_2 зазначає, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Апелянт вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки позов було предявлено 20.09.2013 року, а останній платіж за кредитом він здійснив 17.08.2005 року, тобто право позивача було порушене з 18.08.2005 року та саме з цього моменту слід відраховувати строк позовної давності.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу не визнала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконував умови договору кредиту, а тому станом на 31.07.2013 року утворилась заборгованість в сумі 2867,65 дол. США і відповідачем не подано доказів на спростування позовних вимог.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 06.06.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № SAMDN6792 на суму 875 дол. США зі сплатою 1,83% на місяць з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписом у договорі ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що між ним та Банком укладений даний кредитний договір.

Згідно п.1.1 договору для виконання операцій, зазначених в п.2 цього договору, Банк відкриває Клієнту картковий рахунок і видає клієнту Платіжну картку MasterCard НОМЕР_1 терміном дії два роки. (а.с.7)

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Встановлено, що у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 31.07.2013 року становить 2867,65 дол. США та складається з 837,06 дол. США заборгованості за кредитом та 2030,59 дол. США заборгованості по процентах (а.с.4-5).

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 та ч.5. ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-134цс14 від 01.10.2014 року висловлена правова позиція щодо застосування позовної давності. Зокрема, зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Оскільки строк дії картки закінчився 06.06.2007 року суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Доводи представника позивача про те, що відповідач не подав заяву про застосування позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки у даній справі ухвалено заочне рішення, і у заяві ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду заявлено клопотання про застосування позовної давності.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

При таких обставинах справи рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: В.М. Васильковський

ОСОБА_3