Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-4338/11 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 27 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» в особі Житомирського відділення АТ «Сведбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 29 серпня 2017 року,

встановила:

У серпні 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернувся зі скаргою на постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (виконавче провадження ВП №3195448).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15 серпня 2017 року скарга була залишена без руху для усунення недоліків.

Ухвалою того ж суду від 29 серпня 2017 року скарга визнана неподаною та повернута особі, яка її подала.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою справу направити до того ж суду для продовження розгляду.

Зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам процесуального закону і підлягає скасуванню у зв'язку з недоведеністю висновків суду обставинам справи. Зокрема, суд залишив скаргу без руху для усунення недоліків, а саме уточнення суб'єкта оскарження. На виконання ухвали від 15.08.2017 ним були усунуті вказані недоліки, зазначено суб'єкт оскарження відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України. Однак судом першої інстанції безпідставно скаргу повернуто.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги вважає, що остання підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Встановлено, що ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову про арешт майна (а.с.151-154, том 2).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15.08.2017 скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 було залишено без руху для усунення недоліків у ній (а.с.157 том 2).

28 серпня 2017 року ОСОБА_5 подав виправлену скаргу (а.с.161-164 том 2). Про те оскаржуваною ухвалою від 29 серпня 2017 року скаргу визнано неподаною і повернуто заявникові.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

Посилання суду на ту обставину, що скаржник не усунув у повному обсязі недоліки скарги, оскільки не зазначив докази в обґрунтування скарги є безпідставними, оскільки пунктом 7 постанови №2 пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 передбачено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного

процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

За таких обставин у суду не було підстав для застосування правил ч. 2 ст.121 ЦПК України та повернення заявнику його скарги як неподаної.

Оскільки суд порушив порядок, встановлений для вирішення процесуального питання про прийняття скарги до розгляду, наведене відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали і передачі вказаного питання на новий розгляду до суду першої інстанції.

Помилковість вимог апеляційної скарги про те, що справу слід направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, не спростовує необхідності скасування ухвали як постановленої з порушенням норм процесуального права, адже в даному випадку ще не вирішено питання про прийняття скарги до провадження суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312 -315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 29 серпня 2017 року скасувати і матеріали скарги направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: