Справа № 2-др/593/5/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування свідоцтв про право власності на садибу та визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку і господарських будівель,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, вказуючи, що він постійно проживав і був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, на вул. Миру, 56а, дане будинковолодіння відносилося до колгоспного двору, тому він згідно закону має право на частку у зазначеному будинковолодінні. В квітні 2015 року він дізнався про те, що всупереч вимогам закону відповідачка ОСОБА_2 після смерті своєї бабці, а його матері ОСОБА_3, незаконно успадкувала все будинковолодіння та отримала свідоцтво про право власності на нього, звернувся до суду із позовом, у якому просив поновити йому строк на звернення до суду за захистом його порушеного права, скасувати вищевказане свідоцтво та визнати за ним право власності на 1/5 частину вищевказаного будинковолодіння.

Рішенням Козівського районного суду від 19 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог позивачу було відмовлено. Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 6 жовтня 2015 року рішення Козівського районного суду від 19 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, скасовано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 3 березня 2015 року, видане на імя ОСОБА_2, та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в с. Золота Слобода, на вул. Миру, 56а.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 квітня 2016 року рішення Козівського районного суду від 19 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 6 жовтня 2015 року скасовано, а справу передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Після скасування вищевказаних рішень і до розгляду справи по суті позивач двічі змінював та уточнював свої позовні вимоги. 20 січня 2017 року позивач, подавши до суду заяву про уточнення та збільшення позовних вимог, остаточно просив суд: продовжити строк на звернення до суду за захистом свого порушеного права, визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину від 3 березня 2015 року та свідоцтво на підставі якого спадкодавець відповідача отримала право на розпорядження зазначеним майном та визнати за ним право власності на 1/3 частину вищевказаного будинковолодіння, як члена колгоспого двору.

Рішенням Бережанського районного суду від 26 вересня 2017 року змінені та уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 3 березня 2015 року державним нотаріусом Козівської державної нотаріальної контори на імя ОСОБА_2, та свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 17 грудня 2008 року Державним нотаріусом Козівської державної нотаріальної контори на імя ОСОБА_3.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в селі Золота Слобода Козівського району Тернопільської області на вул. Миру, 56а.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 13 листопада 2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування свідоцтв про право власності на садибу та визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку і господарських будівель повернуто Бережанському районному суду для ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат.

В судове засідання сторони не з"явилися, хоча належним чином повідомлялися про день і час проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, що беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача по справі рішенням Бережанського районного суду від 26 вересня 2017 року задоволено частково і при винесенні даного рішення не було вирішено питання стягнення судових витрат, то суд вважає, що з даного приводу слід постановити додаткове рішення.

Керуючись ст. ст. 88, 220 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Стягнути із законного представника неповнолітньої ОСОБА_2 ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачені ним кошти по сплаті судового збору у сумі 290 ( двісті девяносто) гривень 60 копійок та на користь держави кошти у сумі 593 ( пятсот девяносто три) гривні.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_5