Справа №751/6461/17
Провадження №2-о/751/235/17
Рішення
Іменем України
23 листопада 2017 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

при секретарі Гвоздь К. Є.

за участю заявниці ОСОБА_1

представника заявниці ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Друга Чернігівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування особи на утриманні, в якій зазначила, що вона, починаючи з 1969 року є зареєстрованою та проживає у квартирі АДРЕСА_1 . З нею разом у вказаній квартирі проживав та був зареєстрований її дядько ОСОБА_3 з 13.01.1993 року. З дядьком вона проживала однією родиною, вели спільне господарство, сплачували комунальні платежі. З 1989 року заявниця перебуває на пенсії, яка є мінімальна. Її дядько отримував пенсію військового, яка була значно більша. Весь час з 13.01.1993 року до моменту смерті дядька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявниця перебувала на його утриманні. Пенсія дядька була для їх сім`ї постійним та основним джерелом засобів до існування. Просить встановити факт перебування її на утриманні дядька ОСОБА_3 , оскільки в теперішній час вона не в змозі оформити спадщину.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свої вимоги та пояснила, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( за старим стилем 18.08.1913) року народження, її рідний дядько, рідний брат її батька. ОСОБА_3 фактично з грудня 1992 року проживав у квартирі АДРЕСА_1 , де також проживали вона ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З чоловіком вона фактично не жила однією сім`єю, останній був проти проживання ОСОБА_3 у вказаній квартирі, тому матеріально сім`ю не утримував. Дядько був одинокою людиною, дітей не мав, дружина його померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого ОСОБА_3 і запропонував заявниці жити разом, щоб вона його доглядала, оскільки він отримував пенсію військовослужбовця на той момент більшу за 300 грн., в той час, як вона отримувала мінімальну пенсію близько 60 гривень, фактично взявши її на утримання. На момент сумісного проживання з дядьком та його смерті вона ніде не працювала, була пенсіонером, джерелом існування їх з дядьком сім`ї була пенсія ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 дядько помер, його похорон здійснювала вона, оскільки інших спадкоємців немає. За час проживання у вказаній квартирі, відбулася її приватизація в рівних частках по 1/3 їй, її чоловіку ОСОБА_4 та її дядьку ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_3 вона є єдиною спадкоємицею, але не може прийняти спадщину, тому просить встановити факт перебування її на утриманні ОСОБА_3 .

Представник заявниці ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала заявлені ОСОБА_1 вимоги, просила заяву задовольнити, встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утриманні ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 13.01.1993 року по лютий 1996 року.

Згідно листів Другої чернігівської державної нотаріальної контори, просять розгляд справи за заявою ОСОБА_1 провести без участі їх представника, покладаються на розсуд суду (а.с.28, 29, 39).

Вислухавши пояснення заявниці, її представника, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню по наступних підставах.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 26).

Після його смерті відкрилась спадщина у виді 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 липня 1993 року № 1063 (а.с.23)

Оскільки смерть спадкодавця настала ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме до набрання чинності ЦК України в редакції 2003 року, такі обставини приводять суд до висновку, що на дані правовідносини розповсюджується дія Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року. Зокрема, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР.

Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР в редакції 1963 року, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 02.04.2014 року встановлений факт, що має юридичне значення, а саме факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 є дядьком ОСОБА_1 (а.с.4).

Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради

№ 1948 від 19.06.2017 року, станом на 16.02.1996 року в квартирі АДРЕСА_1 постійно проживали та зареєстровані квартиронаймач ОСОБА_4 та дружина квартиронаймача ОСОБА_1 з 03.09.1985 року, а також з 13.01.1993 року ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , знятий з реєстраційного обліку 22.02.1996 року (а.с.24)

Згідно повідомлення Чернігівського обласного військового комісаріату від 07.11.2017 року за вих. № 5/2484с, на пенсійному обліку в Чернігшівському ОВК до 01.03.1996 року перебував та отримував пенсію по інвалідності (інвалід війни, учасник ВВВ) майор запасу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Будь-яка інформація щодо розміру пенсії чи інших соціальних виплат за період з 13.01.1993 року по 16.02.1996 року відсутня, пенсійна справа ОСОБА_3 (ФЧ 31551) знищена встановленим порядком (а.с.40).

Посвідченням серії ХVI № 180125 виданим 06.06.1995 року підтверджено, що ОСОБА_3 був інвалідом 1 групи і мав пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (а.с.27).

З пенсійного посвідчення ОСОБА_1 виданого 01.11.1994 року вбачається, що вона є пенсіонером та їй призначено пенсію за віком (а.с.25)

У судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дали свідчення, що заявниця та її померлий рідний дядько ОСОБА_3 проживали однією сім`єю протягом 3-х років до його смерті приблизно з 1992 до 1996 року, померлий був військовим пенсіонером, інвалідом, отримував пенсію, яка в два три рази перевищувала пенсію ОСОБА_1 , все господарство трималося на пенсії ОСОБА_3 , яку він повністю віддавав заявниці. ОСОБА_1 доглядала дядька, будь-яких інших дітей або спадкоємців у ОСОБА_7 не було. Чоловік заявниці, хоча і проживав в одній квартирі з нею, але гроші ОСОБА_1 не давав, оскільки пиячив та був проти того, щоб ОСОБА_8 проживав в квартирі. Свідок ОСОБА_6 також показала, що їй особисто ОСОБА_3 говорив, що бажає скласти заповіт на ОСОБА_1 , після смерті ОСОБА_3 його похорон здійснювала заявниця.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1017/02-31 від 24.03.1914 року винесеною державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 (одну третю) частку квартири АДРЕСА_1 , що залишилась після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5)

Таким чином, аналізуючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що допомога померлого ОСОБА_3 була для його племінниці ОСОБА_1 постійним та основним джерелом засобів до існування, тобто заявниця перебувала на утриманні свого дядька, і як утриманка у відповідності з вимогами ст. 531 ЦК УРСР не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки іншим чином ніж в судовому порядку не може бути встановлений такий факт, то підлягає встановленню факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утриманні ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 13.01.1993 року по лютий 1996 року.

На підставі ст. 531 ЦК УРСР і керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 57, 209, 256, 259 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, суд

Вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Друга Чернігівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утриманні ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 13.01.1993 року по лютий 1996 року.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, а також при ухваленні вступної та резолютивної части рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії через Новозаводський районний суд м.Чернігова.

Суддя І. В. Яременко