АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/2844/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Юзькова О.Л.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Феклістова О.В.

представника відповідача Маляренка С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою представником ОСОБА_5, на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 02 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Києві, третя особа - Виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, у якому просить зобов»язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Києві виплатити суму перерахунку по відшкодуванню з основної суми щодо отриманої травми на виробництві з урахуванням ст.173 п.52 КЗпП України та вимог Закону України «Загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» на користь ОСОБА_1 за період з вересня 2011 року по 31 жовтня 2016 року і яка становить 21091,90 грн.; зобов»язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Києві виплатити суму у розмірі 6000 грн. на користь ОСОБА_1, як відшкодування нанесеної моральної шкоди внаслідок несвоєчасного перерахунку і виплати відшкодування по отриманої на виробництві травми.

Вимоги обґрунтовує тим, що, працюючи в ВАТ «Кіровоградбуд», отримав травму, в подальшому на це товариство судовими рішеннями покладено обов»язок відшкодування шкоди у зв»язку із отриманою ОСОБА_1 травмою.

Проте, в серпні 2004 року відносно ВАТ «Кіровоградбуд» відкрито провадження у справі про банкрутство та введений мораторій на задоволення вимог кредиторів, в квітні 2005 року визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 24 лютого 2014 року товариство ліквідовано, обов»язок по відшкодуванню шкоди (невиконані зобов»язання товариства) у зв»язку із заподіяною ОСОБА_1 травмою покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

На неодноразові звернення ОСОБА_1 до органів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України останнє надавало відповідь про відмову у виплаті коштів.

Разом з тим, в квітні 2015 року ОСОБА_1 виплачені необхідні кошти, проте без виплати компенсації у зв»язку із затримкою їх виплати.

Моральну шкоду обґрунтовує тим, що унаслідок отриманої травми він є інвалідом ІІ групи, втрата працездатності становить 80%, вказані вище дії Фонду вплинули на його самопочуття, здоров»я значно погіршилось, несвоєчасна виплата коштів призвела до неможливості придбати необхідні лікарські засоби, вартість яких натепер є значно дорожчою, а відтак отримані кошти не можуть бути використані за потребою у відповідних обсягах.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 02 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує доводами позовної заяви та посилається на помилковість висновків суду першої інстанції. Зазначає, що період, за який фондом не здійснені виплати, охоплює той час, коли Фонд вже був зобов»язаний проводити відповідні нарахування замість товариства, а саме з моменту визначення цього обов»язку судом, проте останнім такий обов»язок не виконувався і після постанови Вищого господарського суду України від 05 серпня 2014 року. Платіж був здійснений тільки 17 квітня 2015 року. Відтак Фонд несе відповідальність за затримку виплат.

В судовому засіданні позивач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали.

Представники відповідачів проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з»явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_1 працював у ВАТ «Кіровоградбуд», у робочий час отримав травму внаслідок нещасного випадку на виробництві, відшкодування шкоди здійснювалось за рахунок ВАТ «Кіровоградбуд».

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 13 квітня 2005 року ПАТ «Кіровоградбуд» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області 24 лютого 2014 року затверджено звіт ліквідатора боржника та ліквідаційний баланс ВАТ «Кіровоградбуд», юридичну особу ліквідовано, провадження у справі припинено.

Цією ж ухвалою вимоги кредиторів, зокрема, ОСОБА_1, як вимоги по шкоді, заподіяної життю та здоров»ю, визнано непогашеними і питання виплати заборгованості покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату непрацездатності», якими передбачено, що уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров»я, виплачується цими підприємствами, установами та і організаціями, а в разі ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

17 квітня 2015 року на виконання рішення Господарського суду Кіровоградської області Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Києві ОСОБА_1 сплачено грошові кошти у розмірі 23269,02 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вина Фонду відсутня, оскільки така виплата становила разовий характер на підставі рішення суду, Фонд не є правонаступником боржника і в його діях відсутня винна поведінка.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Відповідно до ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про охорону праці» Державна політика в галузі охорони праці базується на принципах соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Питання відповідальності роботодавця за спричинену працівнику шкоди врегульовано зокрема ст.26 Закону України «Про охорону праці».

Пунктом 3 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату непрацездатності» (на сьогодні Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування»), у редакції станом на 24 лютого 2014 року (ухвала суду про ліквідацію ПАТ «Кіровоградбуд»), установлено, що уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

З матеріалів справи убачається, що ВАТ «Кіровоградбуд» ліквідовано без правонаступництва. На момент ліквідації боржника закон установлював, що на випадок ліквідації юридичної особи, яка є винною у спричиненні шкоди здоров»ю та має невиконані боргові зобов»язання перед постраждалим, Законом гарантоване таке відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Заборгованість юридичної особи-банкрута ВАТ «Кіровоградбуд» перед ОСОБА_1 по відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров»ю, виплачена Фондом соціального страхування від нещасних випадків в квітні 2015 року, тобто після ліквідації юридичної особи ВАТ «Кіровоградбуд» на підставі ухвали Господарського суду Кіровоградської області від 24 лютого 2014 року у справі №2/37(10/120), залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22 квітня 2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 05 серпня 2014 року.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату непрацездатності» (у редакції, чинній на нас виникнення спірних правовідносин), якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду соціального страхування від нещасних випадків своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження будь-яким строком та підлягає коригуванню у зв»язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст.34 Закону України «Про оплату праці».

Доводи апеляційної скарги щодо застосування вказаних норм Закону є помилковими, оскільки обов»язок по виплаті суми відшкодування настав у Фонду соціального страхування від нещасних випадків в силу факту ліквідації юридичної особи, вказана виплата має разовий характер, винних дій відповідача щодо невиплати цієї суми не установлено, відтак відсутні підстави для перерахунку цієї суми з урахуванням індексу інфляції за період з вересня 2011 року по листопада 2015 року.

Окрім того, оскільки в діях відповідачів відсутня така неправомірна поведінка, яка потягнула б за собою відповідальність за заподіяння моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення немайнової шкоди. Обґрунтованих доводів на спростування висновків суду в цій частині апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 305, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 02 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов