АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/600/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 22 Кондрацька Н. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівБабенка В. М., Карпенко О. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про визнання та відновлення становища, яке існувало до порушення, -

в с т а н о в и л а :

11 серпня 2016 року ОСОБА_6 через свого представника ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_8 про визнання та відновлення становища, яке існувало до порушення, посилаючись в позові на те, що на підставі свідоцтва № НОМЕР_2 на право особистої власності на житловий будинок, виданого Черкаським житловим управлінням 20 листопада 1975 року, зареєстрованого 15 травня 2008 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № , ОСОБА_9 належало нерухоме майно: 39/100 житлового будинку з прибудовами та надвірним спорудами за адресою АДРЕСА_1, а також на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку № НОМЕР_3 від 12 серпня 2008 року належала земельна ділянка кадастровий № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6 загальною площею 286,5 кв. м., в тому числі 25 кв. м. у спільній сумісній власності, за адресою АДРЕСА_1.

10 жовтня 2008 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були укладені договори довічного утримання № 2-2256 щодо частини житлового будинку та № 2-2259 щодо земельної ділянки, посвідчені Другою черкаською державною нотаріальною конторою.

12 лютого 2016 року ОСОБА_9 склав заповіт, посвідчений Демиденко О.А., державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори за № 1-182, яким заповів все своє майно ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер. Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина, до складу якої увійшли вказані вище частина будинку та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_6 вказує в позові, що до смерті ОСОБА_9 відповідач ОСОБА_8 не зареєструвала свого права власності на спірну частину будинку та земельні ділянки і, відповідно, на момент припинення договору довічного утримання відповідач не була власником цього майна, вважає позивач.

11 травня 2016 року держаним реєстратором Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради було зареєстровано право приватної власності відповідача ОСОБА_8 на спірну земельну ділянку, а 12 травня 2016 року і на спірну частину будинку.

Позивач ОСОБА_6 посилається у позові на відсутність у відповідача ОСОБА_8 права власності на майно, щодо якого їй було оформлено право власності, оскільки вважає, що проведена на підставі припинених договорів довічного утримання державна реєстрація права власності ОСОБА_8 на спірне майно є незаконною, тому просила визнати припиненими з ІНФОРМАЦІЯ_2 договори довічного утримання, укладені 10 жовтня 2008 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_8, посвідчені Другою Черкаською державною нотаріальною конторою за № 2-2256 та №2-2259; скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_8 на: 39/100 частин житлового будинку з прибудовами та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційні номери об'єктів нерухомого майна 01 та 01, номери записів про право власності 14590274 та 14588825; земельну ділянку площею 0,0187 га, кадастровий № НОМЕР_4, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01, номер запису про право власності 14569460; земельну ділянку площею 0,0075 га, кадастровий № НОМЕР_5, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01, номер запису про право власності 14562647; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2016 року у позові ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав на рішення апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає дійсним обставинам справи та наявним у ній доказам. Апелянт зазначив, що відсутність у відповідача права власності на майно, щодо якого їй було оформлено реєстрацію права власності вказують на те, що проведена на підставі припинених договорі довічного утримання державна реєстрація права власності ОСОБА_8 на спірне майно є незаконною. Просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2016 року та задовольнити позов ОСОБА_6

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, пояснення відповідача, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вище вказані договори довічного утримання та заповіт на даний час є виконаними, не є розірваними, не визнані недійсними, не є нікчемними та ніким не оскаржені, тому суд критично ставиться до доводів позивача, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина на спадкове майно померлого ОСОБА_9, до складу якої увійшли частина будинку та земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1, які на той час належали померлому.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам справи, наявним в матеріалах справи доказам та вимогам закону.

В судовому засіданні встановлено та вбачається із матеріалів справи, що згідно даних свідоцтва № НОМЕР_2 на право приватної власності на жилий дім від 20 листопада 1975 року та технічного паспорта на житловий будинок садибного типу ОСОБА_9 належало 39/100 жилого будинку по АДРЕСА_1 (а. с. 4-5).

Згідно до Державного акту на земельну ділянку серії НОМЕР_7 ОСОБА_9 є власником земельної ділянки площею 261, 5 кв. м. та 25 кв. м. - спільної сумісної власності з ОСОБА_11 (а. с. 7).

10 жовтня 2008 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 укладено договори довічного утримання, посвідчені Другою Черкаською державною нотаріальною конторою за № 2-2256 та № 2-2259 (а. с. 40-41).

Відповідно до вимог ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Частиною 1 статті 749 ЦК України встановлено обов'язок набувача за договором довічного утримання (догляду) та передбачено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечити відчужувача.

Згідно заповіту № 2-2128 від 27 вересня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Другої черкаської нотаріальної контори ОСОБА_9 заповів все своє майно ОСОБА_8 (а. с. 38).

Згідно даних свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_8 ОСОБА_8 09 січня 2009 року змінила прізвище на «ОСОБА_8» (а. с. 51).

Згідно заповіту № 1-182 від 12 лютого 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 заповів все своє майно ОСОБА_6 (а. с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть від 23 березня 2016 серії НОМЕР_9 (а. с. 9).

Державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори Фіщук С.О., на підставі Закону України «Про нотаріат», та у зв'язку з посвідченням 10 жовтня 2008 року договору довічного утримання, накладась заборона відчуження зазначеного в договорі 39/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_2 та на зазначену в договорі земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1, яка належить гр. ОСОБА_8

25 березня 2016 року вказану заборону відчуження знято з цієї частини житлового будинку та земельних ділянок у зв'язку зі смертю ОСОБА_9

Згідно зі ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, а такий договір, за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації.

Статтею 755 ЦК України визначено підстави припинення договору довічного утримання, а саме, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача.

Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (редакція чинна станом на 29.01.2006 року) Державна реєстрація обмежень речових прав на нерухоме майно проводиться органом державної реєстрації прав на підставі: договору застави (іпотеки) нерухомого майна; ухвали суду про забезпечення позову рішення суду про звернення стягнення на нерухоме майно; рішення суду про визнання власника нерухомого майна банкрутом; постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; накладення заборони на відчуження нерухомого майна посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради в населених пунктах, де немає нотаріусів; інших актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих відповідно до закону. Державна реєстрація обмежень речових прав проводиться в день отримання відповідних документів місцевим органом державної реєстрації прав. Датою і часом державної реєстрації обмежень вважається дата і час обліку заяви в місцевому органі державної реєстрації прав. Документи щодо обмеження речових прав надаються особами, на користь яких встановлено обмеження, якщо інше не передбачено договором або законом. Державна реєстрація обмежень щодо нерухомого майна, право власності, на яке не зареєстровано, проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності на цей об'єкт нерухомого майна. Власник нерухомого майна зобов'язаний у цьому випадку подати заяву про державну реєстрацію права власності на такий об'єкт відповідно до цього Закону.

Судом першої інстанції встановлено, з чим погоджується і колегія суддів, що вище вказані договори довічного утримання на даний час є виконаними, не є розірваними, не визнані недійсними, не є нікчемними та ніким не оскаржені, тому суд критично ставиться до доводів позивача, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина померлого ОСОБА_9, до складу якої увійшли частина будинку та земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1, оскільки на дане майно ОСОБА_9 уклав договори довічного утримання і в зв'язку з його смертю вони припинені.

Доводи апелянта є безпідставними та необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та доказами, яким суд дав належну оцінку.

Інших доводів, які спростували б законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення апеляційна скарга не містить.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять суб'єктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі.

Судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про визнання та відновлення становища, яке існувало до порушення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :