АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/580/17Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення інфляційних збитків та 3% річних за невиконання грошового зобовязання, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення інфляційних збитків та 3% річних за невиконання грошового зобовязання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2013 року стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти, сплачені нею як поручителем на виконання кредитного договору в сумі 127 584,27 гривень та судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1275,84 гривень, а всього 128 860,11 гривень.

Відповідачем, з моменту прийняття рішення судом борг не сплачено, зобовязання не виконано. З моменту набрання рішенням законної сили пройшло багато часу, і за цей час сума боргу змінилась в силу значної інфляції в країні.

В звязку з чим ОСОБА_7 за захистом своїх порушених майнових прав звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси та просила ухвалити судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_6 на її користь інфляційні збитки за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 100 814,74 грн., три відсотки річних за користування грошовими коштами в сумі 9 976,95 грн., а також понесені нею судові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2016 позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 інфляційні збитки за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 100 814,74 гривень, три відсотки річних за користування грошовими коштами в сумі 9 976,95 гривень за період з 20 травня 2013 року по 17 грудня 2015 року, а всього 110 791,69 гривень.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_6, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_7 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив із наявності між сторонами грошових зобовязань, які ОСОБА_6 належним чином не виконує, що є підставою для застосування наслідків ст. 625 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 20 травня 2013 року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 стягнуто сплачені як поручителем на виконання кредитного договору кошти в сумі 127 584 гривні 27 копійок та судовий збір за подачу позову до суду в розмірі 1 275 гривень 84 копійки, а всього 128 860 гривень 11 копійок.(а.с.8-11)

Частиною 3 статті 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з ухвалених судами рішень, на момент розгляду справи в суді першої інстанції кредитний договір від 11 квітня 2007 року погашений в повному обсязі і кредитор не має претензій до поручителя та боржника. Виконуючи зобовязання як поручитель, позивач частково виконала зобовязання боржника за кредитним договором на суму 127584.27 гривень.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. ( ст.11 ЦК України)

Якщо певне зобов'язання згідно з рішенням суду є грошовим, відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України.

До таких висновків прийшов Верховний суд України в постанові від 1 жовтня 2014 року у справі№113цс14.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції, установивши, що рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто грошову суму і таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов'язанням, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності між сторонами грошових зобов'язань.

Посилання відповідача на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року № 6-2759цс15, є хибним, оскільки вона стосується правовідносин, що виникли із майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також податкових і бюджетних відносин.

За таких обставин, колегія суддів, не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення інфляційних збитків та 3% річних за невиконання грошового зобовязання залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :