Справа № 372/2393/17-ц Головуючий у І інстанції Зінченко О.М.
Провадження № 22-ц/780/5453/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 05.12.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Таргоній Д.О.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Обухівького районного суду Київської області від 20 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів з подальшою індексацією,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2017 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 06 жовтня 2010 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Проте, зазначеного розміру аліментів не достатньо для утримання доньки, її повноцінного духовного та фізичного розвитку, на даний час відповідач офіційно не працевлаштований, має мінливий, нерегулярний дохід, тому просила змінити спосіб присудження аліментів і призначити виплату аліментів у грошовій сумі, виходячи з розрахунку середньої заробітної плати по регіону (м. Київ), у розмірі 2700 грн. на місяць з подальшою індексацією.

Відповідач позовні вимоги визнав частково в сумі 900 грн., посилаючись що прожитковий мінімум на 11 річну дитину складає 1777 грн., а обовязок утримувати дитину покладається на обох батьків. Крім того зазначив, що розмір аліментів, які просить стягнути позивачка складає більше 50 % від його заробітної плати, яка становить 3200 грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Змінено розмір та спосіб стягуваних аліментів, визначених рішенням Обухівського районного суду Київської області від 06 жовтня 2010 року та визначено до стягнення 1777 грн. щомісяця з 11 серпня 2017 року до повноліття дитини. Стягнуто з відповідача судовий збір у розмірі 640 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідач подав апеляційну скаргу посилаючись на порушення норм матеріального права. Так судом не враховано, що сімейний кодексом визначено рівні права та обовязки щодо утримання дитини. Крім того рішення суду від 2010 року виконується виконавчою службою, а відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими листами, якщо їх декілька не повинні перевищувати 50% заробітної плати. З урахуванням твердої суми визначеної оскаржуваним рішенням суду, вона складає 69 % його доходу, оскільки його заробітна плата складає чистими 2576 грн. на місяць. Також зазначив, що витрати зазначені позивачкою нічим не підтверджені, і оскільки прожитковий мінімуму для дитини відповідного віку складає 1777 грн., а обовязок утримувати дитину однаковий у обох батьків, просив ухвалити нове рішення яким стягувати з нього аліменти у розмірі 900 грн. щомісяця та скасувати рішення суду першої інстанції.

У своїх запереченнях на апеляційну скаргу позивачка зазначила, що рішення ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства, враховуючи всі фактичні обставини справи, надано належну оцінку усім доказам є обґрунтованим, зважаючи на це апеляційну скаргу має бути відхилено, а рішення суду залишено без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом установлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 06 жовтня 2010 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до повноліття дитини (а.с.8).

Неповнолітня дочка сторін ОСОБА_4 проживає разом з матірю ОСОБА_3 та знаходиться на її утримані (а.с.11).

За результатами предявлення виконавчого листа про стягнення аліментів постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження за яким відповідачем сплачуються аліменти у призначеному судом розмірі.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 травня пo 30 листопада становить 1777 грн.

Проте, судова колегія не може повністю погодитися з визначенням розміру стягнення аліментів з огляду на наступне.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Підставою вимоги про зміну розміру аліментів, позивачка зазначає те, що збільшилась вартість на загальноосвітнє навчання, харчування, лікування, відпочинок дитини, тому, у зв'язку з тим, що відповідач має мінливий , нерегулярний дохід, просить призначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2700 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 працює курєром за трудовим договором у фізичної особи, яка використовує найману працю ОСОБА_6, у звязку з чим, звернувся до державного виконавця із заявою, якою повідомив про нове місце роботи.

Відповідно до довідки про доходи зарплата відповідача складає 3200 грн. (а.с.72,75,76).

Зазначені обставини не дають підстав для висновку, що дохід відповідача на даний час є нерегулярним.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що обставини, на які посилається позивачка, не дають підстав вважати, що позивач має нерегулярний та мінливий дохід, оскільки останній працевлаштований та регулярно отримує зарплату, з якої можливе відрахування 1/4 частини, в рахунок стягнення аліментів на утримання дитини, визначеної Обухівським районним судом Київської області від 06 жовтня 2010 року.

Доводи позивачки щодо збільшення витрат на дитину, не дають підстав для зміни способу присудження аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, адже основним критерієм для визначення аліментів в твердій грошовій сумі є нерегулярність або мінливість доходу, чого судом не встановлено.

Крім того, відповідно до ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України та змісту положень ст. 192 СК України, позивач повинен довести наявність обставин щодо зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я (чи інших обставин), що настали після ухвалення судового рішення, яким визначено розмір аліментів.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, судова колегія приходить до висновку, що в межах даного спору позивачкою не доведено, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, змінилось її матеріальне становище, виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивачки, та у відповідності із ст.192 Сімейного кодексу України, є підставою для зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду.

Посилання позивачки на додаткові витрати на дитину є безпідставним, оскільки таких вимог позивачка не заявляла.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Оскільки, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ст.303 ЦПК України), колегія суддів приходить до висновку, що змінити розмір аліментів у спосіб який просить позивачка та у своїй апеляційній скарзі відповідач, неможливо.

Таким чином, обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для ухвалення нового рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 900 грн., апеляційна скарга не містить.

При цьому часткове визнання відповідачем позову не є безумовною підставою для його часткового задоволення, оскільки таке визнання суперечить закону.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи і вимогам закону, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Обухівького районного суду Київської області від 20 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :