АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/4755/17 Номер провадження 22-ц/786/2756/17Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді: Прядкіної О.В.,

суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп»

на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2017 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» до ОСОБА_2 про стягнення збитків,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року ТОВ «Орлан-Транс-Груп» звернулось до суду із вказаним позовом. Вказувало, що відповідач, перебуваючи із позивачем у трудових відносинах на посаді водія транспортного засобу, здійснював службові відрядження в межах України і закордоном. Під час вказаних відряджень, протягом грудня 2015-листопада 2016 року відповідач допустив перевитрату палива, що в загальному обсязі склала 75 302, 16 грн. Крім того, у зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку щодо звітування про використання коштів, що надавалися йому позивачем на відрядження виникла заборгованість у розмірі 36 997, 58 грн. Також позивач вказав, що відповідач має сплатити підприємству суму сплаченого податку на доходи фізичних осіб у розмірі 8 055, 56 грн. Просив суд стягнути з відповідача вказані заборгованості, що у загальному розмірі становлять 120 355, 30 грн., а також понесені судові витрати.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Орлан-Транс-Груп».

Рішення оскаржив позивач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і постановити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволенні апеляційної скарги, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 16 вересня 2015 року ОСОБА_2 було прийнято до Львівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» на посаду водія (а.с. 12).

При виконанні перевезення на автопоїзді НОМЕР_1 за маршрутом Україна-Молдова-Україна згідно подорожнього листа № 582278 від 05 грудня 2015 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 96 літрів палива. Згідно норм витрат палива даного автомобіля при виконанні цього перевезення автомобіль повинен використати 317 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, витрата палива склала 483 літрів, тобто перевитрата склала 166 літри на загальну суму 2994,26 грн. (а.с. 15).

При виконанні перевезення на автопоїзді НОМЕР_1/НОМЕР_2 за маршрутом Україна-Росія-Україна згідно подорожнього листа №582285 від 10 грудня 2015 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 273 літри палива. Згідно норм витрат палива даного автомобіля при виконанні цього перевезення автомобіль повинен використати 1735 літри палива, згідно ж даних подорожнього листа витрата палива склала 2066 літрів, тобто перевитрата палива склала 331 літр на загальну суму 5953,43 грн. Крім цього, відповідачем порушено норми наказу №29 від 08 червня 2015 року «Про впровадження єдиних правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», де вказано, що кількість палива в паливних баках автомобіля повинна бути «повні баки». Об'єм баків автомобіля становить 900 літрів. При заїзді автомобіля на територію України 23 грудня 2015 року кількість палива становили 710 літрів, що завдало підприємству збитків у вигляді різниці вартості палива на території України та Росії на загальну суму 603,70 грн., а загалом 6557,13 грн (а.с. 16-17).

При виконанні перевезення на автопоїзді НОМЕР_3/НОМЕР_4 за маршрутом Україна-Росія-Україна згідно подорожнього листа №597151 від 21 січня 2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 290 літри палива. Згідно норм витрат палива даного автомобіля при виконанні цього перевезення автомобіль повинен використати 724 літри палива, згідно ж даних подорожнього листа витрата палива склала 900 літрів, тобто перевитрата палива склала 176 літрів на загальну суму 2011,04 грн. Крім цього, відповідачем порушено норми наказу №29 від 08 червня 2015 року «Про впровадження єдиних правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», де вказано, що кількість придбаного палива не повинна перевищувати об'єму всіх паливних баків автомобіля. При заправці 27.01.2016 року кількість палива в баках перевищила реальний об'єм баків автомобіля 755 літрів при об'ємі 600 літрів, що завдало підприємству збитків в розмірі 1428,74 грн., а загалом 3439,78 грн. (а.с. 19-20).

При виконанні перевезення на автопоїзді НОМЕР_3/НОМЕР_4 за маршрутом Україна-Росія-Україна згідно подорожнього листа №597157 від 03 лютого 2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 170 літрів палива. Згідно норм витрат палива даного автомобіля при виконанні цього перевезення автомобіль повинен використати 1368 літри палива, згідно ж даних подорожнього листа витрата палива склала 1570 літрів, тобто перевитрата палива склала 202 літрів на загальну суму 2657,78 грн. Крім цього, відповідачем порушено норми наказу №29 від 08 червня 2015 року «Про впровадження єдиних правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», де вказано, що кількість придбаного палива не повинна перевищувати об'єму всіх паливних баків автомобіля. При заправці 10 лютого 2016 року кількість палива в баках перевищила реальний об'єм баків автомобіля 702 літрів при об'ємі 600 літрів, що завдало підприємству збитків в розмірі 879,02 грн.; при заправці 19.02.2016 року кількість палива в баках перевищила реальний об'єм баків автомобіля 723 літрів при об'ємі 600 літрів, що завдало підприємству збитків в розмірі 999,62 грн., а загалом : 4536,42 грн (а.с. 21-23).

При виконанні перевезення на автопоїзді НОМЕР_1/НОМЕР_5 за маршрутом Україна-Італія-Україна згідно подорожнього листа №597366 від 08 квітня 2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 581 літрів палива. Згідно норм витрат палива даного автомобіля при виконанні цього перевезення автомобіль повинен використати 1967 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, витрата палива склала 2227 літрів, тобто перевитрата склала 261 літр на загальну суму 5209,40 грн. (а.с. 25-26).

При виконанні перевезення на автопоїзді НОМЕР_1/НОМЕР_5 за маршрутом Україна-Німеччина-Україна згідно подорожнього листа №597866 від 10 травня 2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 344 літрів палива. Згідно норм витрат палива даного автомобіля при виконанні цього перевезення автомобіль повинен використати 1873 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, витрата палива склала 2060 літрів, тобто перевитрата склала 187 літр на загальну суму 5783,65 грн. (а.с. 27-28).

Під час виконання перевезення на автопоїзді НОМЕР_1/НОМЕР_5 за маршрутом Україна-Німеччина-Україна згідно подорожнього листа №641073 від 01 червня 2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 414 літрів палива. Згідно норм витрат палива даного автомобіля при виконанні цього перевезення автомобіль повинен використати 1920 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, витрата палива склала 2196 літрів, тобто перевитрата склала 276 літр на загальну суму 5783,80 грн. (а.с. 30-31).

Під час виконання перевезення на автопоїзді НОМЕР_1/НОМЕР_5 за маршрутом Україна-Німеччина-Україна згідно подорожнього листа №641095 від 22 червня 2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 275 літрів палива. Згідно норм витрат палива даного автомобіля при виконанні цього перевезення автомобіль повинен використати 2165 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, витрата палива склала 2562 літрів, тобто перевитрата склала 397 літр на загальну суму 8339,12 грн. Крім цього, відповідачем порушено норми наказу №29 від 08 червня 2015 року «Про впровадження єдиних правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», де вказано, що кількість придбаного палива не повинна перевищувати об'єму всіх паливних баків автомобіля. При заїзді автомобіля на територію України 10 липня 2016 року кількість палива в баках становила 157 літрів при об'ємі баків автомобіля 900 літрів, що завдало підприємству збитків в розмірі 3454,42 грн.; а загалом: 11793,54 грн. (а.с. 33-36).

Під час виконання перевезення на автопоїзді НОМЕР_1/НОМЕР_5 за маршрутом Україна-Німеччина-Україна згідно подорожнього листа №641367 від 13липня 2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 313 літрів палива. Згідно норм витрат палива даного автомобіля при виконанні цього перевезення автомобіль повинен використати 1815 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, витрата палива склала 2064 літрів, тобто перевитрата склала 249 літр на загальну суму 5226,93 грн. Крім цього, відповідачем порушено норми наказу №29 від 08 червня 2015 року «Про впровадження єдиних правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», де вказано, що кількість придбаного палива не повинна перевищувати об'єму всіх паливних баків автомобіля. При заправці автомобіля 20.07.2016 року кількість палива в баках перевищила реальний об'єм баків 1018 літрів при об'ємі баків автомобіля 900 літрів, що завдало підприємству збитків в розмірі 2347,43 грн.; а загалом : 7574,36 грн. (а.с. 38-39).

Під час виконання перевезення на автопоїзді НОМЕР_6/НОМЕР_2 за маршрутом Україна-Німеччина-Україна згідно подорожнього листа №687153 від 05.08.2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 312 літрів палива. Згідно норм витрат палива даного автомобіля при виконанні цього перевезення автомобіль повинен використати 1378 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, витрата палива склала 1736 літрів, тобто перевитрата склала 358 літрів на загальну суму 7522,82 грн. Крім цього, відповідачем порушено норми наказу №29 від 08 червня 2015 року «Про впровадження єдиних правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», де вказано, що при вході на територію Німеччини з території Польщі кількість палива в паливних баках автомобіля повинна бути «повні баки». При заїзді автомобіля на територію Німеччини 10 серпня 2016 року кількість палива в баках становила 677 літрів при об'ємі баків автомобіля 810 літрів, що завдало підприємству збитків в розмірі 184,75 грн.; а загалом : 7707,57 грн. (а.с. 41-43).

Під час виконання перевезення на автопоїзді НОМЕР_7/НОМЕР_8 за маршрутом Україна-Молдова-Україна згідно подорожнього листа №687115 від 20 серпня 2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 270 літрів палива. Згідно норм витрат палива даного автомобіля при виконанні цього перевезення автомобіль повинен використати 457 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, витрата палива склала 690 літрів, тобто перевитрата склала 233 літрів на загальну суму 4890,46 грн. Крім цього, відповідачем порушено норми наказу №29 від 08 червня 2015 року «Про впровадження єдиних правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», де вказано, що кількість придбаного палива не повинна перевищувати об'єму всіх паливних баків автомобіля. При заправці 24 серпня 2016 року кількість палива в баках перевищила реальний об'єм баків автомобіля 593 літри при об'ємі баків автомобіля 450 літрів, що завдало підприємству збитків в розмірі 2380,69 грн.; при заправці 27.08.2016 року кількість палива в баках перевищила реальний об'єм баків автомобіля 613 літри при об'ємі баків автомобіля 450 літрів, що завдало підприємству збитків в розмірі 2789,36 грн., а загалом: 10060,51 грн. (а.с. 45-46).

При виконанні перевезення на автопоїзді НОМЕР_9/НОМЕР_10 за маршрутом по Україні згідно подорожнього листа №687836 від 21 вересня 2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 474 літри палива. Згідно норм витрат палива даного автомобіля при виконанні цього перевезення автомобіль повинен використати 450 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, витрата палива склала 634 літрів, тобто перевитрата склала 184 літри на загальну суму 3861,74 грн. (а.с. 47-48).

Загальна сума збитків, завданих відповідачем позивачу перевитратою палива становить 75302,16 грн.

У період з 01 червня 2016 року по 28 червня 2016 року на службові відрядження в межах України та за кордоном відповідача було забезпечено грошовими коштами у розмірі 52257,25 грн. Про використання коштів на відрядження складено авансовий звіт №0/П575 від 04 липня 2016 року на загальну суму 21105,40 грн.

В рахунок погашення заборгованості по даному авансовому звіту відповідачем в касу підприємства внесено суму у розмірі 8747,16 грн.

У період з 05 серпня 2016 року по 22 серпня 2016 року на службові відрядження в межах України та за кордоном відповідача було забезпечено грошовими коштами у розмірі 34169,64 грн. Про використання коштів на відрядження складено авансовий звіт №0/П746 від 22 серпня 2016 року на загальну суму 27163,44 грн.

У період з 26 вересня 2016 року по 25 жовтня 2016 року на службові відрядження в межах України та за кордоном відповідача було забезпечено грошовими коштами у розмірі 26757,64 грн. Про використання коштів на відрядження складено авансовий звіт №0/П950 від 17 жовтня 2016 року на загальну суму 16470,95 грн.

За надані у відрядження кошти відповідач не звітував.

Наказом Львівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» №158-кф від 29 грудня 2016 року відповідач був звільнений із займаної посади за прогул без поважних причин, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 13).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було належним чином доведено наявності збитків, що виникли з вини відповідача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду.

Так, відповідно до підпункту «в» п. 14 Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР «Про підвищення ефективності використання автотранспортних засобів у народному господарстві, посилення боротьби з приписками при перевезенні вантажів автомобільним транспортом та забезпечення цілості паливно-мастильних матеріалів» від 05 серпня 1983 року № 759, яка є чинною, за перевитрату палива понад затверджених норм з вини працівників автомобільного транспорту з них утримується 100 відсотків вартості перевитраченого автомобільного палива.

Згідно з п. 6.7 Інструкції з обліку надходження і витрачання пально-мастильних матеріалів і єдиних талонів на відпуск нафтопродуктів на підприємствах, в організаціях, колгоспах і радгоспах, затвердженої Державним комітетом СРСР по забезпеченню нафтопродуктами 03 лютого 1984 року № 01/21-8-72, яка є чинною, на підставі прийнятого керівником підприємства рішення вартість перевитраченого палива понад затверджені норм, підлягає стягненню з водіїв транспортних засобів.

Так, на підтвердження заподіяної ОСОБА_2 підприємству шкоди позивач надав суду копії подорожніх листів і відповідних розрахунків, з яких вбачається факт перевитрати пального відповідачем при здійсненні перевезень.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надаючи їм оцінку відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що наведені позивачем розрахунки перевитрат палива відповідачем є належним і допустимим доказом завдання працівником шкоди підприємству, розмір якої відповідачем не спростований.

Висновки суду першої інстанції, що відсутність між сторонами договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність звільняє відповідача від обов'язку відшкодувати завдану роботодавцю шкоду - спростовуються роз'ясненнями, викладеними у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», матеріальна відповідальність в повному розмірі на підставі п. 6 ст. 134 КЗпП України покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами, зокрема, за шкоду, заподіяну перевитратою пального на автомобільному транспорті.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем було доведено факт наявності підстав матеріальної відповідальності відповідача.

Разом з тим, колегія суддів, визначаючи період протягом якого з відповідача підлягає стягненню заборгованість, виходить з положень ч. 3 ст. 233 КЗпП України, відповідно до якої для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року № 14, судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст. 233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року № 6-1654цс15, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З опису вкладення у цінний лист вбачається, що позовна заява була здана позивачем на відділення поштового зв'язку 06 червня 2017 року.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає шкода, у межах одного року з дня виявлення шкоди до дня здачі позовної заяви на пошту, тобто з 06 червня 2016 року по 06 червня 2017 року.

Так, приймаючи за дату виявлення шкоди за кожним здійсненим відповідачем рейсом дату повернення транспортного засобу в гараж, в межах однорічного строку роботодавцем було виявлено шість рейсів, що були здійснені із перевитратою палива, яка в загальному розмірі становить 47 778, 52 грн. Вказаний розмір шкоди підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Також, на думку колегії суддів обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_2 грошових коштів наданих йому у відрядження, однак, за використання яких працівник не відзвітував у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 17 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року № 59, після повернення з відрядження працівник зобов'язаний до закінчення п'ятого банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження. Сума надміру витрачених коштів (залишку коштів понад суму, витрачену згідно із звітом про використання коштів, наданих на відрядження) підлягає поверненню працівником до каси або зарахуванню на відповідний рахунок підприємства, що їх надало, у грошових одиницях, в яких було надано аванс, у встановленому законодавством порядку.

У разі якщо під час службових відряджень відряджений працівник отримав готівку із застосуванням платіжних карток, він подає звіт про використання виданих на відрядження коштів і повертає суму надміру витрачених коштів до закінчення третього банківського дня після завершення відрядження (банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи).

У разі якщо під час службових відряджень відряджений працівник застосував платіжні картки для проведення розрахунків у безготівковій формі і строк подання звіту про використання виданих на відрядження коштів не перевищив 10 банківських днів, за наявності поважних причин керівник може продовжити такий строк до 20 банківських днів (до з'ясування питання в разі виявлення розбіжностей між відповідними звітними документами).

Разом із звітом подаються документи (в оригіналі), що засвідчують вартість понесених у зв'язку з відрядженням витрат, із зазначенням форми їх оплати (готівкою, чеком, платіжною карткою, безготівковим перерахунком).

Згідно доказів наданих позивачем із червня 2016 року по жовтень 2016 року відповідачем не було подано звіт про використання коштів, наданих йому у відрядження у загальному розмірі 36 997, 58 грн. Вбачаючи, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за невідзвітованими коштами, наданими у службові відрядження, пред'явлені у межах однорічного строку з дня виявлення вказаної шкоди, то судова колегія приходить до висновку про їх задоволення у повному обсязі.

Однак, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення із ОСОБА_2 суми податку, сплаченого підприємством в дохід держави.

Обґрунтовуючи позовні вимоги у вказаній частині позивач посилався на положення п. 167.1 ст. 167 Податкового Кодексу України, який визначає, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Вказане правове положення не містить норм, що передбачали б право роботодавця на повернення працівником грошових коштів сплачених підприємством в рахунок держави, у зв'язку із звільненням робітника.

Таким чином, колегія суддів вважає такі вимоги позивача необґрунтованими и такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги і скасування оскаржуваного рішення, ухваливши нове рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Вбачаючи, що колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення позову, то сплачений при подання позовної заяви судовий збір у розмірі 1 600 грн. (а.с.7), а також сплачений при поданні апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1 760 грн. (а.с. 109) підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 309 ч.1 п.п.3, 4, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» задовольнити частково.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2017 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» до ОСОБА_2 про стягнення збитків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» заборгованість у розмірі 83 776, 10грн.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» 2 338, 90 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий-суддя /підпис/ О. В. Прядкіна

Судді: /підпис/ О. І. Обідіна

/підпис/ В. П. Пікуль

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О. В. Прядкіна