АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

№22-ц/796/5544/17 Головуючий в 1 інстанції Піхур О.В.
Унікальний №761/7764/14-ц Доповідач Панченко М.М.
У Х В А Л А

04 квітня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Панченко М.М., вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2014 року у справі за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлтон Трейдінг Україна», заінтересована особа - Державне підприємство Міністерства оборони України «Готель «Козацький», про надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного інституту Торгової палати міста Стокгольма від 30.09.2011 року у справі V (001/2011),-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2014 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлтон Трейдінг Україна» задоволено та надано дозвіл на примусове виконання остаточного рішення Арбітражного інституту Торгової палати міста Стокгольма від 30.09.2011 року у справі V (001/2011).
Не погодившись з такою ухвалою суду, особою, яка не брала участі в справі і вважає, що судом вирішено питання щодо її прав та обов`язків Київським квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України, подано апеляційну скаргу.
Вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційну скаргу слід повернути скаржнику з наступних підстав.
Так, з матеріалів справи слідує, що судом першої інстанції не було залучено скаржника до розгляду справи.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Вказані норми процесуального закону встановлюють порядок та спосіб апеляційного оскарження судового рішення, який можливий у тому разі, коли суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
На стадії апеляційного провадження, під час якої вирішується питання про можливість прийняття апеляційної скарги особи, що не брала участі у справі, та яка вважає, що ухваленим рішенням порушені її права та обов`язки суд апеляційної інстанції установлює, чи дійсно мало місце порушення таких прав та обов`язків, у зв`язку із ухваленим рішенням, та в залежності від установленого вчиняє відповідні процесуальні дії.
Зі змісту оскаржуваної ухвали не слідує, що судом вирішено питання про права та обов`язки Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України.
Обґрунтовуючи можливість подання апеляційної скарги Київським квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України, скаржник зазначає, що рішенням Арбітражного інституту Торгової палати міста Стокгольма від 30.09.2011 року у справі V (001/2011), дозвіл на примусове виконання якого надано оскаржуваною ухвалою, вирішено питання щодо військового майна, яке обліковується у органах квартирно-експлуатаційної служби ЗСУ.
Разом з тим, згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у ЗСУ», військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями ЗСУ.

За змістом ст. 2 Закону, Міністерство оборони України, як центральний орган управління ЗСУ, здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами(у разі їх формування, переформування), а також приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами ЗСУ.

Згідно ст.ст. 3,4 Закону, майно, з моменту надходження до ЗСУ і закріплення його за військовою частиною, набуває статусу військового та обліковується у органах квартирно-експлуатаційної служби ЗСУ.

Таким чином, скаржник - Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України, як окрема юридична особа, в силу своїх установчих повноважень лише веде облік військового майна, зокрема, казарменно-житлового фонду, в порядку, визначеному чинним законодавством.

При цьому, скаржник не є власником, розпорядником чи управителем майна, питання щодо якого вирішено Арбітражним інститутом Торгової палати міста Стокгольма у рішенні від 30.09.2011 року по справі V (001/2011).

Отже, в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2014 року, якою надано дозвіл на примусове виконання зазначеного вище рішення, не вирішувалося питання щодо прав та обов`язків Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, як юридичної особи, оскільки зазначене судове рішення не впливає на можливість скаржника здійснювати власні повноваження, зокрема, вести облік військового майна.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.
Таким чином, оскільки ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2014 року не вирішувалось питання про права та обов`язки Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, у прийнятті апеляційної скарги слід відмовити (повернути її) на підставі ч. 1 ст. 292 та ст. 297 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 292, 297 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2014 року у справі за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлтон Трейдінг Україна», заінтересована особа - Державне підприємство Міністерства оборони України «Готель «Козацький», про надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного інституту Торгової палати міста Стокгольма від 30.09.2011 року у справі V (001/2011) - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя :