АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5508/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/881/К/17 суддя Вікторович Н.Ю.
Категорія - 26 ( І ) Суддя-доповідач Зубакова В.П.
УХВАЛА

Іменем України

28 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Євтодій К.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 09 лютого 2017 року по справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Ряснянська Інна Сергіївна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що, при виконанні обов'язків гірничого робітника очисного вибою 4-го розряду дільниці очисної виїмки з підземного видобутку руди гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», 02 червня 2016 року з ним стався нещасний випадок, у зв'язку із чим був складений акт № 13 від 06.06.2016 року про нещасний випадок, який пов'язаний з виробництвом.

Висновком МСЕК від 27.09.2016 року йому первинно було встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 30 % та визнано інвалідом третьої групи з повторним переоглядом 01.10.2017 року.

Вважає, що у зв'язку з нещасним випадком йому спричинено моральну шкоду, розмір якої він визначив у 40 000 грн. і просив стягнути з відповідача.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 09 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 40 000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Так, обов'язковою підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою особи, а згідно з Актом №13 від 07.06.2016 року причиною настання нещасного випадку є непередбачений вихід гірничої маси, а винних дій відповідача виявлено не було. При цьому, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

Порушення норм процесуального права, на думку відповідача, полягає у тому, що суд надав більшу перевагу доказам позивача та не врахував пояснення відповідача щодо дотримання ним вимог ст. 153 КЗпП України.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ПАТ «АрселлорМіттал Кривий Ріг» - Ряснянську І.С., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 з 10 червня 2008 року працював на посаді гірничого робітника очисного вибою 4-го розряду дільниці очисної виїмки з підземного видобутку руди гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с. 4-9).

02 червня 2016 року о 13 годині 50 хвилин, при виконанні трудових обов'язків, з позивачем ОСОБА_3 стався нещасний випадок, у зв'язку із чим позивач отримав наступні травми: закритий перелом лівого плеча на межі середньої і нижньої третини зі зміщенням.

Наказом №684 від 02 червня 2016 року по ПАТ «АрселорМіталл Кривий Ріг» утворено комісію з розслідування нещасного випадку, що стався 02 червня 2016 року о 13 годині 50 хвилин з гірничим робітником очисного вибою 4-го розряду дільниці очисної виїмки з підземного видобутку руди гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_3, яка прийшла до висновку, що єдиною причиною нещасного випадку є непередбачений вихід гірничої маси, про що було складено Акт проведення розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 06 червня 2016 року (а.с. 10-11) та Акт форми Н-1 № 13 від 06 червня 2016 року про нещасний випадок, який пов'язаний з виробництвом (а.с. 12-13).

Висновком МСЕК від 27 вересня 2016 року ОСОБА_3 первинно було встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 30 % та третю групу інвалідності з 27 вересня 2016 року з наступним переоглядом 10 вересня 2017 року. При цьому, позивачу була протипоказана важка фізична праця, робота з навантаженням на ліву руку, з точною координацією рухів, та за висновком МСЕК ОСОБА_3 не може працювати гірничим робітником очисного вибою (а.с. 14,15).

28 листопада 2016 року позивача переведено на посаду «Підсобний робітник (інвалід)» дільниці №40 Шахтоуправління з підземного видобутку руди ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Постановами Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань України у м. Кривому Розі від 10 листопада 2016 року за №0407/23502/23502.1/13 та за №0407/23502/23502.1/14 позивачеві ОСОБА_3 призначені одноразова допомога в сумі 7395,00 гривень та щомісячні виплати на відшкодування втраченого заробітку в розмірі по 3465,59 гривень (а.с.16).

Суд, задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_3 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробничу травму позивачем отримано під час виконання ним трудових обов'язків, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з отриманою травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз'ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

З Акту форми Н-1 № 13 від 06 червня 2016 року про нещасний випадок, який пов'язаний з виробництвом, вбачається, що причиною нещасного випадку є непередбачений вихід гірничої маси.

Вказаним актом дійсно не передбачено вини роботодавця у заподіянні шкоди, як і не визначено жодних порушень трудової дисципліни чи недотримання вимог Інструкції з охорони праці з боку позивача ОСОБА_3, однак ця обставина не може бути підставою для відмови в позові останнього до роботодавця, оскільки, як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення потерпілому ОСОБА_3, в результаті ушкодження здоров'я, моральної шкоди, а тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Не може погодитись колегія суддів з доводами апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та надання переваги доводам позивача, оскільки, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди необґрунтований та значно завищений не відповідають дійсності, оскільки при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд повно та всебічно дослідив обставини справи та дав їм належну оцінку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, в повній мірі враховано причини настання нещасного випадку, характер отриманих травм, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, стан його здоров'я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, в тому числі переведення на менш престижну та низькооплачувану роботу підсобного працівника, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: