АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 683/1789/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1931/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар Медведчук Н.Д.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційноюскаргою ОСОБА_2 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 вересня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

У липні 2017 року ПАТ КБ «Приват Банк» (далі Банк), звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що 09 вересня 2011 року з ОСОБА_2 був укладений договір, відповідно до умов якого останній отримав кошти у сумі 2300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ними у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами Банку складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно з п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми позову. Банк свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а відповідач порушив умови кредитного договору. У зв'язку з чим станом на 30 квітня 2016 року виникла заборгованість у сумі 19362 грн 59 коп, у тому числі: заборгованість за кредитом 1981 грн 71 коп, заборгованість за відсотками 13082 грн 66 коп, комісія 2900 грн, штраф 500 грн (фіксована частина) і 898 грн 22 коп (процентна складова), яку Банк просив стягнути з ОСОБА_2

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 вересня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за договором від 09 вересня 2011 року у сумі 19362 грн 59 коп та судові витрати у сумі 1378 грн, а всього 20740 грн 75 коп.

ОСОБА_2, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права. Суд безпідставно не застосував позовну давність. Термін дії картки закінчився у 2012-2013 р.р., з позовом до суду Банк звернувся лише у липні 2016 року. Платежі в погашення кредиту ним не здійснювалися. Умови та правила надання банківських послуг, якими передбачено збільшення строку позовної давності, не містять його підпису як позичальника. Одночасне стягнення пені і штрафу суперечить вимогам закону, оскільки вони є одним видом цивільно-правової відповідальності.

У засіданні апеляційного суду представник позивача визнав апеляційну скаргу необґрунтованою у повному обсязі.

Інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 09 вересня 2011 року між позивачем і ОСОБА_2 був укладений договір, відповідно до умов якого останній у квітні 2013 року отримав кошти у сумі 2300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ними у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами Банку складає між ним та Банком договір. У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 взятих на себе за договором зобовязань щодо повернення кредиту і сплати відсотків станом на 30 квітня 2016 року виникла заборгованість у сумі 19362 грн 59 коп, у тому числі: заборгованість за кредитом 1981 грн 71 коп, заборгованість за відсотками 13082 грн 66 коп, комісія 2900 грн, штраф 500 грн (фіксована частина) і 898 грн 22 коп (процентна складова).

Наведене підтверджується матеріалами справи, а саме: копіями анкети-заяви ОСОБА_2 від 09 жовтня 2011 року, Умов і Правил надання банківських послуг, розрахунком заборгованості, листом Банку від 14 вересня 2017 року, випискою по особовому рахунку.

При задоволенні позову суд обґрунтовано виходив з того, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Висновок суду узгоджується з матеріалами справи і відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

На підставі ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною картою Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами Банку.

Пунктом 2.1.1.7.6 Правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій.

Позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг).

Правильним є також висновок суду першої інстанції про предявлення позову у липні 2016 року у межах трирічного строку позовної давності, оскільки ОСОБА_2 вносилися платежі в погашення кредиту через термінал самообслуговування 22 травня 2013року 200 грн, 25 червня 2013 року 200 грн, 10 вересня 2013 року 200 грн, 18 жовтня 2013 року 400 грн, що свідчить про визнання ним боргу.

Згідно з ч. 1 і ч. 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

У звязку з наведеним не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про пропущення позивачем позовної давності.

Твердження апелянта про закінчення терміну дії картки у 2012-2013 роках не підтверджені доказами.

Відповідно до листа Банку від 14 вересня 2017 року (а.с.81) ОСОБА_2 (ПІН НОМЕР_1) згідно з кредитним договором від 09.09.2011 року отримав картку № 518624, яка мала термін дії до серпня 2016 року.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що одночасне стягнення з нього пені і штрафу суперечить вимогам закону, не заслуговують на увагу, оскільки рішенням суду з нього стягнуто лише штраф у сумі 500 грн (фіксована частина) і 898 грн 22 коп (процентна складова).

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновки не спростовують.

Процесуальних порушень, які були би підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий/підпис/ ОСОБА_3

Суддя/підпис/ ОСОБА_4

Суддя /підпис/ ОСОБА_5

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції ОСОБА_6 Провадження № 22-ц/792/1931/17

Доповідач Талалай О.І. Категорія: 19, 27