Справа № 265/1804/17
Провадження № 6/265/69/17
У Х В А Л А

20 березня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І.Г.,

за участю секретаря Тулянкіної М.М.,

розглянувши подання державного виконавця Лівобережного відділу держаної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

13 березня 2017 року державний виконавець Лівобережного відділу держаної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з поданням, яким просить винести ухвалу про тимчасове обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування подання зазначає, що на виконанні у Лівобережному районному відділі держаної виконавчої служби міста Маріуполь перебуває зведене виконавче провадження № 51797845 з виконання виконавчих документів: виконавчого листа № 2-350/10, виданого 04 листопада 2011 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укргазбанк» боргу за договором кредиту в сумі 546304,86, пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 38446,77 гривень, а всього 584751,63 гривень; виконавчого листа № 2-350/10, виданого 04 листопада 2011 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укргазбанк» судових витрат в розмірі 1730 гривень; виконавчого листа № 2-315/10, виданого 12 жовтня 2010 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» судового збору в сумі 383,75 гривень. 19 липня 2016 року та 04 жовтня 2016 року державним виконавцем були відкриті виконавчі провадження з примусового їх виконання, копії відповідних постанов направлені сторонам. Вжитими державним виконавцем заходами було встановлено, що будь-які транспортні засоби, земельні ділянки за боржником не зареєстровані, доходи відсутні. Також встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстрована квартира ІНФОРМАЦІЯ_2. За викликами боржник до відділу ДВС не являється. За результатами виходу виконавця до адреси реєстрації боржника 16 січня 2017 року перевірити майновий стан ОСОБА_2 не вдалось, так як двері квартири ніхто не відчинив, потрапити до житла неможливо. На теперішній час сума боргу не сплачена, будь-яких дій, направлених на виконання рішення суду, боржником не вжито, що свідчить про умисне його невиконання та є підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

За положеннями ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Дослідивши матеріали подання, матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного подання з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Дана норма права кореспондується з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 05 січня 2017 року, за яким виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно зі ст. 30 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року зі змінами та доповненнями регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

За п. 5 ст. 6 вказаного Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

З аналізу даних норм слідує, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника є ухилення його від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, а сама по собі заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

В сенсі положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України тягар доказування наявності умислу та обставин, наведених на підставу вимог подання, покладається у даному випадку на державного виконавця, який звертається до суду.

Проте, жодного доказу на доведення умисного ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання рішення суду державним виконавцем не надано. Відсутність на сьогодення у боржника джерел доходу чи майна, за рахунок якого було б можливо задовольнити вимоги стягувача за виконавчим листом, не свідчить про його переховування від державного виконавця та свідоме ухилення від виконання встановленого судовим рішенням зобовязання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дане подання є необґрунтованим, наявність достатніх правових підстав для обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України є недоведеною, та з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією свободи пересування та права на вільний вибір місця проживання, вважає необхідним відмовити в його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного виконавця Лівобережного відділу держаної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя