ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2984/17
Провадження № 2/210/1689/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"05" грудня 2017 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Літвіненко Н. А.,

при секретарі Севанян М. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Відділ реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_4 комітету Дзержинської районної у м. Кривому Розі ради про визнання відповідача таким, що втратив право на житло та зняття його з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на ті обставини, що йому на праві приватної власності належить будинок, який знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Київська, буд. 34, що підтверджується копією договору купівлі - продажу, укладеного 20 лютого 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за номером 742, вказаний договір зареєстрований в КП ДОР « Криворізьке БТІ».

Зазначає, що у зазначеному будинку зареєстрована відповідач - ОСОБА_3, колишня дружина позивача, яка не мешкає за вказаною адресою тривалий час, контактних телефонів її немає, відповідач має іншу родину, її перебування позивачу невідомо, в позивача є лише інформація щодо її останнього місця фактичного мешкання, враховуючи вищезазначене, позивач змушений звертатися до суду з даною позовною заявою задля захисту своїх прав та гарантованих державою інтересів.

Фактом своєї реєстрації у належному позивачу будинку відповідач завдає перешкоди у праві користування та розпорядження нерухомим майном, відповідно до умов чинного в Україні законодавства, окрім того, за адресою реєстрації відповідача її постійно розшукують працівники правоохоронних органів.

Таким чином, враховуючи, що знаходження відповідача на реєстраційному обліку у вказаному вище будинку порушує права позивача та тягне за собою нарахування комунальних рахунків, позивач змушений у судовому порядку визнати відповідача такою, що втратила право на користування будинком та зняти їх з реєстраційного обліку.

Вказує, що відповідач ОСОБА_3, з 15 березня 2015 року не проживає за адресою своєї реєстрації, жодного звязку із відповідачем немає, про її фактичне місцезнаходження не відомо, ця обставина підтверджується копією акту, від 22 червня 2017 року. Окрім того, факт проживання її за іншою адресою, підтверджується копією акту від 23 лютого 2016 року, згідно до якого ОСОБА_3 мешкає за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Красикова, 52.

Просить визнати ОСОБА_3, такою, що втратила право користування будинком, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг. вул. Київська, буд. 34, знявши її з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. З матеріалів справи вбачається, що останній не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника третьої особи.

Суд, взявши до уваги заяву позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України).

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2., на підставі договору купівлі - продажу, укладеного 20 лютого 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за номером 742, вказаний договір зареєстрований в КП ДОР « Криворізьке БТІ», на праві приватної власності належить житловий будинок № 34 по вул. Київська у м. Кривому Розі.

У зазначеному вище будинку зареєстрована відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.03.2010 р., що вбачається з відповіді адресно довідкового підрозділу ГУ ДМС, УДМС України у Дніпропетровській області від 15.08.2017 р.

Факт не проживання відповідача у спірному домоволодінні підтверджується Актом від 22.06.2017 р., складеним мешканцями сусідніх будинків по вулиці Київська у м. Кривому Розі та засвідченим головою квартального комітету.

Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу позивач не чинив. Відповідач добровільно визначила собі інше місце проживання і даним житловим будинком не користуються, що підтверджується Актом про підтвердження місця проживання від 23.02.2016 р., з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_3, проживає разом зі своїм малолітнім сином за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Красикова, буд. 52 з лютого 2015 р. та по сьогоднішній день.

Будучи зареєстрованою у зазначеному житловому будинку відповідач не набуває за фактом реєстрації ніяких майнових прав відносно володіння та розпорядження, відповідно, будучи знятою з реєстрації з квартири, ніяких майнових прав не втрачає..

Натомість, подальша формальна реєстрація відповідача в житловій квартирі є порушенням права на безперешкодне користування своїм житлом позивачем.

Факти викладені в позовній заяві підтверджуються письмовими доказами, актом з місця проживання, іншими довідками.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 15 ЦК України у частині 1 визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (ч.1, ч.2 ст.16 ЦК України).

Згідно ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Так, судом встановлено, що відповідач у справі не будучи власником житлового приміщення, залишається зареєстрованою у ньому, однак тривалий час не проживає у спірному будинку, поважні причини її відсутності за місцем реєстрації судом не встановлені, що свідчить про вчинення нею перешкод у користуванні власністю для позивача, при цьому між сторонами відсутня домовленість щодо збереження права на житло, тому суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та задовольняє їх.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Таким чином, само по собі рішення суду про визнання відповідача таким що втратив право користування жилим приміщенням, у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», є підставою для подальшого зняття останнього з реєстрації в цьому приміщенні.

При цьому, у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог, зокрема: про позбавлення права користування житловим приміщенням.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє доведення в судовому засіданні, з підстав викладених вище, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись 16, 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст.15, 60, 212 -215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування будинком, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Київська, буд. 34, знявши її з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області шляхом подачі через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу апеляційної скарги в десятиденний строк з моменту проголошення рішення.

Суддя: Н. А. Літвіненко