Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/807/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року смт. Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Діброви О.В.,

з секретарем Жавнер І.А.,

з участю

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах»», третя особа Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк», до ОСОБА_2 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 20274 гривні 45 копійок в рахунок відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування, а також сплачені судові витрати по справі, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 квітня 2014 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю мопеду Alpha, яким керував відповідач, та автомобіля Volkswagen Transporter, який отримав внаслідок цієї пригоди механічні пошкодження. На виконання укладеного між позивачем та власником зазначеного автомобіля договору страхування, позивач сплатив останньому 20274 гривні 45 копійок страхового відшкодування, а тому, з урахуванням постанови Народицького районного суду Житомирської області від 07 травня 2014 року, якою встановлено вину відповідача у вчиненні ДТП, що мала місце 22 квітня 2014 року, позивач вважає, що має право на стягнення з відповідача фактичних витрат по сплаті страхового відшкодування.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник третьої особи про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, але в судове засідання не зявився та не повідомив про причини неявки.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, зазначивши, що договір страхування , на який посилається позивач, є нікчемним, оскільки додаток №2, що є складовою частиною зазначеного договору, представлений у електронному вигляді, тобто, не дотримано визначеної ЦК України письмової форми договору страхування.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах»» (надалі Страхова компанія), яке є позивачем по справі, та Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (надалі - ПриватБанк), яке є третьою особою по справі, 20 лютого 2014 року уклали договір страхування №DNHSIIV127758 (надалі Договір страхування), відповідно до умов якого позивач зобов'язався у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором.

Предметом Договору страхування (пункт 4.1) є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном, вказаним в пункті 5.1.

Згідно пункту 5.1 Договору страхування майном, що страхується є транспортні засоби, зазначені у Додатку №2 до цього договору, представленому у електронному вигляді.

В додатку №2 до Договору страхування був вказаний, серед інших, автомобіль Volkswagen Transporter Kasten, д.н.з АМ 7682 ВН.

22 квітня 2014 року о 14 годині 30 хвилин на автодорозі Коростень-Народичі в селі Вязівка Народицького району Житомирської області з вини ОСОБА_2 (відповідача по справі), який керував мопедом Alpha в стані алкогольного спяніння, відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Volkswagen Transporter Kasten, д.н.з АМ 7682 ВН, отримав механічні пошкодження.

06 червня 2014 року Страховою компанією виплачено ПриватБанку страхове відшкодування в сумі 20274 гривні 45 копійок.

Зазначені обставини представником відповідача не заперечувались та підтверджуються копіями Договору страхування (а.с. 3), виписки з Додатку №2 до Договору страхування (а.с. 47), довідки Народицького РВ УМВС України в Житомирській області (а.с. 4), протоколу огляду колісного транспортного засобу від 28 квітня 2014 року (а.с. 6-7), постанови Народицького районного суду Житомирської області від 07 травня 2014 року по справі №284/349/14-п (а.с. 5) та платіжного доручення №2331 від 06 червня 2014 року (а.с. 15).

Перевіряючи законність вимог позивача, суд зважає на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частиною 4 зазначеної вище правової норми визначено вимоги щодо обовязкових реквізитів, які має містити договір страхування.

Дослідивши в судовому засіданні зміст Договору страхування та виписки з Додатку №2 до нього, суд дійшов переконання, що його форма та зміст відповідають вимогам статті 16 Закону України «Про страхування», а тому, суд вважає твердження представника відповідача про нікчемність зазначеного договору безпідставними.

Положеннями статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що позивач довів суду ті обставини, на які він посилається як на підставу позовних вимог, а представником відповідача не надано суду доказів на спростування твердження позивача про розмір фактичних затрат по сплаті страхового відшкодування, суд дійшов переконання, що позов підлягає задоволенню.

Позивач сплатив судовий збір в сумі 1218 гривень, який в порядку, визначеному статтею 88 ЦПК України, підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 60, 169, 196, 212-215 ЦПК України, статтями 523, 993 ЦК України та статтями 16, 27 Закону України «Про страхування», суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах»» (ЗКПО 33248430) 20274 гривні 75 копійок страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах»» (ЗКПО 33248430) 1218 гривень сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Житомирської області через Народицький районний суд Житомирської області.

Суддя: ОСОБА_3