Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі - Грицаюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд з України неповнолітньої дитини, без згоди та супроводу батька,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд з України неповнолітньої дитини, без згоди та супроводу батька звернулась ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги уточнили. Остаточно просять суд надати дозвіл на виїзд з України неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у республіку Польща в період з 01 липня 2017 року по 31 серпня 2017 року та з 01 жовтня 2017 року по 30 листопада 2017 року та оформлення візових та інших необхідних для виїзду документів без згоди та супроводу відповідача, проте у супроводі позивача або інших осіб, уповноважених позивачем.

Свої вимоги позивач мотивують тим, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_5. Спільне життя з відповідачем не склалось і рішенням суду шлюб між ними було розірвано, неповнолітній син сторін залишений на проживанні з матір»ю.

Неодноразово відповідач надавав нотаріально посвідчені заяви у яких не заперечував проти виїзду сина за кордон. Однак останнім часом він безпричинно відмовляється у наданні таких дозволів, що негативно впливає на психічний стан сина, у позасудовому порядку вирішити дане питання не представляється можливим, тому вони і вимушені були звернутись до суду з даним позовом, який просять суд задоволити.

В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги позивача не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях. В судове засідання 29 березня 2017 року відповідач не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_5.

Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 25 квітня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, з якого вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Рівне, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 2003 року квітня місяця 25 числа зроблено відповідний запис за №734. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 виданого02 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_6 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 2004 року серпня місяця 02 числа зроблено запис за №472. Прізвища після розірвання шлюбу: громадянки - ОСОБА_1.

Як пояснила в судовому засіданні позивач, громадська організація «Товариство польської культури у Рівному імені Владислава Реймонта» організовує, зокрема, регулярні культурно-освітні поїздки дітей до Республіки Польща. Вона неодноразово зверталась до відповідача з приводу надання згоди на тимчасовий виїзд (виїзди) дитини метою участі у цих поїздках, пояснювала мету та маршрут поїздок. При відмові відповідача вона звернулась до голови вказаної громадської організації ОСОБА_8, який особисто намагався контактувати з відповідачем по телефону, однак останній не відповідав. Відповідач не вказує причини небажання надавати таку згоду, і відтак вона вважає, що і у майбутньому відповідач чинитиме безпідставні перешкоди шляхом ненадання згоди на можливі поїздки сина за кордон. Тому вона вважає, що такими діями відповідач не діє в інтересах сина по порушує його права.

Статтею 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Відповідно до ч.3 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно принципів 4 та 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року

(Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти.

Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Позивач та представник позивача обґрунтовують позов тим, що у сина сторін є можливість разом з іншими учнями навчального закладу поїхати за кордон з метою прийняття участі у змаганнях, освітніх поїздках.

Дані обставини суд визнає такими, що відповідають інтересам дитини та сприяють його повноцінному розвитку.

Жодних обставин, які могли б свідчити про зворотне, судом не встановлено, як не встановлено і будь-яких об'єктивних причин для ненадання відповідачем дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, не спростовані відповідачем, а тому суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,214,215,293,294 ЦПК України, ст.ст.141,150 СК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд з України неповнолітньої дитини, без згоди та супроводу батька - задоволити.

Надати дозвіл на виїзд з України неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у республіку Польща в період з 01 липня 2017 року по 31 серпня 2017 року та з 01 жовтня 2017 року по 30 листопада 2017 року та оформлення візових та інших необхідних для виїзду документів без згоди та супроводу відповідача ОСОБА_2, проте у супроводі позивача або інших осіб, уповноважених позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: