Справа № 376/2071/16-ц Головуючий у І інстанції Ярошенко С. М.
Провадження № 22-ц/780/1347/17 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 58 28.03.2017
УХВАЛА

Іменем України

28 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 05 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

у листопаді 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2, виданого 20.04.2013 року Держсільгоспінспекцією у Київській області, йому належить трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_1, марки БЕЛАРУС-82.1, 2013 року випуску.

05.07.2016 року, згідно усної домовленості, позивач передав відповідачу у безоплатне тимчасове користування вказаний трактор.

Оскільки між ними не був обумовлений строк користування, то 07 і 17 жовтня 2016 року позивач направив відповідачу вимоги про повернення трактора.

29 жовтня 2016 року позивач втретє звернувся до відповідача з вимогою повернути трактор, але і цьому випадку отримав відмову.

З урахуванням наведеного, просив зобов'язати відповідача передати власнику - позивачеві зазначений трактор колісний, стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 05 грудня 2016 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2, жителя АДРЕСА_1, передати власнику ОСОБА_3 трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_1, марки БЕЛАРУС-82.1, 2013 року випуску, який належить йому згідно Свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2, виданого 20.04.2013 року Держсільгоспінспекцією у Київській області.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1826,60 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права відповідач просить рішення суду скасувати і в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі Свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2, виданого 20.04.2013 року Держсільгоспінспекцією у Київській області, ОСОБА_3 належить трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_1, марки БЕЛАРУС-82.1, 2013 року випуску (а.с.9).

05.07.2016 року, згідно усної домовленості, позивач передав відповідачу у безоплатне тимчасове користування вказаний трактор.

Оскільки між ними не був обумовлений строк користування, то 07 і 17 жовтня 2016 року позивач направив відповідачу вимоги про повернення трактора.

29 жовтня 2016 року позивач втретє звернувся до відповідача з вимогою повернути трактор, але і цьому випадку отримав відмову (а.с.14-18).

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач безпідставно утримує у себе трактор, який на праві власності належить позивачу у зв'язку з чим витребував його на користь позивача.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

За змістом ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам.

Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Згідно ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 399 ЦК України п раво володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою.

Статтею 400 ЦК України передбачено, що недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами, що на купівлю трактора за 165000 грн. власних коштів, які мав у наявності, позивач сплатив 82500 грн. Решту ним запозичено у відповідача.

Згідно ч.1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до ст.ст. 57-60 ЦПК України.

За ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, відповідач посилався на те, що весною 2013 року сторони вирішили спільно придбати з позивачем трактор. Оскільки він не мав відповідних навиків тракториста, оформили видаткову накладну, оплату коштів у банку на ОСОБА_3

У квітні 2013 року відповідач дізнався, що позивач є одноосібним власником спірного трактора. Визнає, що до оплати за трактор, із позивачем не обумовлювали умови його спільного придбання, користування. 07, 17 та 29 жовтня 2016 року отримував від позивача вимоги про повернення трактора, який знаходиться в технічно-справному стані в господарстві матері, ОСОБА_4, по АДРЕСА_2. Трактор відмовляється повернути, вважає, що є його співвласником.

Проте відповідач не довів тих обставини, на які він посилався як на підставу свої заперечень щодо спільного придбання із позивачем у власність трактора про що у справі не має ні належних, ні допустимих доказів.

Із самостійними вимогами про визнання трактора спільною сумісною власністю позивач не звертався.

За таких обставин апеляційна скарга як необгрунтована підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді