Ухвала

іменем україни

09 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 23 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_6 є сином ОСОБА_5, який навчається на денному відділенні інженерно-технологічного факультету Полтавської державної аграрної академії, у зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги. Вона самостійно забезпечує сина всім необхідним, відповідач може надавати допомогу сину, нести витрати пов'язані з навчанням на денній формі.

Посилаючись на вищезазначене, позивач просила стягнути з ОСОБА_5 аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 23 березня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 22 грудня 2016 року до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Допущено до негайного виконання рішення у частині стягнення аліментів з ОСОБА_5 у межах суми платежу за один місяць.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове рішення, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України у разі, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У пункті 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, встановивши, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, продовжує навчання у навчальному закладі на денній формі та потребує матеріальної допомоги, дійшли обґрунтованого висновку про стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 22 грудня 2016 року до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 річного віку, врахувавши те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, але спроможний сплачувати аліменти.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

І.М.Завгородня

О.В.Попович