Номер провадження: 22-ц/785/6178/17
Головуючий у першій інстанції Тарасов А. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Драгомерецького М.М.

суддів: Черевка П.М.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Бахірко А.Г.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2017 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

В С Т А Н О В И Л А:

05 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1. Відповідачі, які є співвласниками квартири АДРЕСА_2, розташованої поверхом вище над квартирою позивача, неодноразово затоплювали її квартиру, що підтверджується актами обстеження КП «ЖКС «Порто-Франківський» від 13.07.2015 року, 03.07.2015 року, 07.05.2015 року, 03.06.2015 року. Внаслідок систематичного залитття квартири позивачу було завдано матеріальну шкоду в розмірі 28 572,00 грн. та моральну шкоду, яку позивач оцінює в 10 000 гривень.

Оскільки відповідачі добровільно відмовляються відшкодувати завдану внаслідок залиття квартири шкоду, позивач звернулась до суду із вказаним позовом та просила його задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі в останні судові засідання повторно не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили. В попередньому судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_7 проти задоволення позову заперечував, посилаючись на неналежність наданих позивачем доказів.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 18 травня 2017 року позовну заяву задоволено частково, стягнуто солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_3 відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 28 538, 60 гривень та моральну шкоду у розмірі 1 000 гривень, та понесені судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на апеляцію, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції у рішенні послався на ст.1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана майну фізичної, або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, а відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній, або юридичній особі відшкодовуються особами, які її завдали, за наявністю її вини.

Так матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 є співвласником квартири АДРЕСА_1. Відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 у цьому ж будинку.

Згідно з актами обстеження від 13.07.2015 року, 07.05.2015 року та 03.06.2015 року затвердженими начальником дільниці №1 КП «ЖКС «Порто-Франківський», за результатами обстеження квартири позивача внаслідок неодноразового залиття квартири позивача, встановлено, що залиття стались з кваритири АДРЕСА_2 в результаті халатного відношення до сантехнічних приладів.

Згідно кошторисної документації стосовно ремонтно-відновлювальних робіт у квартирі АДРЕСА_1, складеної на підставі технічного огляду приміщень квартири АДРЕСА_1 та актів комісії від 07.05.2015 року, 03.06.2015 року, 03.07.2015 року, 13.07.2015 року, вартість ремонтно-відновлювальних робіт внаслідок залиття складає 28 022,00 гривень. Кошторисну документацію затверджено директором Одеського філіалу ДП «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІ Проектреконструкція».

Відповідачі добровільно відшкодовувати завдану шкоду не бажають.

Згідно п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинено унаслідок несправності внутрішньо будинкових мереж водопостачання та водовідведення та з'ясування питання чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форма вказаного акту встановлена в додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що акти про залиття квартири є різними за змістом та відрізняються один від одного, що ставить під сумнів їх законність та відповідність, не заслуговують на увагу, оскільки вказані акти складені та затверджені уповноваженими особами, за формою та змістом відповідають вимогам діючого законодавства.

У данних висновках підтверджено, що залиття квартири позивача спричинено внаслідок недбалості осіб, мешканців квартири відповідачів.

Згідно з п. 2 ст. 1064 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини. Це так звана презумпція вини заподіювача шкоди. Стосовно до обов'язків доказування це означає, що позивач у позовній заяві посилається на вину відповідача, але не зобов'язаний її доводити - вина відповідача презюміруется і відповідач (заподіювач шкоди) сам доводить її відсутність.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вина відповідачів залиттям квартири позивача встановлена.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, згідно ст. 322 ЦК України власник, зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Внаслідок доведеності вини відповідачів в заподіянні шкоди, протиправності їх діянь, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, суд першої інстанції правомірно стягнув на користь позивача й моральну шкоду.

Отже, розглядаючи справу, суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що з вини відповідачів, позивачу була заподіяно як матеріальну, так і моральну шкоду.

Місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Суд перевірив усі докази, які навів позивач ОСОБА_3 у підтвердження своїх позовних вимог, а відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - у підтвердження своїх заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про часткове задоволення позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_5 про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи, оскільки відповідачами не надано доказів ні у суді першої інстанції, ні у суді апеляційної інстанції, які б підтвердили обставини щодо невірного складення актів ЖКС, крім того власник зобов'язаний утримувати своє майно в належному стані та повинен був передбачити можливі наслідки від недбалого ставлення до свого майна.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Р.Д. Громік