АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/434/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,27 Дунаєв С. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівСіренка Ю. В., Пономаренка В. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" про захист шляхом визнання кредитного договору недійсним ,-

в с т а н о в и л а :

05 вересня 2016 року ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" (далі ПАТ КБ "Приватбанк") про захист шляхом визнання кредитного договору недійсним, посилаючись на те, що 19 листопада 2008 року вона у офісному приміщенні філії/відділенні Черкаського Головного регіонального управління ЗАТ КБ «ПриватБанк» заповнила «Опитувальну заяву».

Позивач ОСОБА_6 зазначає в позові, що банк вважає таку заяву кредитним договором, а тому пред'являє вимоги до неї про виконання зобов'язань за ним. Разом з тим, вважає позивач, оскільки кредитний договір не укладався між сторонами у письмовій формі, заповнена ОСОБА_6 заява не містить істотних умов договору та відповідачем, як надавачем банківських послуг, було порушено ряд вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Тому вважає позивач, що є підстави стверджувати про нікчемність такого кредитного договору, а також вказує, що заяву від 19 листопада 2008 року у неї приймали працівники філії Черкаського головного регіонального управління ЗАТ КБ «ПриватБанк», а такої юридичної особи не існує. За таких обставин позивач ОСОБА_6 просила суд визнати договір б/н, який складений у формі заяви від 19 листопада 2008 року нікчемним.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала на нього апеляційну скаргу. Апелянт посилається на те, що висновки суду є помилковими, оскільки не відповідають дійсності та фактичним даним, рішення постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права та суттєвими порушеннями норм процесуального права, є необґрунтованим та незаконним. Апелянт вказує, що заява не містить всіх істотних умов, які передбачені для заповнення та визначення у подальшому обсягу зобов'язань і умов використання, відсутні докази про зарахування, видачу, списання та отримання позивачем будь-яких коштів, оскільки не існує меморіальних ордерів. Просить рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 листопада 2016 року скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з безпідставності та необґрунтованості позовних вимог, посилаючись, що з аналізу змісту заяви від 19 листопада 2008 року в сукупності з довідкою про умови кредитування та Умовами та Правилами надання банківських послуг, які у сукупності складають кредитний договір, це свідчить про відсутність порушень відповідачем прав позивача, які передбачені Законом № 1023-ХІІ, та Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи 19 листопада 2008 року ОСОБА_6 було заповнено заяву № 089106189. Зі змісту даної Заяви вбачається, що вона оформлена з метою замовлення банківських послуг з оформлення кредитної картки «Універсальна голд міні» з кредитним лімітом у сумі 5000 грн. за базовою ставкою 2,5% на місяць (а. с. 14).

В тексті Заяви зазначено, що заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг. Крім того, позивач ОСОБА_6 була ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, що підтверджується її підписом у заяві.

До Заяви додано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна голд міні» № НОМЕР_1, яка підписана позивачем ОСОБА_6 19 листопада 2008 року.

В суді першої інстанції встановлено, що в якості додатків до Заяви додано копії документів позивача ОСОБА_6 (витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, технічний паспорт на автомобіль, водійське посвідчення, звіт фізичної особи - платника єдиного податку за 2, 3 квартал 2008 року, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, свідоцтво про сплату єдиного податку), анкета відвідування місця роботи клієнта. Всі додатки роздруковані на аркушах із номером № 089106189.

Заява прийнята 19 листопада 2008 року філією Черкаського регіонального управління ЗАТ КБ «ПриватБанк», про що свідчить відбиток печатки філії на заяві та підпис керівника.

У січні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за вказаним кредитним договором, що станом на 31 серпня 2011 року склала 11218, 96 грн.

Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 16 січня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 31 серпня 2016 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» вказану суму заборгованості.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 31 серпня 2016 року встановлено, що 19 листопада 2008 року між банком та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, на підставі якого вона отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач ОСОБА_6 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. У судовому засіданні ОСОБА_6 підтвердила наявність свого підпису в графі "Підпис клієнта" навпроти номерів кредитних карток у "Заяві". До апеляційного суду ОСОБА_6 особисто подала ксерокопію картки за № НОМЕР_2, чим ще раз підтвердила отримання таких карток у позивача 23.02.2009 року.

Проаналізувавши зміст вказаних документів, колегія встановила доведеним факт видачі ОСОБА_6 за її заявою банківських карток, одна з яких є "Універсальна GOLD MINI".

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу в момент вчинення правочину.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа не заперечує його дійсності на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що кредитний договір, укладений між сторонами 19 листопада 2008 року, містить всі істотні умови, які викладені в Пам'ятці клієнта, Умовах та Правилах надання банківських послуг, а також Тарифах, тому доводи апелянта є безпідставними та спростовуються доказами в матеріалах справи, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Черкаське Головне Регіональне управління ПАТ КБ «Приватбанк» (назва відповідно до положення про філію - філія «Черкаське головне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства КБ»Приватбанк») не має статусу юридичної особи. Вказана філія в ЄДРПОУ зареєстрована під тим же номером, що і Публічне Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» 14360570. Дані за кодом без права юридичної особи відповідно до довідки № 23-1582 про включення до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України існували станом на дату видачі довідки 10 липня 2002 року.

Тому твердження апелянта, що дані за кодом філія «Черкаське головне регіональне управління» Закритого Акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» без права юридичної особи є помилковими, оскільки вони існували на дату видачі довідки.

Відповідно до ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Враховуючи наведене, укладаючи кредитний договір з ОСОБА_6 філія «Черкаське головне регіональне управління «ЗАТ КБ «ПриватБанк» діяла від імені ЗАТ КБ «ПриватБанк», а не як окрема юридична особа.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 є необґрунтованими, недоведеними та безпідставними, тому відсутні підстави для його задоволення, оскільки підписанням кредитного договору 18 листопада 2008 року ОСОБА_6 погодилася з усіма умовами даного правочину і прийняла на себе зобов'язання щодо його виконання.

Позивач ОСОБА_6 використала кредитні кошти і звернулася до суду із позовом про визнання нікчемним кредитного договору з посиланням на порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів», лише після стягнення з неї заборгованості за даним договором згідно рішення суду, яке є чинним.

Колегія суддів вважає, що за наявності рішення суду, яке не скасовано та є чинним, відсутні підстави для задоволення вимог позивача та доводів апеляційної скарги ОСОБА_6

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

З укладеного між сторонами кредитного договору від 18 листопада 2008 року, вбачається, що сторонами не було визначено з якою метою надаються кредитні кошти, та як вони будуть використовуватись позичальником, тобто чи є даний кредит споживчим.

Таким чином, положення Закону України «Про захист прав споживачів» не регулюють правовідносини за спірним договором.

Інших доводів, які б давали підстави для висновку про порушення чи неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, апеляційна скарга не містить, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, були предметом розгляду суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому не підлягають задоволенню.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" про захист шляхом визнання кредитного договору недійсним - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :