АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/3002/2017 Доповідач - Заришняк Г.М.
Р ІШ Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року в справі за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись в суд зі спільною заявою про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заяви зазначали, що 25 січня 1997 року вони зареєстрували шлюб, від якого мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя у сторін не склалось, вони мають різні погляди на сімейне життя, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересами. Посилаючись на викладені обставини, просили розірвати шлюб.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року заяву задоволено.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 25 січня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Рокитнянської райдержадміністрації Київської області (актовий запис №7) - розірвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати.

В судовому засіданні апеляційної інстанції заявник ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 3 ст. 234 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

За змістом ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сім'я сторін існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 25 січня 1997 року зареєстрували шлюб.

Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як видно з пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що шлюбні відносини між сторонами були припинені з початку жовтня 2016 року, спільне господарство не вони не вели з середини листопада 2016 року. Разом з тим, вона мала намір відкликати заяву про розірвання шлюбу, проте була позбавлена такої можливості через те, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального законодавства розглянув справу без виклику сторін у судове засідання, не з'ясувавши при цьому повно та всебічно фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу та інші обставини, які мають значення для справи.

Крім того, ОСОБА_1 пояснила, що з січня 2017 року вони із ОСОБА_2 почали проживати разом, підтримують шлюбні відносини, мають намір зберегти сім»ю, і що розірвання шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам їхніх дочок, одна з яких є інвалідом, що має істотне значення. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 наполягала на збереження сім'ї та відмові у задоволенні їх спільної заяви про розірвання шлюбу.

Вказані доводи заслуговують на увагу.

В справі відсутні будь-які належні й переконливі докази, які б свідчили про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін бо інтересам дітей сторін.

Враховуючи тривалість спільного проживання подружжя, яке відновило ведення шлюбно-сімейних стосунків, характер їх взаємин, наявність на їх утриманні малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, відсутність згоди ОСОБА_1 на розірвання шлюбу, що внаслідок розірвання шлюбу будуть порушені особисті права ОСОБА_1, а також права їхньої малолітньої доньки, колегія суддів вважає, що сім'я сторін остаточно не розпалася, і їх шлюб можливо зберегти. Підстав для розірвання шлюбу не вбачається.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду від 19 грудня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_2, ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нимзаконної сили, шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: