Суддя Бугера О. В.
Провадження № 2/644/698/17
24 березня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Бугери О.В.,
за участю секретаря Ілова А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, третя особа Департамент реєстрації Харківської міської ради,
26.12.2016 року позивач звернулася до суду з відповідним позовом.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.01.2008 року. Позивач вказує, що з 1996 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі, але з вересня 2008 року фактичні шлюбні відносини між подружжям було припинено та саме в цей час відповідач забрав свої речі та пішов з квартири. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.01.2015 року шлюб між ними розірвано. Позивач зазначає, що більше восьми років відповідач в квартирі не проживає, житло залишив добровільно, його речей в квартирі немає. Також вказує, що вона ,як власник даної квартири, вимушена сплачувати комунальні послуги, які нараховуються і на відповідача, і це ставить її в скрутне матеріальне становище, в той час як ОСОБА_2 житлом не цікавиться, допомоги на сплату квартплати не надає, добровільно зніматися з реєстрації не бажає. В звязку з цим ОСОБА_1 просить суд усунути їй перешкоди в користуванні квартирою № 23 по вул. Миру в буд. № 96 в м. Харкові, визнавши ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаною квартирою та зняти його з реєстраційного обліку.
Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Пояснила, що відповідач з 2008 року не проживає в квартирі, де він фактично мешкає вона не знає, в останнє його бачила років 4-5 назад, зустрічалась з ним в районі автовокзалу м.Харкова, він пропонував відновити стосунки, але вона не погодилась, після цього син розшукував батька, запрошував на свято до школи, але той не приходив. Жодних перешкод вона його не чинить, він до квартир не приходив, оскільки він є зареєстрованим в квартирі вона змушена сплачувати за комунальні послуги і за нього.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у відповідності до норм матеріального та процесуального права та без його участі.
Зі згоди позивача, суд розглянув справу в порядку заочного провадження, на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст.224 ЦПК України.
Суд, вислухавши доводи позивача, свідка, дослідивши матеріали справи встановив наступне.
Квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на праві власності, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.01.2008 року, серії ССГ № 220221, виданим КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»./а.с.14/
Відповідно до довідки, наданої КП «Жилкомсервіс» від 04.04.2015 року № 937, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5В./а.с.17/
Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.01.2015 року шлюб між сторонами розірвано, з даного рішення вбачається, що фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено з 2008 року. Вказане підтверджується також поясненнями свідка ОСОБА_6, яка в судовому засіданні зазначила, що вона є сусідкою позивача у справі, вже років 10 не бачила відповідача, до неї відповідач не звертався з приводу наявності перешкод у користуванні квартирою, будь-хто до неї з цього приводу не звертався, вона знає що в квартирі проживає позивач, її діти та новий чоловік.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за відсутності члена сім'ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Наявність будь-яких інших умов між сторонами щодо проживання відповідача у спірній квартирі не встановлено.
Суд вважає доведеним, що відповідач відсутній в займаному приміщенні понад один рік без поважних причин і, як наслідок, втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3, перешкод в користуванні спірним житлом йому не чинилося, є підстави для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Враховуючи, що судом встановлено факт відсутності відповідача за адресою реєстрації понад один рік без поважних причин, суд дійшов висновку, що позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
В іншій частині позову суд відмовляє в задоволенні, оскільки вимоги щодо зняття з реєстрації не стосуються відповідачів безпосередньо, фактично спрямовані до третьої особи по справі та є передчасними. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду.
З урахуванням наведеного суд задовольняє позов частково та визнає відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 208, 213, 215, 224, 228 ЦПК України, ст. ст. 319, 391, ст.405 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_4.
В іншій частині вимог відмовити.
Повний текст рішення виготовлений 27.03.2017 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Головуючий: суддя О.В. Бугера