Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 317/2664/16-ц Головуючий у 1 інстанції Сакоян Д.І.
Номер провадження 22-ц/778/903/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 22 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог на предмет спору Міське комунальне підприємство «Основаніє», орган опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_7, який діє через законного представника ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог на предмет спору Міське комунальне підприємство «Основаніє», Служба у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_8, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, та ОСОБА_7, який в подальшому уточнив (а.с. 105), та просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначив, що однокімнатна квартира АДРЕСА_2 належить Запорізькій міській раді та знаходиться в господарському віданні Правобережного ТВ МКП «Основаніє». В квартирі зареєстрований він, ОСОБА_6 його колишня дружина, ОСОБА_7 його син. Відповідачі з жовтня 2015 року постійно не мешкають за місцем реєстрації у звязку з виїздом з квартири на інше постійне місце мешкання у будинок, що належить ОСОБА_6 на праві часткової власності за адресою: Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Короленко, буд. 20. Відповідачка стосунки з ним не підтримує, від спілкування уникає, у квартирі немає її особистих, побутових речей, меблів відповідачів, вона не несе витрат та не виконує ніяких робіт по квартирі. Зберігання права користування житловою площею за відповідачами перешкоджає йому в користуванні квартирою. Дана квартира була надана йому як службова, на теперішній час він бажає приватизувати її, але через реєстрацію відповідачів в квартирі не має змоги отримати ордер на квартиру. Вважає, що ОСОБА_6 добровільно виїхала з квартири на інше постійне місце проживання, постійно не мешкає у квартирі більше 6-ти місяців без поважної причини, тож може бути визнана такою, що втратила право користування житловою площею у квартирі. Факт постійного не проживання відповідачів у квартирі встановлений згідно актів Сонячної сільської ради Запорізького району з 12.2015 р. по 05.2016 р.

Відповідачі за первісним позовом ОСОБА_6, та ОСОБА_7., який діє через свого законного представника, матір ОСОБА_6, звернулись до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_8, та просили суд усунути їм перешкоди у користуванні житлом квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, шляхом вселення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до вказаного житлового приміщення (а.с. 124-127).

Зустрічний позовом мотивовано тим, що 23.08.2008 р. був зареєстрований шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, до цього вони три роки у цивільному шлюбі та вели спільне господарство. Під час спільного проживання без реєстрації шлюбу та після одруження винаймали різні квартири. Вона працювала в Запорізькому промстойпроекті інженером-архітектором, а відповідач в ПРЕЖО № 9 газоелектрозварювальником, сантехніком. 12.03.2010 р. виконавчим комітетом Запорізької міської ради ОСОБА_8 був виданий ордер на службове приміщення № 11 серії «С» на право зайняття службового приміщення за адресою: АДРЕСА_4, на сімю з трьох чоловік, крім нього на дружину ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7 На підставі ордеру ОСОБА_8 був укладений договір найму вказаного житлового приміщення. Квартира № 28 за адресою: с. Сонячне, Запорізький район, вул. Весняна, буд. 1, складається із однієї житлової кімнати. Загальна площа квартири 33,58 кв.м., житлова площа квартири 17,0 кв.м. Квартира неприватизована, знаходиться у віданні Правобережного ТВ МКП «Основаніє». Вона виявилася непридатною до проживання, шість місяців тривав ремонт, були витрачені усі заощадження і кошти, що були отримані як одноразова грошова допомога при народженні дитини. Для приведення квартири до задовільного стану були використані спільні кошти подружжя. Вселилися в квартиру зі своїми меблями: диван, дитяче ліжечко, шафа, телевізор, пральна машина усе це придбавалося під час спільного життя і було перевезене з останньої квартири, яку вони як подружжя винаймали. Син ОСОБА_9 народився хворобливим. Постійно знаходився під наглядом у лікаря-педіатра, з 2012 року знаходиться на диспансерному обліку в районній лікарні, після обстеження в Запорізькій обласній дитячій лікарні поставили діагноз бронхіальна астма. Дитина вимагає постійного контролю і догляду та у звязку із цим дитина не може відвідувати дитячий садочок. ОСОБА_6 довелося брати додаткову відпустку по догляду за дитиною до 6 років, кожні півроку проходили ВКК в районній лікарні. Після вселення у квартиру стосунки між нею та чоловіком різко загострилися, відповідач почав грубити, кричати, влаштовувати скандали, погрожував їй, неодноразово у присутності дитини пропонував збирати свої речі і забиратися з квартири, докоряв, що вона не працює, що вона багато часу приділяє дитині. Така нервова обстановка негативно впливала на здоровя і психоемоційний стан дитини.

У квартирі була встановлена сигналізація, код від сигналізації ОСОБА_8 їй не повідомляв. Вказана обставина підтверджена рішенням Запорізького районного суду від 06 серпня 2015 року. Були випадки, коли доводилося з дитиною чекати під підїздом, приїзду батька для того, щоб зайти у квартиру. Коду від сигналізації вона не знає до сьогоднішнього дня. 05.04.2013 р. у присутності дитини ОСОБА_8 влаштував черговий скандал, її фізично принизив, застосував фізичну силу. Скандали, сварки, хвороба дитини змусили їм з сином поїхати на якийсь час до батьків в м. Марганець. Усі особисті речі, одяг її і сина залишилися в квартирі. Під час її відсутності відповідач подав на розлучення та 29.04.2015 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було розірвано шлюб. З 21.07.2015 року вона вийшла на роботу, яка знаходиться у м. Запоріжжя, неодноразово намагалася потрапити у квартиру, у якій зареєстрована і у якій має право проживати, однак ОСОБА_8 змінив у квартирі замки та не повідомляв їй код від сигналізації. Від будь-яких контактів він уникає, на телефонні дзвінки не відповідає. Через відсутність нових ключів можливості доступу до житла, до своїх речей донині у них немає.

Між сторонами вже виникали спори з приводу користування спірною квартирою. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 06.08.2015 р., ухваленим у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в задоволенні позову ОСОБА_8 було відмовлено. Рішення залишено в силі ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 03 вересня 2015 року. Під час розгляду цієї справи було встановлено, що ОСОБА_6 разом із малолітньою дитиною ОСОБА_7 тимчасово залишила квартиру і не проживає в ній понад шість місяців з поважних причин, а саме: внаслідок неправомірної поведінки ОСОБА_8 Обставини, що встановлені у даній справі в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Рішенням також встановлено, що позивач у судовому засіданні визнав, що ОСОБА_6 ніколи не знала коду від сигналізації, навіть під час спільного проживання у шлюбі, крім того, ОСОБА_6 повинна була узгоджувати дату і час приїзду до квартири за один-два дні. Можливості самостійно відвідувати квартиру вона не мала. Вчинення перешкод у користуванні житлом підтверджується також висновком ДІМ СДІМ Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області, відповідно до якого 12.08.2015 р. ОСОБА_6 намагалася потрапити до квартири за адресою АДРЕСА_5, однак ОСОБА_8 не впускав її до квартири. Крім того, 05.04.2013 р. ОСОБА_6 зверталася до правоохоронних органів у звязку із протиправною поведінкою її чоловіка ОСОБА_8 Згідно висновку спеціаліста № 282 від 08.04.2013 р. ОСОБА_6 були нанесені легкі тілесні ушкодження у вигляді пошкодження тупим предметом.

Зважаючи на вищевикладене, ОСОБА_6 зазначає, що не має можливості користуватися житловим приміщенням у звязку із триваючою протиправною поведінкою з боку ОСОБА_8 та у звязку із тим, що останній не надає їй дублікат ключів від вхідних дверей та не повідомляє код сигналізації.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 21.10.2016 р. закрито провадження за первісним позовом в частині позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у звязку з відмовою позивача за первісним позовом від позовних вимог в даній частині.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22 грудня 2016 року у задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено. Усунуто ОСОБА_6, та ОСОБА_7, перешкоди у користуванні житлом квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, шляхом вселення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до вказаного житлового приміщення. Стягнуто з ОСОБА_8, на користь ОСОБА_6, судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні зустрічного позову, його позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до довідки № 128 від 14.07.2015 р., виданої Міським комунальним підприємством «Основаніє», на підставі розпорядження голови Ленінської районної державної адміністрації № 236-р від 03.03.2010 р. ОСОБА_8, фахівцю КП «ВРЄЖО № 9», надано службове житлове приміщення АДРЕСА_6 (а.с. 3).

Зазначена обставина підтверджується також й ордером на службове житлове приміщення № 11, серія «С» від 12.03.2010 р. При цьому в ордері до складу сімї ОСОБА_8 увійшли його дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 (а.с. 5).

Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 124852 від 04.08.2009 р., виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, батьками ОСОБА_7 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 29.04.2015 р., яке набрало законної сили 13.05.2015 р., шлюб, зареєстрований 23.08.2008 р. Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 495, між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, розірвано, ОСОБА_6 залишено прізвище «Бучко».

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вселились у вищевказану квартиру і зареєстровані за даною адресою у встановленому законом порядку в якості членів сімї ОСОБА_8, постійно проживали там, та мають рівні з позивачем права та обовязки щодо користування цією квартирою і розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та припинення сімейних відносин між ними не позбавляють ОСОБА_6 та ОСОБА_7 права користування квартирою.

За приписами ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Статтею 72 Житлового кодексу України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Суд вірно зазначив, що відповідно до розяснень, що містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 склались неприязні відносини.

Згідно Висновку за результатами перевірки інформації, зареєстрованої в журналі єдиного обліку від 05.04.2013 р. та 08.04.2013 р., складеного старшим дільничним інспектором міліції ОСОБА_10 05.04.2013 р. до Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області телефоном надійшло повідомлення від оператора «102» про те, що ОСОБА_6 бє чоловік. 08.04.2013 р. до Запорізького РВ надійшла заява від ОСОБА_6 в якому вона просить органи міліції провести профілактичну бесіду з її чоловіком ОСОБА_8, який висловлюється нецензурно, погрожує фізичною розправою. 10.04.2013 р. до Запорізького РВ надійшла заява ОСОБА_6 в якому вона просить органи міліції подальшу перевірку за її заявами не проводити, оскільки в ситуації з чоловіком розібрались самостійно, претензій до нього не має (а.с. 94).

Постановою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 18.04.2013 р. встановлено, що 05.04.2013 року, приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_8 за місцем проживання, в стані алкогольного спяніння вчинив побутову сварку зі своєю дружиною ОСОБА_6, в ході якої нецензурно висловлювався в адресу останньої, чим порушив вимоги Закону України «Про попередження насилля в родині». При цьому, в судовому засіданні ОСОБА_8 вину визнав, розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати. Суддя на підставі ст. 22 КУпАП постановив звільнити ОСОБА_8 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням (а.с. 146).

За змістом висновку спеціаліста № 282 (а.с. 95) ОСОБА_6 звернулась з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, механізму і давності їх утворення, посилаючись на те, що 05.04.2013 р., приблизно о 22 год. 00 хв., в будинку за місцем проживання муж наніс удар рукою по лівій щоці. Лікарем-спеціалістом ОСОБА_11 зроблено висновок, що крововилив в області лівого кута нижньої щелепи у гр. ОСОБА_6 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Ушкодження утворились від дії тупого предмету. Давність утворення пошкоджень не протирічить строку, зазначеному в обставинах справи.

У травні 2015 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа виконавчий комітет Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 06.08.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 03.09.2015 року (а.с. 97), залишено без задоволення позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття її з реєстраційного обліку. Даним рішенням встановлено, та в силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, що ОСОБА_6 не мала можливості постійно проживати у спірній квартирі, оскільки позивач перешкоджав їй у цьому. Згідно пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, ще під час шлюбу з ОСОБА_6 він обладнав квартиру засобами сигналізації, ОСОБА_6 не знала коду доступу до системи сигналізації та не могла безперешкодно попасти до житла. В разі необхідності приїхати до квартири ОСОБА_6 повинна була узгодити з ОСОБА_8 дату та час приїзду за один-два дні. Можливості вільно, без узгодження з позивачем відвідувати квартиру, відповідач ОСОБА_6 не мала (а.с. 20).

Згідно Висновку за результатом розгляду повідомлення громадянина від 20.08.2015 р., складеного старшим дільничним інспектором міліції ОСОБА_10, 12.08.2015 р. до Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій із заявою звернулась ОСОБА_6, в якій просить провести профілактичну бесіду з її колишнім чоловіком ОСОБА_8, який перешкоджає їй знаходитись в квартирі АДРЕСА_7. В ході проведення перевірки було опитано ОСОБА_8, який пояснив, з березня 2014 року його колишня дружина ОСОБА_6 мешкає окремо від нього у її батьків в м. Марганець Дніпропетровської області, 13.05.2015 р. офіційно розірвано шлюб з нею. На початку червня 2015 року зламався замок вхідних дверей до його квартири у звязку з чим він його змінив, не мав змоги передати їй нові ключі. Також він добавив, що не заперечує, щоб ОСОБА_6 знаходилась у квартирі. За результатами перевірки з ОСОБА_8 було проведено профілактичну бесіду та винесено офіційне попередження про недопустимість в подальшому антигромадської поведінки та скоєння ним будь-яких дій протиправного характеру (а.с. 98).

На підтвердження факту не проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у квартирі ОСОБА_8 надано суду акти обстеження житлово-побутових умов.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 17.12.2015 р., складеного депутатом Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_12, за присутності сусідів ОСОБА_13 та ОСОБА_14, в квартирі № 28 по вул. Весняна с. Сонячне Запорізького району Запорізької області на даний момент проживає тільки ОСОБА_8, про що свідчать обстановка і наявність його речей в квартирі (а.с. 11).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 05.01.2016 р., складеного депутатом Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_12, за присутності сусідів ОСОБА_13 та ОСОБА_15, в квартирі № 28 по вул. Весняна с. Сонячне Запорізького району Запорізької області проживає ОСОБА_8, про що свідчать обстановка і наявність його речей в квартирі (а.с. 10).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 12.02.2016 р., складеного депутатом Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_12, за присутності сусідів ОСОБА_13 та ОСОБА_15, в квартирі № 28 по вул. Весняна с. Сонячне Запорізького району Запорізької області проживає ОСОБА_8, про що свідчать обстановка і наявність його речей в квартирі (а.с. 9).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 26.03.2016 р., складеного депутатом Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_12, за присутності сусідів ОСОБА_13 та ОСОБА_16, в квартирі № 28 по вул. Весняна с. Сонячне Запорізького району Запорізької області на даний момент проживає тільки ОСОБА_8, про що свідчать обстановка і наявність його речей в квартирі (а.с. 8).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 30.04.2016 р., складеного депутатом Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_12, за присутності сусідів ОСОБА_13 та ОСОБА_17, в квартирі № 28 по вул. Весняна с. Сонячне Запорізького району Запорізької області на даний момент проживає тільки ОСОБА_8, про що свідчать обстановка і наявність його речей в квартирі (а.с. 7).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 31.05.2016 р., складеного депутатом Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_12, за присутності сусідів ОСОБА_13 та ОСОБА_14, в квартирі № 28 по вул. Весняна с. Сонячне Запорізького району Запорізької області на даний момент проживає тільки ОСОБА_8, про що свідчать обстановка і наявність його речей в квартирі (а.с. 6).

Разом з тим, згідно висновку, затвердженого 17.08.2016 р. начальником Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_18, 05.08.2016 р. до Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою звернулась ОСОБА_6, в якій просить прийняти міри до її колишнього чоловіка ОСОБА_8, який не пускає її та її малолітню дитину в їх квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_8. В ході проведення перевірки було опитано ОСОБА_8, який пояснив, що в 2014 році він розірвав шлюб з ОСОБА_6, рішень суду з приводу права власності не виносилось. Після того, як вони офіційно розірвали шлюб ОСОБА_6 поїхала до своєї матері в м. Марганець та до 05.08.2016 р. не зявлялась. Також ОСОБА_8 пояснив, що в липні 2016 року він подав заяву до суду з приводу примусової виписки з квартири після чого ОСОБА_6 почала скаржитись з приводу того, що її не пускають до житлового приміщення. (а.с. 132).

Згідно висновку від 03.09.2016 р., складеного поліцейським Запорізького РВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_19, 02.09.2016 р. до Запорізького РВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області до чергової частини звернулась ОСОБА_6 з заявою про те, що її колишній чоловік змінив замки на вхідних дверях квартири за адресою: АДРЕСА_8, що перешкоджає їй знаходитись на її житловій площі. В ході проведення перевірки отриманої інформації було здійснено дзвінок ОСОБА_8, який телефоном повідомив, що за вищевказаною подією проводиться судовий розгляд і в подальшому буде прийнято рішення. Посадова особа органу поліції прийшла до висновку, що між громадянами наявні цивільно-правові відносини та подальшу перевірку припинив (а.с. 133).

Неодноразові звернення ОСОБА_6 до правоохоронних органів та пояснення з цього приводу у висновках ОСОБА_8 вказують на те, що ОСОБА_8 перешкоджає проживанню у квартирі ОСОБА_6 та малолітньому ОСОБА_7 Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_8 не надає ОСОБА_6 ключів від замку вхідних дверей квартири, який був змінений ОСОБА_8, та не надає коду він сигналізації, якою обладнана квартира.

Позивач за первісним позовом, у суді першої інстанції зазначив, що вважає ОСОБА_6 такою, що втратила право користування квартирою, втратив до неї довіру, а тому боячись викрадення своїх речей, не збирається надавати їй ключі від квартири та код від сигналізації.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_6 разом з дитиною не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 не з власної волі, а у звязку з наявними перешкодами з боку ОСОБА_8 До теперішнього часу вони не можуть вільно використовувати квартиру у звязку з відсутністю вільного доступу до неї.

Судом першої інстанції вірно дана оцінка показанням свідків. Суд констатує, що показаннями свідків не спростовано факт чинення ОСОБА_8 перешкод ОСОБА_6 для проживання у спірній квартирі. Свідки ОСОБА_13, ОСОБА_12 та ОСОБА_15 пояснили обставини складання, підписання актів обстеження житлово-побутових умов. З їх пояснень видно, що складання актів було формальним та зводилось здебільше до підписання актів та фіксування відсутності інших мешканців у житлі. Дійсні підстави для відсутності в квартирі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 свідкам не відомі.

Докази сплати ОСОБА_8 комунальних та інших послуг, повязаних з користуванням квартирою № 28, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Сонячне, вул. Весняна, буд. 1, (а.с. 13-18) також не свідчать про втрату права користування ОСОБА_6 права користування спірною квартирою та не вказують на відсутність поважної причини щодо не проживання у ній.

В силу положень ст. 29 ЦК України вільно обирати собі місце проживання має право лише особа, яка досягла чотирнадцяти років, а до цього віку її місце проживання визначається місцем проживання її батьків/одного з них або встановлюється за згодою між дитиною та батьками.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відсутність можливості малолітнього ОСОБА_7 користуватись спірною квартирою повязана з тим, що його мати знаходиться в неприязних стосунках з батьком, будучи малолітньою дитиною ОСОБА_7 не може самостійно захистити свої житлові права і в повній мірі реалізувати своє право на користування вищезазначеним житловим приміщенням та самостійно визначити місце свого проживання.

Натомість матеріалами справи, а також судовими рішеннями підтверджується чинення перешкод з боку ОСОБА_8 колишній дружині у проживанні в ІНФОРМАЦІЯ_2, у звязку з чим остання наразі проживає за іншою адресою: вул. Короленко, 20, м. Марганець Дніпропетровської області.

Оскільки позивач чинить перешкоди у проживанні ОСОБА_6 у спірній квартирі, а ОСОБА_7 в силу свого малолітнього віку не може самостійно визначити своє місце проживання, то як мати, так і дитина позбавлені можливості проживати за місцем своєї реєстрації, у звязку з чим на даний час проживає разом зі своєю матірю.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не користуються житлом, в якому зареєстровані, не за власним бажанням, вселитись самостійно до житла не можуть.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції, із висновками якого погоджується суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості зустрічних позовних вимог і безпідставності вимог ОСОБА_8

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 за власним бажанням покинула спірне житло, про те, що дитину ніхто не позбавляв житла, про не звернення до суду з позовом про вселення, про наявність у власності ОСОБА_6 іншого житла, зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, ґрунтуються фактично на тих же доводах, на які посилався апелянт в суді першої інстанції, вони фактично оцінені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні і його висновків не спростовують.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 22 грудня 2016 року у цій справі без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: