УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України, третя особа Первинна профспілкова організація Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, встановлення періоду такої роботи, визнання трудового договору таким, що укладений на невизначений термін, визнання незаконними та скасування наказів, спонукання до видання наказів.

08.12.2017 року позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить з метою забезпечення позову заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії зі звільненням або переміщення на іншу посаду ОСОБА_1 на період набуття рішення суду законної сили, а також заборонити відповідачу, його посадовим та службовим особам, а також будь яким іншим особам, що діятимуть за письмовим або іншим дорученням відповідача або з його відома, а також будь-яким особам, які супроводжують вищеназваних осіб, проникати на територію або в приміщення, перебувати на території або у приміщенні ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» без дозволу діючого керівництва ДП в особі директора ОСОБА_1, на строк до набуття рішенням суду законної сили.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суд України в Постанові Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» відзначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Враховуючи викладене та суть позовних вимог, зважаючи на те, що позивач порушуючи питання про забезпечення позову, не обґрунтувала необхідність застосування вибраного виду забезпечення позову, та співмірності виду забезпечення позову позовним вимогам, в тому числі доказів того, що невжиття заходів по забезпеченню позову, може призвести до ускладнення виконання рішення суду, не надала підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у зв'язку з чим не надала достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.

Враховуючи наведене вважаю, що вимога про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В.Геєць