У Х В А Л А

21 листопада 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шеремет А.М.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

за участі: ОСОБА_1 і представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду від 17 липня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Орган опіки і піклування Рівненської міської ради; про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рівненського міського суду від 12 липня 2012 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_2, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Орган опіки та піклування Рівненської міської ради; про визнання права власності на спадкове майно.

На ухвалу суду позивач подала апеляційну скаргу, де посилалася на її незаконність і необґрунтованість. На її обґрунтування зазначала про хибність висновків суду про те, що будучи належно повідомленою про розгляд справи на 2 липня та 7 липня 2012 року, вона не з'явилась в судові засідання без поважних причин та не повідомила суд про свою неявку.

Вважала не додержаними вимоги ст.ст. 74-76 ЦПК України, оскільки її не було повідомлено про розгляд справи на ці дати, а тому суд помилково застосував до неї матеріальну норму права як до особи, належно повідомленої.

З наведених міркувань просила ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засіданні, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, бувши належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судові засідання, які відбулися 2 липня та 17 липня 2012 року, повторно не з'явилась, про причини своєї неявки не повідомила.

Проте з такими висновками не можна погодитися.

Як убачається з матеріалів справ, 18 травня 2012 року суддею Рівненського міського суду відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Орган опіки і піклування Рівненської міської ради; про визнання права власності на спадкове майно. Справу призначено до розгляду на 29 травня 2012 року (а.с. 12).

У визначену дату ОСОБА_2 з'явилась в судове засідання разом із представником - адвокатом ОСОБА_5, однак в зв'язку з клопотанням відповідача судове засідання було відкладено на 2 липня 2012 року. Тобто про розгляд справи в наступному судовому засіданні - на 2 липня 2012 року позивач повідомлена належним чином.

27 червня 2012 року представником позивача подано клопотання "про перенесення слухання справи" через участь в іншій справі (а.с. 26 ). З огляду на наявність клопотання судове засідання 2 липня 2012 року відкладено на 17 липня 2012 року (а.с. 28). Між тим, позивач 5 липня 2012 року належним чином була повідомлена про час і місце наступного судового засідання, про що свідчить відмітка у повідомленні про вручення повістки, проте в судове засідання не з'явилася (а.с. 31).

Тобто відкладення судом 2 липня 2012 року розгляду справи відбулося з поважної причин, з якою погодився і суд першої інстанції.

Згідно з п.3 ч. 1 ст. 207 України суд постановляє ухвалу про залишення без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Ураховуючи відсутність такої процесуальної ознаки як "повторність неявки" через відкладення розгляду справи з поважної причини, яка тоді існувала у позивача і його представника, підстав залишати позовну заяву без розгляду з міркувань, передбачених п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, в суду не було.

Відповідно до п.4 ст. 311 ЦПК України порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвело до помилкового вирішення питання, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з поверненням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського міського суду від 17 липня 2012 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Головуючий:

Судді: