Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/283/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Франко В. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.04.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої судді :Франко В.А.

Суддів: Потапенка В.І.,Черненко В.В.

За участі секретаря Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2016 року і

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 19680,60 грн. за порушення умов договору кредиту.

В обґрунтування позову зазначав, що згідно до укладеного договору б/н від 07.05.2012 року між сторонами, ПАТ КБ "ПриватБанк" було надано відповідачу ОСОБА_2П кредит в розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак, свої зобов'язання, передбачені договором, щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків відповідач ОСОБА_2 не виконує, внаслідок чого в нього утворилась заборгованість в розмірі 19680,60 грн., яка складається : з заборгованості за кредитом- 1010.58 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом -13956,66 грн.; заборгованість за пенею та комісією- 3300,00 грн.; штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) -913,36 грн

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2016 року позовну заяву ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 18267,24 грн. заборгованості по кредитному договору від 07.05.2012 року та 1363,87 грн. понесених судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 в апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення суду та ухваленням нового рішення, яким стягнути з нього суму 833грн.46 коп. відсотки за користування кредитом. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що останній платіж був 02.12.2013 року, розрахунки проводились до 30.09.2016 року, що складає 1004 дня,відповідно формули, розміщеної на сайті, він, ОСОБА_2, повинен сплатити відсотки за користування кредитом в сумі 833 грн.46 коп.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_3 заперечив проти апеляційної скарги, погоджуючись з рішенням суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно умов Договору кредиту, від 07.05.2012 року, укладеного банком та відповідачем, ПАТ КБ "ПриватБанк" було надано відповідачу ОСОБА_2П кредит в розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач, в свою чергу, прийняв на себе зобов'язання повернути в повному обсязі кредит з нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, що визначений умовами договору.

Позивачем виконані зобов'язання щодо надання грошових коштів позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідач, передбачені кредитним договором зобов'язання, щодо своєчасності виплат не виконує. Прострочена заборгованість по кредитному договору становить 19680,60 грн., з яких заборгованість відповідача по Договору кредиту становить 1010.58 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом становить 13956,66 грн., заборгованість за пенею та комісією становить 3300,00 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 913,36 грн.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції зазначив, що погоджується з розрахунком заборгованості по кредитному зобовязанню, проведеним позивачем та не приймає до уваги заперечення з цього приводу відповідача, оскільки вони не ґрунтуються на доказах.

Щодо стягнення нарахованих штрафних санкцій на загальну суму 1413,36 грн., то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення штрафу на загальну суму 1413,36 грн. у зв'язку зі зверненням позивача до суду після спливу позовної давності.

Про те, повністю погодитися з висновком суду першої інстанції неможливо виходячи з наступного.

Під час розгляду справи апеляційним судом , відповідач ОСОБА_2 підтвердив, що дійсно Банком йому було видано кредитнку картку і він отримав кредит у розмірі 1200.00 грн. Зазначав, що спочатку сплачував заборгованість, а потім перестав. Погоджується з тим, що має заборгованість, так як під час подій на Майдані у Києві в грудні 2013 року у нього витягнули документи з гаманцем , де знаходилась і банківська картка.

З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач не систематично сплачував заборгованість по кредиту. Останній платіж був проведений 02.12.2013 року. Спочатку йому нараховувались відсотки на поточну та прострочену заборгованість по ставці 30% , а потім по ставці 34,80 % , а у подальшому по ставці 43,20 % ( ас.4-6)

Представник Банку підтвердив неможливість надання суду доказів дотримання процедури підвищення відсотків за користування кредитними коштами та надав суду розрахунок заборгованості по відсотках виходячи з базової ставки 30% річних , згідно якого загальний розмір відсотків за період з 31.08.2014 року по 30.09.2016 року складає 1233,37 гривні.

Відповідач погодився з наданим розрахунком та не заперечував стягнення суми заборгованості по відсотках .

З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини регулюються ст.ст. 204, 526, 530, 549, 638, 1054, 1056-1 ЦК України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України)

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться..

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Апеляційним судом встановлено, що строк дії банківської картки відповідача закінчився та відповідно після зазначеної дати укладений між сторонами договір закінчився. Разом із тим, закінчення строк дії договору та наявність боргу по кредиту не звільняють позичальника від сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Висновок колегії суддів, про те, що закінчення строку дії договору не припиняє право Банку на отримання відсотків за користування кредитними коштами відповідає правовій позиції Верховного суду України по справі № 2739 цс 15 від 21.09.2016 року та № 6-2129 цс 16 від 19.10.2016 року.

Таким чином з відповідача на користь Банку підлягає стягненню заборгованість у суммі 2443 грн.93 коп. яка складається із заборгованості по кредиту у сумі 1010 грн.58 коп.. та заборгованості по відсотках у сумі 1233 грн.37 коп. грн.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Згідно ч.4 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст., 303, 304, 307, 309, 313,314-316,88 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Петровича-задовольнити частково.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2016 року- скасувати. Ухвалити нове рішення. Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитом- 1010,58 грн, відсотки за користування кредитом в сумі 1233,37 грн., а всього 2443,93 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судових витрат в сумі 171,14 грн.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 1327,54 грн.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча суддя: В.А. Франко

Судді: В.І. Потапенко

ОСОБА_4