У х в а л а

іменем україни

30 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Іваненко Ю.Г.,Ступак О.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Первомайської міської ради Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за касаційними скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 05 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до Первомайської міської ради Миколаївської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої вимоги мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх бабуся -ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої, у тому числі, увійшла квартира АДРЕСА_1.

За життя, ОСОБА_6 склала заповіт, яким заповіла їм в рівних частках квартиру за адресою: АДРЕСА_2, а також на все інше належне їй майно, з чого воно б не складалось.

Однак оскільки вказану у заповіті квартиру заповідач продала ще за життя, вони (позивачі) вважають, що мають право на спадкування на все інше майно спадкодавця, що належало їй на день смерті, у тому числі і на квартиру №47, за вищевказаною адресою.

Проте із відповідною заявою про прийняття спадщини не звертались в зв'язку з важким матеріальним станом та юридичною необізнаністю щодо обов'язкової подачі заяви про прийняття спадщини у шестимісячний термін.

У травні 2016 року при зверненні до державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину, державним нотаріусом їм було відмовлено в оформлені спадщини у зв'язку із пропуском встановленого законом строку для її прийняття.

Посилаючись на неможливість оформлення своїх спадкових прав в державній нотаріальній конторі, а також те, що строк на прийняття спадщини пропущено з поважних причин, просили визначити їм додатковий строк, тривалістю в два місяці, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті їх бабусі.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 05 вересня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційнихскаргах ОСОБА_4 та ОСОБА_5просять скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 1269, 1272 ЦК України, врахувавши роз'яснення постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", належним чином оцінивши подані позивачами докази, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що останніми не доведено, що причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини були поважними та/або пов'язаними з істотними труднощами на вчинення цих дій.

Висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Зі змісту рішення судів і доданих до касаційних скарг матеріалів убачається, що скарги є необґрунтованими і наведені у них доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Доводи касаційнихскарг висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційніскарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 05 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В. Маляренко Ю.Г. Іваненко О.В. Ступак