Справа № 175/3995/17
Провадження № 4с/175/47/17
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2017 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.,

з участю секретаря Рись Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа: начальник управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 на неправомірне рішення та бездіяльність начальника управління ДВС, -

в с т а н о в и в :

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірне рішення та бездіяльність начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, в якій він просив визнати неправомірною бездіяльність начальника управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 щодо не прийняття постанови за результатами розгляду його скарги від 25.09.2017 року, поданої у виконавчому провадженні №44936519; визнати неправомірною бездіяльність начальника управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 щодо не направлення ОСОБА_1 постанови за результатами розгляду його скарги від 25.09.2017 року, поданої у виконавчому провадженні №44936519; визнати неправомірним рішення начальника управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 щодо відмови в задоволенні його скарги від 25.09.2017 року, поданої у виконавчому провадженні №44936519, із підстав, передбачених ч. 4 та ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»; зобовязати начальника управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2, або іншу посадову особу, яка буде виконувати обовязки начальника управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, повторно розглянути його скаргу від 25.09.2017 року, подану у виконавчому провадженні №44936519.

ОСОБА_1 у судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представники заінтересованої особи начальника управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 у судовому засіданні скаргу вважали необґрунтованою та просили відмовити в її задоволенні.

Вислухавши сторони, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають права оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2012 по справі № 2-6510/2011 позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 0.0. про захист прав споживача задоволений частково, зобов'язано фізичну особу-підприємця Петрову 0.0. повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно до Договору № ДК 06/12-10 від 02 грудня 2010 року та чинного на момент виконання сертифікату відповідності таких виробів. На примусове виконання вищевказаного рішення, 21 січня 2013 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області був виданий виконавчий лист № 2-6510/2011.

02 жовтня 2014 року на підставі виконавчого листа №2-6510/2011, який надійшов із Кіровського ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції, постановою державного виконавця ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження №44936519 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2012 року по справі №2-6510/2011 відповідно до якого, фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 Олександрівну зобов'язано повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно до Договору №ДК 06/12-10 від 02 грудня 2010 року та чинного на момент виконання сертифікату відповідності таких виробів. На даний час вищезазначене рішення суду ОСОБА_3 не виконане.

25 вересня 2017 року ОСОБА_1, як стягувач у виконавчому провадженні №44936519, на підставі ст.ст. 12, 82 Закону України «Про виконавче провадження» звернувся до начальника управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 зі скаргою на бездіяльність начальника Дніпровського районного ВДВС ОСОБА_5, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність начальника Дніпровського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 у виконавчому провадженні №44936519 щодо невиконання вимог п. 2 розділу IV та п. 3 розділу ІX Положення про автоматизовану систему виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 №2432/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.08.2016 №1126/29256, та зобовязати начальника Дніпровського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 привести виконавче провадження №44936519 у відповідність з вимогами п. 2 розділу IV та п. 3 розділу ІX Положення про автоматизовану систему виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 №2432/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.08.2016 №1126/29256, у т.ч.: внести до Автоматизованої системи виконавчих проваджень по виконавчому провадженню №44936519 сканкопії всіх документів (заяви, клопотання, скарги, запити державного виконавця, відповіді на запити державного виконавця, постанови про результати перевірки виконавчого провадження), які є у виконавчому провадженні №44936519. Так, листом начальника управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 за вих. №Л-503-02/1 від 10 жовтня 2017 року, ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні його скарги, та вказано, що скарга не відповідає вимогам ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Не погодившись з вищевказаним прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, імя та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, імя та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Судом встановлено, що скарга ОСОБА_1 подана ним 25 вересня 2017 року повністю відповідає вимогам ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженій наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5) та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1302/29432, якими повинен був керуватися начальник управління ДВС ОСОБА_2 при розгляді скарги ОСОБА_1 від 25 вересня 2017 року у виконавчому провадженні №44936519, не передбачені будь-які правові наслідки пропуску строку на оскарження, передбаченого ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, рішення начальника управління ДВС ОСОБА_2 про відмову в задоволенні скарги з підстав пропуску строку на оскарження не ґрунтується на положеннях Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, а тому є неправомірним.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Статтею 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», передбачено, що відповідно до цього Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби; державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», державні виконавці, керівники та спеціалісти органів державної виконавчої служби є державними службовцями; працівникам органів державної виконавчої служби, зазначеним у частині першій цієї статті, видаються посвідчення, зразок і порядок видачі яких затверджуються Міністерством юстиції України; працівник органу державної виконавчої служби користується правами і виконує обовязки, передбачені законом.

Отже, з урахуванням положень ст.ст. 7, 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», начальник управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 є державним виконавцем, державним службовцем, уповноваженою державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом і зобовязаний виконувати обовязки, передбачені законом.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Із урахуванням положення ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», на ОСОБА_2, як начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, покладений обовязок здійснювати контроль за рішеннями, діями чи бездіяльністю підпорядкованих їй державних виконавців, у т.ч., й шляхом розгляду скарг стягувачів у виконавчому провадженні.

Відповідно до п. 1 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень начальник управління державної виконавчої служби має право проводити перевірку законності виконавчого провадження що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані. Пунктом 2 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що начальник управління державної виконавчої служби проводить перевірку законності виконавчого провадження за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника).

Відповідно до п. 6 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень перевірка законності виконавчого провадження має бути проведена протягом десяти робочих днів, а зведеного виконавчого провадження - протягом п'ятнадцяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження.

Пунктом 7 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються: підстави перевірки виконавчого провадження; строки проведення перевірки; у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону; у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов'язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; строк виконання постанови; коло осіб, яким надсилаються копії постанови; інша необхідна інформація.

Якщо посадовою особою, зазначеною в абзацах третьому, пятому та шостому пункту 1 цього розділу, прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується). У разі якщо під час перевірки виконавчого провадження виявлено порушення вимог Закону, посадова особа, зазначена в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, в резолютивній частині постанови доручає начальнику органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, провести дії, передбачені абзацами другим і третім частини третьої статті 74 Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Частиною 4 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що на підставі письмової заяви учасника виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного звязку, електронною поштою або з використанням інших засобів звязку.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що з урахуванням вищезазначених фактичних обставин, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ст.ст. 7, 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ч. 1, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 1, 2, 6, 7 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016р. за №1302/29432, начальник управління ДВС ОСОБА_2 був зобовязаний розглянути скаргу ОСОБА_1 подану ним 25 вересня 2017 року у виконавчому провадженні №44936519, та за результатами розгляду вказаної скарги прийняти відповідну постанову, копію якої направити ОСОБА_1, як скаржнику.

У судовому засіданні представник начальника управління ДВС ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_6 стверджувала, що ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачені правові наслідки пропуску 10-денного строку на оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, а при прийнятті рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 25.09.2017 року у звязку з пропуском 10-денного строку на оскарження, начальник управління ДВС ОСОБА_2 керувався положеннями ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦК України, ст.ст. 67, 69, 72 ЦПК України. Але суд не погоджується з твердженнями представника зацікавленої особи, оскільки відповідно до положення ст. 1 ЦК України правовідносини між учасниками виконавчого провадження не регулюються цивільним законодавством, а частиною 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені строки оскарження (протягом 10 робочих днів) рішення та дії виконавця, посадової особи органів державної виконавчої служби, тобто частиною 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачені строки оскарження бездіяльності виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Неправильне застосування начальником управління ДВС ОСОБА_2 положень ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦК України, ст.ст. 67, 69, 72 ЦПК України призвело до безпідставної відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 поданої ним 25.09.2017 року із мотивів пропуску 10-денного строку на оскарження.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що неправомірна бездіяльність начальника управління ДВС ОСОБА_2 виразилася у не проведенні на підставі скарги ОСОБА_1 перевірки законності виконавчого провадження №44936519, не прийняття відповідної постанови про результати розгляду скарги ОСОБА_1, та не направлення скаржнику постанови про результати перевірки виконавчого провадження №44936519 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 25 вересня 2017 року у виконавчому провадженні №44936519.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно ст. 384 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 384 ЦПК України). Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ (ч. 2 ст. 384 ЦПК України).

Згідно ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6: за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК України.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

З урахуванням вищезазначеного, на підставі ст. 12, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 383-385 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Визнати неправомірною бездіяльність начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 щодо неприйняття постанови за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 25.09.2017 року, поданої у виконавчому провадженні №44936519.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 щодо не направлення ОСОБА_1 постанови за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 25.09.2017 року, поданої у виконавчому провадженні №44936519.

Визнати неправомірним рішення начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 щодо відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 25.09.2017 року, поданої у виконавчому провадженні №44936519, із підстав передбачених ч. 4, 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Зобовязати начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 або іншу посадову особу яка буде виконувати обовязки начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 25.09.2017 року, подану у виконавчому провадженні №44936519.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в пятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Озерянська Ж.М.