Ухвала

Іменем України

15 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К.,

УмновоїО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14 червня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у листопаді 2008 року ОСОБА_3 позичив у нього 116 тис. доларів США на строк до 03 грудня 2008 року, про що написав розписку. 13 березня 2009 року відповідач повернув йому частину позики, проте остаточно із ним не розрахувався, у результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 67 050 доларів США.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 67 050 доларів США, що станом на 05 жовтня 2011 року еквівалентно 534 388 грн. 50 коп., інфляційні втрати у розмірі 193520 грн. 32 коп., проценти у розмірі 49 361 грн. 93 коп. та пеню у розмірі 319 480 грн. 67 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 14 червня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 жовтня 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 67 000 доларів США основного боргу за договором позики від 1 вересня 2011 року та 1 820 грн. судових витрат. У стягненні суми інфляційних втрат, пені та 3 % річних відмовлено. Зараховано в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 01 вересня 2011 року кошти в сумі 300 євро, повернуті відповідачем ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_2 згідно розписок від 05 січня 2012 року, 06 лютого 2012 року та 04 квітня 2012 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Судові рішення в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 не оскаржені, тому в касаційному порядку не переглядаються (ст. 335 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Частково задовольняючи позов, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за договором позики, у результаті чого утворилася заборгованість, яку він, незважаючи на вимоги, не погасив. Крім того, боржник за договором позики, ОСОБА_3, судові рішення не оскаржив, а права заявника, ОСОБА_4, цими рішеннями не порушені, оскільки відсутні докази того, що договір позики було укладено в інтересах сім'ї.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України) і на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14 червня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 жовтня 2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

О.В.Умнова