Справа № 219/1523/16-ц
Провадження № 2/219/197/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.03.2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Наумової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПРИВАТБАНК»

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПРИВАТБАНК» (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.03.2010 року (далі - Кредитний договір) в розмірі 17 764,66 грн.

Як на підставу своїх вимог Позивач посилається на ті обставини, що 03.03.2010 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у розмірі 9800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, Відповідач належним чином не виконує умови Кредитного договору, у зв'язку з чим Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість перед банком, що станом на 07.02.2016 року становить 17 764,66 грн. та стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 грн.

Представник Позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглядати справу у відсутність представника позивача, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність та про те, що позовні вимоги визнає в частині заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом. Позовні вимоги в частині стягнення штрафу та стягнення пені не визнав у звязку з неправомірністю їх нарахування.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) установлено, що за кредитним договором ОСОБА_1 або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

03.03.2010 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого Відповідач отримав кредит у розмірі 9800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», що викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Пунктом 1.1.7.12 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформую іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором.

Згідно умов Кредитного договору, щодо зміни кредитного ліміту ОСОБА_1 керується пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», де зазначено, що Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт.

Пунктом 2.1.1.5.6 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що в разі невиконання зобов'язань за кредитним договором, позичальник зобов'язується на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Згідно з п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг», при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Умов та правил надання банківських послуг», ОСОБА_1 має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленій Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором.

Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов кредиту, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.03.2010р. (а.с.4-7).

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 07.02.2016 року має заборгованість у розмірі 15492,53 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом у сумі 8164,77 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 7327,76 грн.

Відповідачем вказаний розрахунок не спростований. Доказів погашення заборгованості суду не надано.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами та якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню, а з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума у розмірі 15492,53 грн.

Крім того, Позивач, звертаючись до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідача заборгованість за пенею та комісією за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 950 грн., штраф (фіксована частина) у сумі 500 грн. та штраф (процентна складова) у сумі 822,13 грн.

Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05.11.2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції.

Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У п.3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 01.12.2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Згідно матеріалів справи (змісту договору, копії паспорту тощо), відповідач ОСОБА_2, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р м. Соледар Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянином України, який зареєстрований та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені та штрафу, які нараховані після 14.04.2014 року, є необґрунтованим.

Таким чином, вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення пені (комісії) за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 950 грн., задоволенню не підлягають.

У задоволенні вимог про стягнення штрафу (фіксована частина) у сумі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у сумі 822,13 грн. суд відмовляє у повному обсязі, оскільки нарахування цих штрафних санкцій здійснена на час подання позивачем позову до суду.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, на підставі статей 525, 526, 530, 611, 624, 625, 629, 634, 1054 ЦК України, керуючись статтями 10, 11, 57-60, 64, 74, 88,169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН НОМЕР_1), який зареєстрований за адресою згідно позовної заяви: м. Соледар, вул. Комсомольська буд.105, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банку «Приватбанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, р/р 3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.03.2010 року, а саме: заборгованість за кредитом у сумі 8164,77 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 7327,76 грн.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з пені за користування кредитом в сумі 950 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 822,13 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН НОМЕР_1), який зареєстрований за адресою згідно позовної заяви: м. Соледар, вул. Комсомольська буд.105, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банку «Приватбанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, р/р 3111, МФО 305299, ) судові витрати в сумі 1378 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Т.В.Давидовська