462/5358/16-ц 2/441/233/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2017 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Яворської Н.І.,

з участю секретаря Сороки М.В.,

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

20.01.2017р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 25.04.2014р. між ним та ОСОБА_3 було укладено договір позики. Відповідно з умовами вказаного договору відповідач отримав від нього суму грошових коштів у розмірі 1800, 00 доларів США (на день написання позовної заяви за офіційним курсом НБУ за 1 долар-25,93 грн.) становить 46674 грн. 00 коп, 900 євро (на день написання позовної заяви за офіційним курсом НБУ за 1 євро -28,94 грн.) становить 26046 грн. 00 коп., 10000 грн., а всього 82 720 грн. 00 коп.

Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується розпискою від 25.04.2014р. Відповідно до даної розписки, відповідач зобов"язувався повернути грошові кошти поетапно у розмірі 350 дол. США щомісячно, а кінцевий строк повернення позики був 31 грудня 2014р. На день написання позовної заяви відповідач свої зобов"язання не виконав, жодних коштів не повернув, неодноразові пропозиції здійснити повернення боргу в добровільному порядку залишені відповідачем без уваги та задоволення, а тому він змушений звернутися до суду з цим позовом.

Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на його користь суму основного боргу за договором позики у розмірі 82720 грн. 00 коп., проценти за користування грошовими коштами в розмірі 34532 грн. 00 коп , 3% річних в розмірі 4963 грн. 00 коп., а всього 122215 грн. 00 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги, та додав, що всі обставини позову викладені у позовній заяві, відповідач працював у нього у зв"язку з чим він позичив йому спірну суму грошей.

Представник відповідача - ОСОБА_2, в судовому засіданні просив відмовити в позові з мотивів викладених у запереченні та пояснив, що долучена розписка не є належним та допустимим доказом у даній справі, в ній прізвище позивача не зазначено, що викликає сумнів про належну особу позивача.

Проаналізувавши пояснення позивача та представника відповідача, підстави позовних вимог, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлено.

Спір витікає з цивільних правовідносин, що регулюються главою 71 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. ст.525,526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно дост. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач на доведення своїх вимог у заявленому позові подав як доказ документ, який не містить назви. Із змісту тексту вбачається, що мова іде про боргові зобов"язання ОСОБА_3 але перед ким виникають ці зобов"язання незазначено (а.с.8)

Позивачем не підтверджено передачу відповідачу зазначених коштів за спірним договором позики, і як він пояснив в судовому засіданні, в день написання розписки відповідачу гроші не передавав, доказів, що відповідач саме в нього позичав гроші або, що частково виконав зобов"язання за зазначеним договором позики, суду не надано, та в суді таких не добуто, отже суд приходить до висновку, що зазначений договір позики є неукладеним; таким чином, відповідальність за порушення грошового зобов"язання та стягнення трьох процентів річних від простроченої суми до відповідача застосуванню не підлягає.

Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що предметом розгляду справи є стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Оскільки рішення ухвалено не на користь позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені ним і документально підтверджені судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст..ст. 10, 11, 60, 209 , 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 122 215 (сто двадцять дві тисячі двісті п'ятнадцять ) грн. 00 коп. відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_4