Справа № 473/3257/17
"30" листопада 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Вуїва О.В.,
при секретарі Заблоцькій М.М.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську цивільну справу за позовом Вознесенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених коштів,
У вересні 2017 року Вознесенське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених коштів, вказуючи на те, що 23 березня 2000 року відповідачка була постановлена на пенсійний облік, як отримувач пенсії за віком.
З 08 лютого 2005 року за заявою ОСОБА_2 їй було проведено перерахунок пенсії з більшого заробітку, при цьому середньомісячний заробіток визначено в 777,74 грн.
Однак під час обрахування помилково не включено заробітну плату відповідачки, отриману нею після 01 липня 2000 року з врахуванням чого середній заробіток для обчислення пенсії фактично мав складати 566,79 грн.
Помилка в обчисленні середнього заробітку призвела до переплати пенсії в розмірі 13 242,34 грн.
Вказані помилка та переплата були виявлені працівниками пенсійного фонду лише в січні 2015 року під час звернення ОСОБА_2 з приводу перерахунку пенсії у зв'язку з її звільненням з роботи та частково відшкодовані відповідачкою.
Від відшкодування решти переплати відповідачка відмовилася.
Враховуючи те, що перерахунок та виплата відповідачці пенсії за віком були проведені управлінням через рахункову помилку в більшому розмірі, ніж визначено законом, а тому позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь залишок надмірно виплаченої пенсії в розмірі 12 242,34 грн.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, судом відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в пресі, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого порядку вирішення справи.
Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема судом встановлено, що 23 березня 2000 року відповідачка була постановлена на пенсійний облік, як отримувач пенсії за віком.
З 08 лютого 2005 року за заявою ОСОБА_2 їй було проведено перерахунок пенсії з більшого заробітку, при цьому середньомісячний заробіток визначено в 777,74 грн.
Однак під час обрахування помилково не включено заробітну плату відповідачки, отриману нею після 01 липня 2000 року з врахуванням чого середній заробіток для обчислення пенсії фактично мав складати 566,79 грн.
Помилка в обчисленні середнього заробітку призвела до переплати пенсії в розмірі 13 242,34 грн.
Вказані помилка та переплата були виявлені працівниками пенсійного фонду лише в січні 2015 року під час звернення ОСОБА_2 з приводу перерахунку пенсії у зв'язку з її звільненням з роботи та частково відшкодовані відповідачкою.
Аналізуючи вимоги позивача, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку.
Пунктами 3, 4 «Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру та списання сум переплат, що є безнадійними до стягнення», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4 (в редакції постанови від 25 листопада 2014 №25-3) визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».
У разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.
Водночас згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Однак, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Таким чином виключними підставами для повернення виплачених у вигляді пенсії коштів є недобросовісність набувача або рахункова помилка.
Аналогічні правові позиції виклав Верховний Суд України в своїх постановах, які згідно з вимогою ч.1 ст.360-7 ЦПК України мають враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, зокрема в постановах від 22 січня 2014 року по справі №6-151цс13 та від 02 липня 2014 року по справі №6-91цс14, згідно яких за змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.
Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.
Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).
Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.
Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності та доведеності цих фактів.
В судовому засіданні встановлено, що підставою для нарахування та виплати ОСОБА_2 пенсії в надмірному розмірі є неврахування працівниками пенсійного фонду при розрахунку пенсії заробітної плати відповідачки, отриманої нею після 01 липня 2000 року за наявності в останніх на момент розрахунку достовірної інформації про періоди та розміри такого заробітку.
В той же час рахункова помилка за своїм змістом, смисловим та логічним значенням це математична помилка, зокрема помилка під час здійснення математичних дій, розрахунків (множення, додавання, іншого обрахунку).
До рахункової помилки не можна віднести помилки у застосуванні бази (періодів, сум) розрахунку середнього заробітку для нарахування пенсії, неправильне тлумачення закону, інші свідомі помилкові дії, не повязані з помилками під час здійснення математичних дій, розрахунків.
Жодних доказів того, що така помилка є суто математичною матеріали справи не містять.
Таким чином суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.
Водночас в силу вимог ч. 4 ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі (судовий збір) покладаються на рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 88, 209, 212, 213, 214, 215, 226, 228, 233 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог Вознесенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених коштів відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачки, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання нею копії рішення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В.Вуїв