Справа № 697/598/17
№ пров. 2/697/345/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді - Хорошун О.В.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Каневі справу за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади с. Ліпляве в особі Ліплявської сільської ради Канівського району, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до територіальної громади с. Грищинці в особі Грищинецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 05.09.1997 року померла його тітка ОСОБА_4, після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) загальною площею 3,56 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в адміністративних межах Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області. Вказана земельна ділянка належить спадкодавцеві на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧР № 0093889. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Канівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 08.07.1998 року, ОСОБА_4 заповіла все своє майно його батькові ОСОБА_6, який помер 04.08.1999 року. В своєму заповіті, посвідченому секретарем виконкому Ліплявської сільської ради все своє майно ОСОБА_6 заповів позивачу та його сестрі. Позивач є спадкоємцем пятої черги у відповідності до ст. 1265 Цивільного кодексу України, спадкового майна після смерті тітки, прийняв спадщину та фактично вступив у володіння вказаним майном та на даний час ним користується. За невідомих обставин спадкодавцем було втрачено Сертифікат на право на земельну частку (пай). Єдиним доказом отримання спадкодавцем Сертифікату є його ксерокопія, яка збереглася в позивача та довідка Держгеокадастру за № 31-23-0.191-44/178-17 від 22.02.2017 року про те, що взамін сертифікату серії ЧР № 0093889 його тітці державний акт не видавався. Позивач звернувся до Канівської державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу, яким є Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0093889, який обовязково необхідно подати державному нотаріусу для оформлення права на спадщину та видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай). На даний час у позивача виникла необхідність оформити право власності на земельну ділянку з метою передачі її в оренду, однак відмова нотаріуса у видачі свідоцтва перешкоджає це зробити. Просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,56 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в межах Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області, яка належала померлій ОСОБА_4.

21.03.2017 року ухвалою Канівського міськрайонного суду за клопотанням представника позивача було замінено неналежного відповідача територіальну громаду с. Грищенці в особі Грищенецької сільської ради Канівського району Черкаської області на належного територіальну громаду с. Ліпляве в особі Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області.

Ухвалою суду від 21.03.2017 року по справі було залучено в якості співвідповідача ОСОБА_3, оскільки остання є також спадкоємцем за законом.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 у судове засідання не зявилися, надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами у справі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять їх задовольнити.

Представник відповідача - територіальної громади с. Ліпляве в особі Ліплявської сільської ради Канівського району в судове засідання не зявився, до суду надійшла телефонограма, в якій просить розглядати справу без участі їх представника, заперечень до позову не мають.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, направила до суду телефонограму про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю, не заперечує стосовно їх задоволення та визнання за ОСОБА_2 права власності на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_4

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, зокрема:

- з свідоцтва про смерть серія І-СР № 061506 (а.с.5), що ОСОБА_4 померла 05.09.1997 року в с. Ліпляве Канівського району Черкаської області.

- з свідоцтва про смерть серія І-СР № 110872 (а.с.5), що ОСОБА_6 помер 04.08.1999 року в м. Черкаси.

- з свідоцтва про смерть серія І-СР № 097662 (а.с.6), що ОСОБА_8 померла 12.08.2008 року в с. Ліпляве Канівського району Черкаської області.

- з копії сертифікату на земельну частку (пай) серії ЧР № 0093889 вбачається, що ОСОБА_4 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності с/г підприємства ім. Гайдара розміром 3,56 в умовних кадастрових гектарах (а.с.12).

- з довідки Управління Держгеокадастру у Канівському районі № 31-23-0.191-44/178-17 від 22.02.2017 року, що вартість земельної частки (паю) в КСП ім. Гайдара по Ліплявській сільській раді становить 132098,15 грн. та державний акт на право власності на земельну ділянку в замін сертифікату на земельну частку (пай) серія ЧР 0093889 на імя ОСОБА_4 не видавався (а.с.13).

- з газети «Час пік» № 8 від 22.02.2017 року, що розміщено оголошення про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧР № 0093889 виданий на підставі рішення Канівської РДА № 188 від 19.06.1996 року на імя ОСОБА_4 вважати втраченим і недійсним (а.с.14).

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, та ніким не оспорюється, що позивач ОСОБА_2 є племінником померлої ОСОБА_4, так як це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами: свідоцтвом про народження V-УР № 0961542 від 14.02.1964 року (а.с.9), згідно якого вбачається, що батьком позивача ОСОБА_2 є ОСОБА_6, який в свою чергу прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 (а.с.43-46).

Відповідно до відповіді наданої Канівською державною нотаріальною конторою № 498/02-14 від 21.03.2017 встановлено, що після смерті ОСОБА_4, яка померла 05.09.1997 року, спадщину за заповітом прийняв ОСОБА_6, що мешкає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.43-47).

Відповідно до відповіді наданої Канівською державною нотаріальною конторою № 451/02-14 від 16.03.2017 встановлено, що після смерті ОСОБА_6, який помер 04.08.1999 року спадщину за законом прийняла ОСОБА_8, що мешкає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.32-37).

Відповідно до відповіді наданої Канівською державною нотаріальною конторою № 452/02-14 від 16.03.2017 року встановлено, що після смерті ОСОБА_8, яка померла 12.08.2008 року спадщину за законом прийняли ОСОБА_3, що мешкає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, що мешкає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.28-31).

Оскільки, ОСОБА_4 померла 05.09.1997 року, тому у відповідності до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини та прийняття її до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 537 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше.

У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України).

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом пятої черги після смерті своєї тітки ОСОБА_4, який фактично прийняв спадщину у вигляді земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,56 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в межах Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області.

На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 537,549 ЦК України 1963р., постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року , суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до територіальної громади с. Ліпляве в особі Ліплявської сільської ради Канівського району, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючим в ІНФОРМАЦІЯ_5, в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,56 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в межах Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області, яка належала померлій ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий О . В . Хорошун