Справа № 2-2658/08
УХВАЛА

21 березня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Кирилюк А.І.

при секретарі Янощук Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові в залі суду скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на дії державного виконавця Галицького відділу державної вииконавчої служби Львівського МУЮ ОСОБА_3. про скасування постанов державного виконавця,

в с т а н о в и в:

Представник скаржика звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову Галицького відділу державної вииконавчої служби Львівського МУЮ від 29 березня 2016 року про відкриття виконавчого провадження та скасувати постанову Галицького відділу державної вииконавчої служби Львівського МУЮ від 23 червня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувану.

В своїй скарзі покликається на те, що 01 грудня 2014 року ухвалою Апеляційного суду Львівської області у справі №1309/7990/12 замінено стягувана ОСОБА_4 на ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з виконання ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 10.11.2008 року, постановленої за наслідками розгляду за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Поновлено ОСОБА_2 строк на предявлення до виконання виконавчого листа.Виконавчий лист був предявлений до виконання в Галицький ВДВС ЛМУЮ. Згодом своєю постановою у виконавчому провадженні №46163530 Галицький ВДВС ЛМУЮ повернув назад виконавчий лист стягувачу, тобто ОСОБА_229 грудня 2015 року ухвалою Залізничного районного суду м.Львова скасовано постанову у виконавчому провадженні №46163530 про повернення виконавчого документа стягувану.22 березня 2016 року вищевказаний лист разом із ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 29 грудня 2016 року, в інтересах стягувача, ОСОБА_2 знову предявлений в цю саму службу її представником, ОСОБА_8.25 серпня 2016 року на адресу ОСОБА_1 надійшов лист із постановою у виконавчому провадженні №50619404 від 23 червня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу. Разом з цим скаржник наголосив, що постанова від 23 червня 2016 року є першим процесуальним документом, з якого ОСОБА_1 довідався про наявність виконавчого провадження, оскільки постанови про відкриття виконавчого провадження йому не надсилалось. Доказом є відсутність у матеріалах виконавчого провадження №50619404 супровідних документів про належне вручення йому такої постанови. Використовуючи ключ доступу в мережі Інтернет, що вказаний у постанові про повернення виконавчого документа від 23 червня 2016 року, скаржнику стало відомо про іншу постанову, датовану 29 березня 2016 року про відкриття виконавчого провадження №50619404. Звідси, процесуальний строк на оскарження дій виконавця пропущений з незалежних від нього причин. У звязку із тим, що 29 березня 2016 року державний виконавець у своїй постанові про відкриття виконавчого провадження неправомірно вказав сторону - стягувана в особі ОСОБА_4 замість правильної ОСОБА_2, представник скаржника змушений був звернутись до суду зі скаргою, яку просить задовольнити.

Представники скаржника в судовому засіданні скаргу підтримали, покликаючись на мотиви такої, та просять скаргу задовольнити.

Представник Галицького ВДВС Львівського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак матеріалів справи є достатньо для прийняття рішення, що не перешкоджає розгляду скарги у їх відсутності.

Заслухавши пояснення представників скаржника, дослідивши матеріали справи, оглянувши цивільну справу №2-2658/08, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст. 385 ЦПК України пропущений строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У відповідності до ч.1 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Судом встановлено, що 10.11.2008р. Залізничним районним судом м.Львова затверджено мирову угоду, згідно якої ОСОБА_4 зобовязується до 20.11.2008р. відкрити розрахунковий рахунок в Ощадбанку України для перерахування коштів, а ОСОБА_5 зобовязується перерахувати на вказаний разрахунковий рахунок позивача 38000,00 грн., що еквівалентно 6529 доларам США по курсу НБУ станом на 10.11.2008р.

Залізничним районним судом м.Львова 01.08.2012р. видано виконавчий лист №2-2658/08 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 38000,00 грн. боргу.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 01.12.2014р. замінено стягувача ОСОБА_4 на ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з виконання ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 10.11.2008р., постановленої за наслідками розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та поновлено пропущений строк для предявлення виконавчого листа до виконання, виданого 01.08.2012р. Залізничним районним судом м.Львова, за наслідками справи №2-2658/08 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.12.2015 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Скасовано постанову старшого державного виконавця Галицького відділу державної вииконавчої служби Львівського МУЮ ОСОБА_9 у виконавчому провадженні №46163530 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2015р.

22 березня 2016 року виконавчий лист разом із ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 29 грудня 2016 року, в інтересах стягувана, ОСОБА_2 був повторно предявлений в Галицький ВДВС ЛМУЮ її представником, ОСОБА_8.

25 серпня 2016 року на адресу ОСОБА_1 надійшов лист із постановою у виконавчому провадженні №50619404 від 23 червня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу. Разом з цим у судовому засіданні представник скаржника наголосив, що постанова від 23 червня 2016 року є першим процесуальним документом, з якого ОСОБА_1 довідався про наявність виконавчого провадження, оскільки постанови про відкриття виконавчого провадження йому не надсилалось, про що свідчить відсутність у матеріалах виконавчого провадження №50619404 супровідних документів про належне вручення йому такої постанови

Використовуючи ключ доступу в мережі Інтернет, що вказаний у постанові про повернення виконавчого документа від 23 червня 2016 року, скаржнику стало відомо про іншу постанову, датовану 29 березня 2016 року про відкриття виконавчого провадження №50619404.

Відповідно ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими для виконання на всій території України.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

У відповідності до ст.ст. 1, 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частинами 1 та 2 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Однак на неодноразову вимогу суду, Галицький ВДВС ЛМУЮ не надав суду жодних доказів, які б свідчили про підставність винесення ними оскаржуваних постанов.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що строк пропущений з підстав, які не залежали від скаржника, а тому клопотання про поновлення строків на звернення до суду слід задовольнити та поновити такі.

Беруди до уваги те, що державним виконавцем Галицького ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_3 не додержано вимог Закону України Про виконавче провадження при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 23.06.2016 р., з підстав п.2 ч.1 ст. 47, ст.50 Закону України Про виконавче провадження, а тому така не може вважатися правомірною і підлягає скасуванню.

Окрім того, суд приходить до переконань про не виконання вимог ухвали Апеляційного суду Львівської області від 01.12.2014 року про винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, де стягувачем вказано ОСОБА_4 замість ОСОБА_2, у звязку із чим так слід скасувати постанову Галицького відділу державної вииконавчої служби Львівського МУЮ від 29 березня 2016 року про відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 368, 383, 384, 385, 387 ЦПК України, ст.ст. 6, 11, 12, 20, 32, 52, 82 Закону України "Про виконавче провадження", суд

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду зі скаргою.

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову Галицького відділу державної вииконавчої служби Львівського МУЮ від 29 березня 2016 року про відкриття виконавчого провадження №50619404.

Скасувати постанову Галицького відділу державної вииконавчої служби Львівського МУЮ від 23 червня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувану №50619404.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя(підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: