Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/1618/16-ц Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Талько О.Б.,

суддів: Гансецької І.А., Микитюк О.Ю.,

за участю секретаря Ковальської Я.В.,

.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд, які розташовані в м. Радомишлі по вул. Шевченка, №20.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що дане нерухоме майно належало його матері ОСОБА_3, яка померла 1 жовтня 2006 року.

Позивач вказує, що прийняв спадщину після смерті матері, подавши у встановлений законом строк заяву до нотаріальної контори. Окрім того, спадщину також прийняла його сестра - відповідач у справі ОСОБА_2, а також його батько ОСОБА_4, який помер 8 березня 2008 року та не встиг оформити свої спадкові права.

На даний час сестра не має можливості відмовитись від спадщини на його користь та не вживає реальних дій щодо оформлення спадкових прав, чим порушує його права.

З огляду на вищезазначене, позивач просив задовольнити його позов.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частинами 1,2 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на імя кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

В судовому засіданні встановлено, що 1 жовтня 2006 року померла мати сторін ОСОБА_3, якій належала на праві власності ? частина житлового будинку №20 по вул. Шевченка в м. Радомишлі Житомирської області. Спадщину після її смерті у встановлений законом строк прийняв її чоловік ОСОБА_4, а також діти ОСОБА_2 і ОСОБА_1

18 березня 2008 року помер батько сторін та останні прийняли спадщину після його смерті.

18 грудня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали у Радомишльській державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на 1/3 частину грошових вкладів, а також на 1/6 частину грошових вкладів після смерті батька .

Окрім того, 18 грудня 2011 року сторони отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину легкового автомобіля після смерті батька.

Відповідно до розяснень, які містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Cуду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Таким чином, прийнявши спадщину та оформивши спадкові права на частину майна, позивач не позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом й на відповідну частку вказаного житлового будинку, яка входить до спадкової маси.

Та обставина, що ОСОБА_2 не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом та не має можливості відмовитись від спадщини на користь позивача, не свідчить про наявність у останнього перешкод щодо оформлення спадкових прав на вказане житлове приміщення.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка в судовому засіданні визнала позов, що, на думку позивача, свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог, не спростовують висновків суду, оскільки в силу положень ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову рішення про задоволення позовних вимог ухвалюється за наявності для того законних підстав.

З огляду на вищезазначене, підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 209,303,304,307,308,314,315,319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів

Головуюча : Судді: