27 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
ЄвтушенкоО.І., Євграфової Є.П., Мостової Г.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнових збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про відшкодування майнових збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 06 вересня 2016 року о 07 год. 50 хв. по вул. Суворова, 5 в м. Борисполі, Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої ОСОБА_5, керуючи мотоциклом «Хонда», без державного номерного знаку, перед поворотом ліворуч не був уважним й не надав дорогу автомобілю, що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай», державний номерний знак
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 не була застрахована.
З метою визначення розміру збитку, завданому транспортному засобу внаслідок ДТП, ОСОБА_4 замовлено проведення оцінки завданих збитків внаслідок пошкодження автомобіля «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1, 2013 року випуску, яка згідно калькуляції проведення ремонтних робіт, виконаних ТОВ «Едем-Авто», від 07 вересня 2016 року, становить 44 850 грн, які ним оплачені згідно платіжних квитанцій.
Крім того, ОСОБА_4 поніс витрати на проведення огляду та дефектування автомобіля в розмірі 740 грн та витрати за послуги банку в розмірі 15 грн.
Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просив стягнути з
ОСОБА_5 на свою користь завдану майну шкоду внаслідок ДТП в розмірі 44 850 грн, витрати на проведення огляду та дефектування автомобіля в розмірі 740 грн та витрати за послуги банку в розмірі 15 грн, а всього просив стягнути 45 605 грн. Крім того, ОСОБА_4 просив стягнути з
ОСОБА_5 на свою користь завдану моральну шкоду внаслідок ДТП в розмірі 10 000 грн. Вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 березня

2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 завдані майнові збитки внаслідок ДТП в розмірі 44 850 грн, витрати за проведення оцінки майнового збитку автомобіля в розмірі 740 грн та судовий збір в розмірі 551 грн 20 коп. Всього стягнуто 46 141 грн 20 коп.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2017 року рішення дарницького районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від

16 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2017 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позовні вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із обґрунтованості та доведеності заявлених позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 06 вересня 2016 року о 07 год. 50 хв. по вул. Суворова, 5 в м. Борисполі, Київської області сталася ДТП, при якій ОСОБА_5, керуючи мотоциклом «Хонда», без державного номерного знаку, перед поворотом ліворуч не був уважним й не надав дорогу автомобілю, що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_7

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч. 3

ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 не була застрахована.

З метою визначення розміру збитку, завданого внаслідок пошкодження під час ДТП автомобілю, ОСОБА_4 замовлено проведення попереднього огляду належного йому автомобіля «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1, 2013 року випуску, та розрахунок вартості ремонтних робіт, за що сплачено на підставі квитанції № 71 від 05 жовтня 2016 року кошти в сумі 740 грн.

Окрім того, на замовлення ОСОБА_4 ТОВ «Едем-Авто» здійснено відновлювальний ремонт належного йому транспортного засобу, вартість якого згідно з Актом виконаних робіт від

07 вересня 2016 року, становить 44 850 грн. Дана сума перерахована позивачем на рахунок ТОВ «Едем-Авто» платіжними квитанціями.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а сааме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1

ст. 1188 ЦК України).

Згідно розʼяснень викладених в п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ України від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшли правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, при цьому судами обґрунтовано покладено в основу судових рішення Акт виконаних робіт від 07 вересня 2016 року по відновленню пошкодженого після ДТП належного ОСОБА_4 автомобіля, виконаних ТОВ «Едем-Авто» на замовлення позивача, оскільки такий акт є калькуляцією виконаних робіт, має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку й відповідачем не спростований.

Крім того, представнику відповідача було роз'яснено судом першої інстанції право заявити клопотання про призначення автотехнічної експертизи з метою визначення розміру заподіяних позивачу збитків, проте останній відмовився скористатися своїм правом.

Клопотання про призначення по справі автотехнічної експертизи в суді апеляційної інстанції сторонами по справі також не заявлялось.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2017 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 березня

2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнових збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Г.І. Мостова