Справа № 415/487/17
Провадження № 4-с/415/5/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.17 року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючого судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі Дьоміновій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на дії державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, третя особа ОСОБА_3,

у с т а н о в и в :

Представник боржника ОСОБА_1 ОСОБА_4 звернувся до Лисичанського міського суду із скаргою на дії державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, третя особа ОСОБА_3 .

В обґрунтування вимог представник боржника ОСОБА_2 посилаються на те, що у провадженні Лисичанського міського відділу ДВС знаходиться на виконанні виконавчий лист № 2/415/2551/15 від 12.08.2016 року, виданий Лисичанським міським судом Луганської області. Представнику боржника стало відомо, що державним виконавцем накладено арешт на автомобіль DAEWOO NEXIA 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1 vin № XWBJD32UDSA000545, який належить боржнику. Боржник з накладенням арешту на автомобіль не згоден виходячи з наступного. На підставі кредитно-заставного договору № LGY0AN16920880, УКЛАДЕНОГО МІЖ пат кб Приват Банк» та ОСОБА_1 від 08 серпня 2008 року, автомобіль DAEWOO NEXIA 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1 належить ОСОБА_1В, є предметом застави, тобто на цей майно накладено обтяження. Згідно абз.6 ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Такого рішення немає, оскільки згідно існуючого рішення суду, за яким відкрито виконавче провадження, передбачає стягнення суми боргу в грошовому еквіваленті. Накладення арешту на автомашину створило подвійну відповідальність, адже майно є предметом застави. Це порушує права боржника. Тому просить визнати дії державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби щодо накладення арешту на заставне майно, автомобіль DAEWOO NEXIA 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1 vin № XWBJD32UDSA000545 неправомірним та зобов»язати державного виконавця скасувати постанову про накладення арешту на заставне майно.

У судовому засіданні представник боржника ОСОБА_2 підтримав скаргу та просив її задовольнити. У своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у скарзі, про що надав суду відповідні докази. У подальшому просив розглядати справу без його участі.

Представник Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_5 у судовому засіданні скаргу не визнала, подала до суду письмові заперечення, а також пояснила, що нею відкрито виконавче провадження № 52159161 на підставі виконавчого листа Лисичанського міського суду № 2/415/2551/15 від 12.08.2016 року про стягнення заборгованості в сумі 80 489,31 грн. з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 05.10.2016 року набрала чинності нова редакція Закону України «Про виконавче провадження», де статтею 54 цього Закону передбачений порядок виявлення дебіторської заборгованості боржника-юридичної особи, фізичної особи-підприємця, а не звернення стягнення на заставлене майно. 09.09.2016 року за заявою стягувача було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 21.12.2016 року стягувач звернувся із заявою про розшук майна боржника, а саме: автомобіля DAEWOO NEXIA 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1 та автомобіля НОМЕР_2. 21.12.2016 рок винесена постанова про розшук майна боржника, а саме автомобіля НОМЕР_2 та автомобіля DAEWOO NEXIA 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1. Статтею 55 Закону України «Про виконавче провадження» визначений вичерпний перелік майна,на яке можу бути звернуто стягнення. Крім того звернення стягнення заставного майна відбувається на користь стягувача-заставодержателя, тому вважає,що в її діях відсутні порушення норм права. У задоволені скарги просила відмовити. У подальшому просила розглядати справу без її участі, про подала заяву.

Третя особа, представник стягувача ПАТ КБ «Приват-Банк» ОСОБА_6 у судовому засіданні просив відмовити у задоволені скарги, бо вважає дії державного виконавця правомірними. Боржник отримав по договору з ПАТ КБ «ПриватБанк» кошти на купівлю автомашини, які не повертав, тому Банк звернувся з позовом до суду про стягнення з боржника заборгованості за кредитом. За отримані грошові кошти боржник придбав автомобіль , який на теперішній час, дійсно перебуває в заставі у банка, але факт накладення арешту на цю автомашину, ніяким чином не порушує права ні банку, ні боржника, бо виконується рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. Оскільки у боржника є два автомобіля, автомобіль придбаний за кошти видані банком, необхідно вилучити у боржника та продати на аукціоні, погасивши суму боргу. Продавши автомашину через аукціон, рішення суду буде виконано, заборгованість погашена. Добровільно боржник заборгованість не погоджується погашати. У подальшому просив розглядати справу без його участі, подавши суду заяву.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з»явився, належним чином повідомлявся про дінь і час розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 цього Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі № 1-7/2013, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі Шмалько проти України вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Відповідно до статті 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Лисичанському відділі державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області перебуває виконавчий лист № 2/415/2551/15 від 12.08.2016 року виданий Лисичанським міським судом про стягнення заборонності за кредитним договором ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 в сумі 80 498,31 грн.

На підставі заяви представника стягувача ОСОБА_7 від 07.09.2016 року № 3842 заявлено клопотання про накладення арешту на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою ВП № 52159161 державним виконавцем Безволенко А.С. 09.09.2016 року відкрито виконавче провадження, яким боржнику надано 7 днів для добровільного виконання рішення суду ( а.с.47)

09.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

У зв»язку з невиконанням рішення суду, держаним виконавцем 21.12.2016 року було відкрито постанову про розшук майна боржника( а.с.45) , відповідно до якої було встановлено, що Регіональним сервісним центром МВС України в Луганській області за боржником ОСОБА_1 зареєстровано транспортні засобі, а саме автомобіль НОМЕР_2. та автомобіль DAEWOO NEXIA 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1 vin № XWBJD32UDSA000545 ( а.с.45) .

Відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», прийнятого 02.06.2016 року № 1404-VIII( далі-Закон) , встановлено Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника. Пунктом 1 передбачено звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Пунктом 8 передбачено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт і вилучення майна (коштів) боржника боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через пять робочих днів після накладення арешту. Відповідно до ст. 51 Закону для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:

3) наявна письмова згода заставодержателя.

Відповідно до ст. 55 Закону та Додатку до ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII визначений вичерпний перелік майна, на яке не може бути звернено стягнення, стягнення заставного майна проводиться саме на користь стягувача-заставодержателя та з його згоди.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що в діях державного виконавця відсутні порушення норм права , а саме в частині накладення арешту на автомашину боржника автомобіль DAEWOO NEXIA 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1 vin № XWBJD32UDSA000545, бо боржником не приймаються заходи щодо погашення кредитної заборгованості за рішенням суду.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 208-210, 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволені скарги ОСОБА_1 ОСОБА_2 на дії державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, третя особа ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.Б.Чернобривко