Справа № 462/5279/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді - Гедз Б.М.

при секретарі - Рущак Т.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування,-

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5. Свої позовні вимоги мотивує тим, що її мати на випадок своєї смерті залишила заповіт від 18.02.2010 року, за яким все своє майно заповіла їй. Так, згідно свідоцтва про право власності на квартиру, квартира АДРЕСА_1належала на праві спільної сумісної власності її батькам - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 28.06.2010 року батько помер, після його смерті залишилось майно, а саме - ? частка вказаної квартири, спадкоємцями якої є вона - 3/8 частки, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом та її мати - 1/8 частки, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом. 15.10.2014 року її мати померла, вона для оформлення спадщини, 1/8 частки квартири АДРЕСА_1звернулася до приватного нотаріуса ЛМНО ОСОБА_4В, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність документу, що підтверджує реєстрацію свідоцтва про право на спадщину в Обласному комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризаційної та експертної оцінки», тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити.

Представник Львівської міської ради ОСОБА_2 проти позову не заперечив, зазначив, що в матеріалах даної справи та спадкової справи наявні документи, що підтверджують факт звернення ОСОБА_3, яка є дочкою ОСОБА_5 в шестимісячний строк до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.01.2011 р. вбачається, що на 3/8 часток квартири АДРЕСА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_3, а на 1/8 - ОСОБА_5, проте остання не зареєструвала дане свідоцтво в обласному комунальному підприємстві ЛОР "БТІ та ЕО". Просить постановити законне та обгрунтовне рішення.

Третя особа приватний нотаріус ЛМНО ОСОБА_4, яка була належним чином повідомленою про час, день і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, натомість подала суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує і просить розглядати справу за її відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, в тому числі копію спадкової справи № 3/2015, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі змісту ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що 15.10.2014 року померла мати позивачки ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №373015 від 16.10.2014 року (а.с.8).

Згідно даних свідоцтва про право власності на квартиру №22672 від 28.06.1994 року квартира №134 на вул. С. Петлюри, 25 у м. Львові належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Загальна площа квартири становить 45,4 кв.м. (а.с.11).

Також встановлено, що 18.02.2010 року ОСОБА_5 на випадок смерті склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла доньці ОСОБА_3 (а.с. 9).

Крім того, з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.01.2011 року вбачається, що спадкоємцем 1/8 частки квартири АДРЕСА_3, ОСОБА_6, який помер 28.06.2010 року, є його дружина ОСОБА_5 (а.с. 12), а з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.01.2011 року, що на підставі заповіту, посвідченого ОСОБА_7, приватним нотаріусом ЛМНО 18.02.2010 року, зареєстрованого у реєстрі за №70, спадкоємцем зазначеної у заповіті частки квартири АДРЕСА_3, ОСОБА_6, який помер 28.06.2010 року, у розмірі 3/8 часток квартири є ОСОБА_3 (а.с.13).

Згідно ст. 1216, ч.1 ст. 1222, ч.1 ст. 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

З матеріалів спадкової справи № 3/2015 заведеної до майна померлої 15.10.2014 року ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_3 29.01.2015 року звернулася до приватного нотаріуса ЛМНО ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 і інших спадкоємців, окрім позивача немає.

Як вбачається із розяснень, даних в п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ №5 від 04.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до п.п.4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як встановлено, позивач звернулася в строк та у встановленому законом порядку до приватного нотаріуса ЛМНО ОСОБА_4 про прийняття спадщини після смерті матері, проте згідно повідомлення №10/02-14 від 13.01.2016 року оформлення спадщини на 1/8 частки квартири АДРЕСА_4 неможливе, у звязку з відсутністю документа, що підтверджує реєстрацію свідоцтва про право на спадщину в Обласному комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризаційної та експертної оцінки».

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з абзацом 3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Зі змісту ч.3 ст.61 ЦПК України вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Таким чином, з огляду на викладене, судом достовірно встановлено, що спадкодавцеві ОСОБА_5 належала на праві власності 1/8 частка квартири АДРЕСА_5, проте не зареєструвала у встановленому порядку право власності на таке майно.

Виходячи із наведеного та враховуючи, що позивач ОСОБА_3, як дочка померлої ОСОБА_5 та як спадкоємець за заповітом після її смерті, має право на спадкове майно, в тому числі на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1, а тому суд дійшов переконання, що за нею слід визнати право власності на вказану частку квартири.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 1216-1220, 1222, 1223, 1225, 1288-1270 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1), яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1/4а в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 право власності на спадкове майно, а саме частку в розмірі 1/8 частки квартири АДРЕСА_5, загальна площа квартири складає 45,4 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: (підпис) ОСОБА_8

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз