Справа № 509/1948/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2017 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кочко В.К.,

при секретарі Савченко М.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобовязання не чинити перешкоди у користуванні, зобовязання звільнити торгівельний павільйон та квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, та ОСОБА_4 в якому просив зобовязати відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні, належним йому торгівельним павільйоном та квартирою, а також зобовязати відповідачів звільнити вказані обєкти нерухомого майна.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що згідно з нотаріально посвідченими договорами дарування від 28 серпня 2009 року, укладеними між ним та його сином ОСОБА_5, зареєстрованими у реєстрі за № 1091 та № 1092, він є власником торгівельного павільйону № 2, що розташований за адресою: Одеська область, смт.Овідіополь, вул. Вертелецького,1-В, а також квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Вказані обєкти нерухомості він надав в користування своєму сину ОСОБА_5 Однак 27.03.2015 року ОСОБА_5 помер, а відповідачі у справі без згоди позивача здійснюють підприємницьку діяльність у вказаному вище торгівельному павільйоні, а також без згоди позивача користуються вказаною квартирою. На його усні та письмові вимоги звільнити вказані обєкти нерухомості відповідачі не реагують.

Посилаючись на те, що такі дії з боку відповідачів, перешкоджають в повній мірі реалізовувати його права щодо вказаних обєктів нерухомості, позивач просив зобовязати відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні, належним йому торгівельним павільйоном та квартирою, а також зобовязати відповідачів звільнити вказані обєкти нерухомого майна.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися про час і місце судового засідання, повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання ними судових повісток, однак в наданих суду письмових запереченнях ОСОБА_3 позов не визнала посилаючись на його необґрунтованість, оскільки проживала з покійним ОСОБА_5 однією сімєю без реєстрації шлюбу, і своєї згоди на відчуження спільного з покійним нерухомого майна, вона не надавала, у звязку із чим в задоволені позову просила відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України і передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідчених договорів дарування від 28 серпня 2009 року, укладеними між позивачем та його сином ОСОБА_5, зареєстрованими у реєстрі за № 1091 та № 1092 відповідно, позивач ОСОБА_1 є власником торгівельного павільйону № 2, що розташований за адресою: Одеська область, смт. Овідіополь, вул.Вертелецького,1-В, а також квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Договір дарування квартири та торгівельного павільйону в установленному законом порядку не оспорений та не визнаний недійсним.

Квартира та торгівельний павільйон належать позивачу на праві власності, що підтверджується відповідними витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Заперечення відповідача ОСОБА_3 про те, що вона проживала з покійним ОСОБА_5 однією сімєю без реєстрації шлюбу, і вказана вище квартира та торгівельний павільйон є спільною сумісною власністю подружжя, на відчуження якої згоди вона не надавала, суд до уваги не приймає тому, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх тверджень відповідач не надала.

Пунктом 33 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

З наведених підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215,218,223 ЦПК України, ст.ст.386,391 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні торгівельним павільйоном №2, що знаходиться за адресою: Одеська область, смт.Овідіополь, вул.Вертелецького,1-В.

Зобовязати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звільнити, належний ОСОБА_1 торгівельний павільйон №2, що знаходиться за адресою: Одеська область, смт.Овідіополь, вул.Вертелецького,1-В.

Зобовязати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Зобовязати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звільнити, належну ОСОБА_1 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копій до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_7