Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 335/7441/17-ц Головуючий у 1-й інстанції: Бойко О.Ю.
Провадження № 22-ц/778/3810/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.,

Суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

За участю секретаря: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірванню шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову зазначав, що 18.07.1992 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Сторони мають двох дітей: повнолітню доньку ОСОБА_5, 29.09.1983р. народження, та неповнолітню доньку - ОСОБА_6, 22.01.2002р. народження. Відповідач у 2012 року покинула країну, проживає окремо, веде особисте життя. Шлюбні відносини фактично припинились. Вважає, що подальше спільне життя стало неможливим, примирення сторін є неможливим.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 18.07.1992 року відділом ЗАЦС виконкому Ленінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 553.

У серпні 2017 року представником відповідача було заявлено клопотання про надання подружжю строку для примирення та зупинення провадження по справі. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 вважає за можливе зберегти сімю та налагодити подружні стосунки, проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки у шлюбі подружжя вже понад 25 років, на утриманні мають неповнолітню доньку, мають спільні інтереси, почуття любові та поваги, тому просить надати подружжю строк на примирення тривалістю 6 місяців.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2017 року клопотання задоволено.

Надано сторонам по справі строк для примирення тривалістю шість місяців.

Провадження у справі зупинено до закінчення строку, визначеного для примирення сторін.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, в якому сторони, які мають неповнолітню доньку, перебувають з 18.07.1992 року, мотивуючи вимоги тим, що шлюбні відносини між подружжям припинені.

Згідно з розясненнями, які містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом вказаної норми та виходячи з положень ч. 5 ст. 191 ЦПК України, призначення строку для примирення подружжя є правом, а не обовязком суду. При цьому вжиття судом зазначених заходів застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однією зі сторін або суду у формі зупинення розгляду справи про розірвання шлюбу.

З матеріалів справи вбачається, що при вирішенні питання про можливість надання сторонам строку для їх примирення суд врахував відповідне письмове клопотання представника відповідача та наявність у подружжя неповнолітньої доньки, отже, висновок суду про доцільність вжиття заходів щодо примирення подружжя є обґрунтованим.

Постановляючи за вказаних обставин ухвалу про зупинення провадження у справі про розірвання шлюбу, суд правомірно застосував положення п. 7 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, відповідно до яких суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи щодо порушення судом норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали правильність висновків суду про наявність підстав для зупинення провадження по даній справі не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: