Справа № 703/805/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Калашника В.П.

за участю секретаря Холодняк Л.П.

адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,

установив:

Сторони з 25 серпня 1990 року по 22 березня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Посилаючись на те, що під час шлюбу ними було придбано автомобіль «Хюндай Н-200», 1999 року випуску державний № НОМЕР_1, ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання цього автомобіля обєктом спільної сумісної власності сторін та просила стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину вартості автомобіля, що становить 95500 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю та пояснив, що автомобіль набутий сторонами за час шлюбу, а тому належить їм на праві спільної сумісної власності. Оскільки автомобіль зареєстрований на ОСОБА_4, є неподільним і після розірвання шлюбу він продовжує ним користуватись, вважає, що на користь позивача належить стягнути 1/2 частину його вартості.

Відповідач і його представник позов не визнали, пояснили, що відповідач купив автомобіль за власні кошти, а тому він належить йому, а не є спільним майном подружжя. Просили застосувати строки позовної давності, оскільки з часу розірвання шлюбу між сторонами пройшло більше трьох років.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області по справі № 2-563/2011 р. від 22 березня 2011 року сторони з 25 серпня 1990 року по 2 квітня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САС 007191 та обліковою карткою приватного АМТ 13 грудня 2006 року за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на автомобіль «Хюндай Н-200», 1999 року випуску, державний № НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтями 70, 71 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідачем не надано доказів того, що спірний автомобіль було придбано за його власні кошти, а не за рахунок спільних коштів подружжя. Не знайшли свого підтвердження ці обставини і в ході розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В позовній заяві позивач та в судовому засіданні представник позивача визнал, що після розірвання шлюбу відповідач забрав автомобіль і з того часу користується ним одноосібно.

Як вбачається з ухвали Смілянського міськрайонного суду від 4 лютого 2016 року по справі № 703/3938/14-ц позивач в 2014 році вже зверталась до суду з позовною заявою з приводу поділу спільного майна подружжя, в якій ставилось питання в т.ч. і щодо поділу автомобіля. За письмовою заявою позивача її вимоги стосовно поділу автомобіля як спільного майна подружжя були залишені без розгляду.

З наведеного суд робить висновок, що про порушення свого права позивач дізналась ще в 2011 році. Оскільки з даним позовом позивачка звернулась до суду в березні 2017 року, остання пропустила строк позовної давності, який не просила суд поновити, що є підставою для відмови їй в задоволенні її вимог про поділ спільного майна подружжя.

На підставі наведеного, ст. 20, 60, 70, 71, 72 СК України, ст. 267 ЦК України та керуючись ч. 2 ст. 197, ст. 60, 88, 109, 213, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасовано.

Головуючий: В. П. Калашник