Справа № 658/2433/17
(провадження №2/658/965/17)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Подіновської Г.В.,

за участю: секретаря Частило М.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, м. Каховка Херсонської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль», третя особа Каховський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління у Херсонській області про зняття арешту з майна, скасування заборони відчуження,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача про зняття арешту з майна, скасування заборони відчуження.

Вимоги мотивовано тим, що 11 серпня 2015 року рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області стягнуто з позивача та ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» (далі ОСОБА_3) заборгованість за кредитним договором від 23 листопада 2006 року в розмірі 13 855,77 доларів США, що еквівалентно 299 506,14 грн.

В рамках примусового виконання вказаного рішення суду 29 лютого 2016 року державним виконавцем Синявською Т.О. було накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно, належне позивачу.

02 червня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до виконавчої служби із заявою про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду №658/2140/15-ц щодо стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором у звязку із його фактичним виконанням.

З приводу зняття арешту з майна позивач звернулася до відділу державної виконавчої служби, проте листом від 23 червня 2017 року йому в цьому було відмовлено. Відмова мотивована тим, що підстави, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», у державної виконавчої служби для зняття накладеного арешту відсутні.

Враховуючи, що позивач позбавлений можливості іншим шляхом зняти арешт, наявність якого перешкоджає йому у розпорядженні майном, просив зняти арешт зі всього майна, що належить ОСОБА_1, накладений постановою державного виконавця від 29 лютого 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, скасувати заборону відчуження обєктів нерухомого майна ОСОБА_1, які належать на праві власності.

В судовому засіданні позивач на задоволенні вимог наполягав з підстав, викладених в позові.

Представник відповідач повторно до суду не зявився, оповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від нього не находило.

Представник Каховського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Херсонській області у судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що на даний час у позивача є борг зі сплати виконавчого збору, який стягується з пенсії позивача, тому підстави для скасування арешту майна до повного погашення боргу зі сплати виконавчого збору відсутні.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна (ст. 317 ЦК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що на підставі рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року № 658/2140/15-ц виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь Банку достроково солідарно заборгованості за кредитним договором від 23 листопада 2006 року № 014/30/679 у загальному розмірі 13 855,77 доларів США, що еквівалентно 299 507,14 грн. (а.с. 7).

15 лютого 2016 року постановою державного виконавця Каховського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження № 50163408 з примусового виконання виконавчого листа № 658/2140/15-ц від 11 серпня 2015 року про стягнення боргу в розмірі 299 507,14 грн. (а.с. 8).

З листа начальника Каховського МР ВДВС ГТУЮ у Херсонській області від 23 червня 2017 року вбачається, що 22 лютого 2016 року постановою державного виконавця стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 29 950,71 грн.

29 лютого 2016 року в рамках вказаного вище виконавчого провадження постановою державного виконавця було накладено арешт на рухоме та нерухоме майна позивача. 11 квітня 2016 року для стягнення боргу з позивача державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на пенсію позивача. До виконавчої служби 19 червня 2017 року надійшла заява Банку щодо повного фактичного виконання рішення суду. Станом на 23 червня 2017 року залишок виконавчого збору становить 29 688,22 грн. (а.с. 10 11).

Відповідно до заяви Банку, адресованої начальнику Каховського МР ВДВС ГТУЮ у Херсонській області від 02 червня 2017 року, ОСОБА_3 просив закінчити виконавче провадження та повернути без виконання виконавчий лист по справі № 658/2140/15-ц виданий 11 серпня 2015 року Каховським міськрайонним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором у розмірі 299 507,14 грн. (а.с. 12).

Згідно до ст. 39 ч. 1 п. 9 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отже, обтяження майна порушує право позивача щодо розпорядження належним йому майном.

До доводів представника Каховського МВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області, що борг зі сплати виконавчого збору є підставою для подальшого існування обтяження, суд ставиться критично, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

Так, відповідно до вимог ст. 40 ч. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, суд не вбачає підстав для подальшого існування обтяження, накладеного в рамках виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, оскільки питання щодо стягнення виконавчого збору в даному випадку (закінчення виконавчого провадження) повинно проводитися в окремому виконавчому провадженні.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження (ст. 40 ч. 1 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обовязок доказування покладений на сторони.

Враховуючи вищенаведене, суд вбачає, що арешт майна був заходом виконання рішення суду,однак державним виконавцем при завершені виконавчого провадження не вчинено дій щодо скасування даних заходів, що обмежує права позивача як власника даного майна на володіння, користування та розпорядження ним.

За вказаних обставин, суд вважає, що оскільки право позивач, ніким не оспорюється (претензій до позивача предявлено не було), а борг на підставі якого було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на все майно позивача, сплачено в повному обсязі, інших підстав для збереження чинності арешту нерухомого майна судом не встановлено, тому право позивача підлягає захисту шляхом знаття накладеного арешту з майна та скасування заборони відчуження обєктів нерухомого майна.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 316, 317, 321 ЦК України, ст.ст. 3 11, 57 61, 88, 212 215, 223 226 ЦПК України,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зняти арешт зі всього майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, накладений постановою державного виконавця від 29 лютого 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Скасувати заборону відчуження обєктів нерухомого майна ОСОБА_1, які належать йому на праві власності.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В. Подіновська