Справа № 383/891/17
Номер провадження 2/383/480/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого - судді - Замши О.В.,

при секретарі - Машковій О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання, як його матері, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову і довічно.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що є пенсіонеркою, їй 78 років, страждає на низку захворювань та потребує сторонньої допомоги. Отримуваної пенсії не вистачає на лікування та харчування. Відповідач є її сином, з яким проживає разом у будинку відповідача за адресою: вул. Вознесенська (Дзержинського), 21, м. Бобринець. Відповідач матеріальну допомогу їй добровільно не надає. Їй тяжко себе обходити, тяжко приготувати собі їжу та сходити за продуктами до магазину, проте її син ніяким чином їй не допомагає. Вважає, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, додатково пояснивши, що проживає разом з відповідачем, невісткою та онуками в одному будинку, який подарувала відповідачу. В будинку у неї є окрема кімната, облаштована меблями та телевізором. Отримує пенсію у розмірі 1600 грн., частину коштів 180-200 грн. витрачає на ліки, інша частина іде на придбання продуктів харчування. Інших доходів окрім пенсії немає. Одягом забезпечена. Їжу собі готує самостійно, оскільки син та невістка не допомагають їй у приготуванні їжі. Крім відповідача є ще один син, який проживає з сімєю окремо, однак до нього вона не бажає заявляти вимог про стягнення аліментів.

Відповідач заперечив проти задоволення позову, пояснивши, що одружений, дружина не працює. Має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Отримує пенсію за вислугу років в сумі 12228 грн. за півроку. Комунальні платежі сплачує він. Позивачка отриману нею пенсію витрачає на косметику та одяг. Жодних перешкод у користуванні будинком немає, продуктами забезпечена, обмежень у доступі до них не має. Мати дійсно хворіє, він відвозив її на обстеження та купував ліки при необхідності. Через складний характер та неприязнь до дружини, мати постійно вчиняє сварки. Останнім часом почала забувати виключати газ у будинку, купує зайві речі в магазинах під виплату, у звязку з чим відповідач має перестороги щодо її психічного здоровя.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування.

Частина 1 ст.202 СК України визначає, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-АВ №220964, виданого 16.01.1970 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є сином позивача (а.с.4).

Згідно довідки Бобринецької міської ради №6742 від 24.10.2017 року встановлено, що позивач зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Позивач отримує пенсію за віком в розмірі 1600 грн. та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів праці, що підтверджується копією посвідчення серії АІІ №923905, виданого 01.10.2003 року та копією посвідчення №106986, виданого 09.07.1991 року (а.с.7).

З наданої позивачем довідки Комунального лікувального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги Бобринецького району встановлено, що позивач перебуває під наглядом лікувального закладу з 1991 року з діагнозом: ІХС дифузний атеросклероз ГХ ІІ ст., ст. 3 р-4, СН ІІ А, ФК ІІІ (а.с.35).

Відповідно копії епікризу №1367 встановлено, що позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в облкардіодиспансері з 21.04.2015 року по 04.05.2015 року з діагнозом: ІБС, дифузний кардіосклероз. Часта СВЭ. Аортосклероз з легким стенозом. Гіпертонічна хвороба 11 ст., 2 ст., риск 4. ХСН 1 з збереженою систолічною функцією. ФК2. Варикозна хвороба н/к. ЖКБ, хр. холецистит (а.с.9).

Згідно висновку ультразвукового дослідження колінного суглобу ТОВ «МДЦ «Експерт-Кіровоград» від 08.10.2014 року, позивач має захворювання дегенеративні зміни менісків (а.с.10).

Згідно висновку мультизрізової компютерної томографії ТОВ «МДЦ «Експерт-Кіровоград» від 08.10.2014 року позивач має захворювання: грижа міжхребцевого диска L4-L5 з компресія корінця L5 зліва. Остеохондроз, спондилоартроз поперекового відділу хребта. Спонділез Th10- Th12 (а.с.11).

В статтях 172, 202 СК України законодавець визначив, що право на утримання від повнолітніх дітей батьки мають за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до вимог п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК України), не є абсолютним.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи (ч.3 ст.75 СК України).

Діючим сімейним законодавством не передбачено звільнення від обов'язку утримувати батьків в залежності від матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач одружений та має на утриманні двох неповнолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.29-31). Дружина відповідача ОСОБА_5 на даний час ніде не працює, що підтверджується довідкою Марянівської сільської ради Бобринецького району №394 від 29.11.2017 року (а.с.34).

Відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Кіровоградській області і отримує пенсію за вислугу років, розмір якої за період з 01.06.2017 року по 30.11.2017 року складає 12228 грн., що підтверджується довідкою Бобринецького обєднаного управління ПФУ України Кіровоградської області №81 від 24.11.2017 року (а.с.32).

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо потреби в отриманні матеріальної допомоги від відповідача.

Незважаючи на неодноразові розяснення суду позивачу про надання доказів потреби в матеріальному утриманні, будь-яких доказів потреби в матеріальному утриманні не надала та не заявила клопотань про їх витребування, в тому числі не зазначила, скільки коштів витрачає на лікування та придбання ліків, призначення лікування тощо.

Крім того, позивач в судовому засіданні не зазначила, що має ще одного сина, який проживає окремо, однак не пояснила, чому вимагає утримання лише з відповідача.

Виходячи з викладених вище обставин, відсутності доказів потреби позивача в матеріальній допомозі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.202, 204, 205 СК України, ст.ст.10, 11, 57-61, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше 50 % щомісячно відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бобринецький районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Замша О.В.