Справа № 367/8672/15-ц Головуючий у І інстанції Карабаза Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/1351/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 22.03.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

22 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Волошину В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 квітня 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в порядку регресу,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року позивач ПАТ «СК «Уніка» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що між ПАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту 131259/4002/0000386 від 19.07.2012 року, згідно якого ПАТ «СК «Уніка» взяло на себе зобовязання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля НОМЕР_1, його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Вказує, що 24.11.2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «Opel», д/н НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_4 та «ВАЗ», д/н НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_2. У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у ПАТ «СК «Уніка», транспортний засіб «Opel», д/н НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності. У звязку з названою подією, згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля НОМЕР_4, в результаті його пошкодження в ДТП, склала 27579,22 грн.. Згідно з умовами договору на підставі страхового акту №00104490, рахунку із станції технічного обслуговування та зібраних документів розмір виплати за пошкоджений транспортирний засіб складає 27579,22 грн., в тому числі 22449,10 грн. було перераховано на рахунок ТОВ «Авто-Планета Україна», а 5130,12 грн. в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу. Відповідно до умов договору страхування ПАТ «СК «Уніка» відшкодувало ОСОБА_3 витрати на ремонт автомобіля в сумі 27579,22 грн., що підтверджується платіжним дорученням та наказом №00104490 від 18.12.2012 року. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП постановою Ірпінського міського суду Київської області визнано ОСОБА_2, під керуванням якого перебував автомобіль НОМЕР_5. Отже, до ПАТ «СК «Уніка» перейшло право зворотної вимоги до ОСОБА_2, як особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, а тому просить стягнути з відповідача суму в розмірі 27579, 22 гривень та суму понесені витрати на оплату судового збору.

Заочним рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 квітня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «СК «Уніка» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким позов задовольнити, посилаючись на його незаконність, невідповідність висновків суду, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що позов подано до належного відповідача. Вважає, що ним було правомірно здійснено страхове відшкодування за договором добровільного комплексного страхування у загальному розмірі 27579,22 грн..

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позов предявлено безпідставно, оскільки позивачем відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів того, що ОСОБА_3 було відшкодовано витрати на ремонт автомобіля в розмірі 27579,22 грн..

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що між ПрАТ «СК»УНІКА» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №131259/4002/0000386 від 19.07.2012 року, яким було застраховано транспортний засіб «Opel Corsa», 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 8).

24.11.2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «Opel», д/н НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_4, та «ВАЗ», д/н НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_2.

13.12.2012 року постановою Ірпінського міського суду ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 99). 14.12.2012 року постановою Ірпінського міського суду ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 2 КУпАП, тобто за керування автомобілем без посвідчення водія та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. (а.с. 16).

Згідно довідки ВДАІ по обслуговуванню м. Ірпінь та м. Буча №9112752, а також акту огляду транспортного засобу, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 24.11.2012 року, транспортний засіб «Opel Corsa», 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3, отримав механічні пошкодження (а.с. 15, 22).

Встановлено, що власник транспортного засобу «Opel», д/н НОМЕР_2 ОСОБА_3 звернувся до позивача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 10).

Відповідно до страхового акту № 00104490 від 18.12.2012р. за договором страхування № 131259/4002/0000386 від 19.07.2012 року, дану подію кваліфіковано як страховий випадок, а також прийнято рішення про виплату страхового відшкодування страхувальнику у розмірі 27579,22 грн. (а.с. 32).

18.12.2012 року ПАТ «СК «УНІКА» прийняло наказ про виплату ОСОБА_3 страхового відшкодування в розмірі 27579,22 грн., шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ «Авто-Планета Україна» та 5130,12 грн. в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу (а.с. 33).

Згідно платіжного доручення № 044590 від 21.12.2012 року ПАТ «СК «Уніка» виплатила суму страхового відшкодування згідно договору № 131259/4002/0000386 від 19.07.2012 р. в розмір 22449,10 грн. на ремонт автомобіля НОМЕР_6, шляхом перерахування коштів ТОВ «Авто-Планета Україна» (а. с. 34)

03.09.2015 року позивачем на адресу відповідача ОСОБА_2 було направлено претензію про відшкодування витрат у порядку регресу вих. № ЛВ0009983, однак зазначену вимогу відповідачем не було виконано (а.с. 35).

При вирішенні даного спору суд першої інстанції не звернув уваги на те, що страхове відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу 131259/4002/0000386 від 19.07.2012 р. проводилось на підставі наказу про виплату страхового відшкодування ОСОБА_3 шляхом перерахування коштів ТОВ «Авто-Плланета України», що підтверджується платіжним дорученням від 21.12.2012року, а не виплатою готівки особисто ОСОБА_3. У звязку з цим колегія суддів вважає, суд першої інстанції не вірно встановив обставини справи та прийшов до помилкового висновку про не отримання ОСОБА_3 страхового відшкодування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.16 Закону України „Про страхування договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Вказана норма кореспондується з положенням ст.979 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

Таким чином, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобовязанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного ОСОБА_1 України від 25 грудня 2013 року № 6-112 цс 13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України.

Також у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просив стягнути суму виплаченого страхового відшкодування в тому числі з підстав, передбачених ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Крім того відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, який отримав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки, то вбачається, що до ПАТ «СК «Уніка» перейшло право вимоги у порядку суброгації, а відтак сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 22449,10 грн. підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача саме в порядку суброгації та позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає безпідставними позовні вимоги про стягнення з відповідача 5130,12грн. в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу, оскільки відповідач не є стороною договору добровільного страхування укладеного між позивачем та ОСОБА_3, та не повинен вносити ні яких платежів за зазначеним договором. У звязку з цим, зазначені позовні вимоги є безпідставними і не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються документально підтвердженні судові витрати, понесені позивачем, а саме 1218,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1515,80 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»задовольнити частково.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» 22449,10 грн. страхової виплати.

Стягнути з ОСОБА_2на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» 2733,80 грн. судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: