Номер провадження 2-о/243/1102/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» грудня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю: - секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №19 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи: Головного управління державної міграційної служби України у Донецькій області в особі Словянського районного Відділу Головного управління державної міграційної служби у Донецькій області, про встановлення факту постійного проживання на території України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області за участю заінтересованої особи: Головного управління державної міграційної служби України у Донецькій області в особі Словянського районного Відділу Головного управління державної міграційної служби у Донецькій області, про встановлення факту постійного проживання на території України, обґрунтовуючи свої заявлені вимоги тим, що вона, громадянка України ОСОБА_1, народилася 23 вересня 1938 року в місті Калинінськ, Калинінського району Саратовської області Російської Федерації.

У 1981 році вона разом із своїм чоловіком та донькою ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_3 переїхала до смт. Пантелеймонівка міста Горлівка Донецької області, Україна, де з 01 вересня 1981 року вона була працевлаштована на посаді контролера Пантелеймонівського вогнетривкого заводу ім. Карла Маркса на якому працювала на різних посадах до 19 травня 1997 року та була звільнена у звязку із виходом на пенсію за віком.

Під час її роботи на Пантелеймонівському вогнетривкому заводі ім. Карла Маркса, адміністрацією заводу у 1988 році їй та членам її сімї для проживання була надана двокімнатна квартира під № 46, будинку № 48 по вулиці Виноградній смт. Пантелеймонівка, Центрально-Міського району міста Горлівка.

Дана квартира у 1993 році була приватизована нею та її чоловіком, про що Бюро з приватизації державного житлового фонду при Пантелеймонівському вогнетривкому заводі ім. Карла Маркса було видане відповідне Свідоцтво про право власності б/н від 19 листопада 1993 року.

У 2014 році належна їй квартира АДРЕСА_1 нею була продана, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 13 січня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу та з того часу вона постійно проживає та зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1.

У листопаді 2017 року її онука ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що є громадянкою ОСОБА_4 та має посвідку постійного проживання на території України, звернулася до Словянського районного відділу ГУ ДМС України у Донецькій області з питанням щодо оформлення громадянства України та отримання паспорту громадянки України.

В ході проведення перевірки, що проводилася по її онуці ОСОБА_2 та їй ОСОБА_1, як її родичці, стало відомо про відсутність інформації та документального підтвердження факту її ОСОБА_1 постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

З огляду на те, що інформація щодо факту постійного проживання на території України за 1991 рік відсутня, а встановити даний факт іншим чином не можливо, вона змушена звернутися до суду.

В даному випадку зазначена обставина має юридичне значення, оскільки дозволить підтвердити факт постійного проживання на території України та належності до громадянства України.

У теперішній час підстави та порядок встановлення належності і набуття громадянства України, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб урегульовані Законом України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року (з відповідними змінами).

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може повязуватися із актом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявам і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним з документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення громадянства України подається відповідне рішення суду.

Виходячи з приписів статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повно та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука, народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянства, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Посилаючись на положення ст.ст. 234, 256 ЦПК України та п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року просить суд встановити факт її ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, постійного проживання на території України з вересня 1981 року по теперішній час.

Заявниця ОСОБА_1 до судового засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.23). 11 грудня 2017 року надала до суду Заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.24).

Представник заінтересованої особи Головного управління державної міграційної служби України у Донецькій області в особі Словянського районного Відділу Головного управління державної міграційної служби України ОСОБА_5, яка діє на підставі Довіреності № 5-7622/3 від 23 грудня 2016 року (а.с.26), у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. 11 грудня 2017 року надала до суду Заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти задоволення вимог ОСОБА_1 (а.с.25).

Суд, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи: Головного управління державної міграційної служби України у Донецькій області в особі Словянського районного Відділу Головного управління державної міграційної служби у Донецькій області, про встановлення факту постійного проживання на території України підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до ст. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» «Відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення».

Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_1 з 01 вересня 1981 року була працевлаштована на посаді контролера Пантелеймонівського вогнетривкого заводу ім. Карла Маркса на якому працювала на різних посадах до 19 травня 1997 року та була звільнена у звязку із виходом на пенсію за віком, що підтверджується записами в її Трудовій книжці з відповідним Вкладишем у Трудову книжку (а.с.7-9).

Із копії Технічного паспорту на житлове приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_2 міста Горлівка, складеного 20 серпня 2001 року вбачається, що Свідоцтво про право власності на житло від 19 листопада 1993 року (на 1/2 частку), видане ОСОБА_1 Бюро по приватизації держжитлфонду при Пантелеймонівському вогнетривкому заводі за Наказом № 102 від 17 листопада 1993 року; право власності на 1/2 вказаної квартири належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 вересня 2001 року (а.с.11).

Із копії Паспорту громадянина України Серії ВК № 363049, виданого Міським РВ Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області 23 січня 2007 року вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, було видано відповідний паспорт із зазначенням, що вона народилася у місті Калинінськ Калинінського району Саратовської області (а.с.5).

Відповідно дублікату Картки фізичної особи платника податків, виданої Центрально-Міським Відділенням Горлівської ОДПІ 27 березня 2007 року, ОСОБА_1 було надано ідентифікаційний номер НОМЕР_1. Дата занесення до Державного реєстру фізичних осіб 08 грудня 1997 року (а.с.6).

Як вбачається із Договору купівлі-продажу квартири від 13 січня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6, квартиру АДРЕСА_2 міста Горлівка було продано ОСОБА_1, яка була зареєстрована у вищезазначеній квартирі, покупцеві ОСОБА_7 (а.с.10).

ОСОБА_8 на постійне проживання, виданої ОСОБА_2 21 травня 2014 року вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 має право постійного проживання на території України (а.с.12).

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є онукою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вказані обставини підтверджується Свідоцтвом про народження ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6 ІІ-ЖЦ № 886845, виданим повторно Няндською сільською радою Ленського району Архангельської області 11 березня 1970 року (а.с.16); Свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_6 ІІ-БК № 284836, видним Центральним Палацом одруження м. Київ 22 жовтня 1978 року (а.с.17); Свідоцтвом про народження ОСОБА_6 ІІ-ГР № 361689, виданим д. Макарово Макаровської сільської ради Рибінського району Ярославської області (а.с.15).

У теперішній час підстави та порядок встановлення належності і набуття громадянства України, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб урегульовані Законом України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року (з відповідними змінами).

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Наведений уст. 256 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно до вимог ч.1 ст. 57 ЦПК України «Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи».

Як передбачено ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Отже, у судовому засіданні з достовірністю було встановлено, що заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 01 вересня 1981 року по 19 травня 1997 року працювала у Пантелеймонівському вогнетривкому заводі ім. Карла Маркса, що розташований в смт. Пантелеймонівка міста Горлівка Донецької області; 19 листопада 1993 року Бюро по приватизації держжитлфонду при Пантелеймонівському вогнетривкому заводі за Наказом № 102 від 17 листопада 1993 року ОСОБА_1 було надано квартиру АДРЕСА_2 міста Горлівка, в якій ОСОБА_1 була прописана та проживала до 13 січня 2014 року; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянкою України, що також підтверджується Паспортом Серії ВК № 363049, виданим Міським РВ Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області.

Встановлення зазначеного факту має для заявника ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки дозволить підтвердити факт постійного проживання на території України та належності до громадянства України задля оформлення громадянства України її онукою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту постійного проживання на території України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1 з вересня 1981 року по теперішній час.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 14, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 234, 256 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, ст. 3 Закону України «Про громадянство України», п.п. 7, 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи: Головного управління державної міграційної служби України у Донецькій області в особі Словянського районного Відділу Головного управління державної міграційної служби у Донецькій області, про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_1, на території України з вересня 1981 року по теперішній час.

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення постановлено і підписано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий:

суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_10.