АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1996/17 Справа № 180/1191/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Нанічкіна Н. М. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 29 вересня 2015 року вони з ОСОБА_2 перебуває у шлюбі, від якого вони мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Через постійні сварки з відповідачем вона була змушена переїхати до своїх батьків у смт. Червоногригорівка, де проживає разом із сином. Також, позивач зазначила, що перебуваючи на лікарняному після пологів не в змозі утримувати себе і дитину, в той час, яка відповідач працює, отримує заробітну плату, але матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

У зв'язку з чим, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, а також аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено частково та ухвалено:

- стягувати з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 липня 2016 року і до повноліття дитини;

- стягувати з відповідача на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання до досягнення сином трьох років, у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08 липня 2016 року і до ІНФОРМАЦІЯ_1

Також, з ОСОБА_2 було стягнуто в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1102,40 грн.

Не погодившись із таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/6, а в іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що з 29 вересня 2015 року сторони перебували у шлюбі, він якого в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4, факт батьківства якого відповідачем не заперечується.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Факт проживання дитини разом з матір'ю, яка перебуває на лікарняному після пологів та не має можливості утримувати себе і дитину, сторонами не заперечується.

Відповідно до ст. 180, 181, 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір частки (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, має постійний дохід, який в середньому за період березень-серпень 2016 року склав суму у щомісячному доході - 7835,48 грн., що підтверджено довідкою ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» від 05 вересня 2016 року.

Також, ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки на утримання дитини, але не менше 30% для дитини відповідного віку та зменшуючи розмір аліментів на утримання дружини з 1/4 до 1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку) ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався положеннями Сімейним кодексом України та виходив із того, що відповідач є працевлаштованою особою з постійним стабільним заробітком, який не має проблем зі станом здоров'я, на його утриманні не перебувають інші особи, а тому він здатний виконувати покладений на нього, як на батька дитини, обов'язок щодо утримання.

В своїй апеляційній скарзі відповідач посилаються на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого і незаконного рішення.

Зокрема, основним доводом апеляційної скарги щодо зменшення розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 на 1/6 частину від усіх видів доходу, є посилання на малу заробітну плату, більша частина якої спрямована на утримання батьків пенсіонерів, сплати комунальних послуг та утримання транспортного засобу.

Однак, колегія суддів не погоджується із такою позицією апелянта, оскільки законодавством України зобов'язано батьків утримувати своїх дітей незалежно від розміру отримуваної заробітної плати, вартості комунальних послуг, допомоги батькам.

Щодо звільнення відповідача від обов'язку надання матеріальної допомоги дружині, з котрою ОСОБА_2 не проживає і не підтримує шлюбних відносин, то суд апеляційної інстанції, також, вважає такі доводи апеляційної скарги безпідставними, так як право дружини на утримання передбачено ст. 84 СК України, незалежно від перебування в шлюбі, сумісного проживання або наявності власного заробітку. ОСОБА_3 має таке право, оскільки вона є матір'ю дитини відповідача, що сторонами не заперечувалось як в суді першої інстанції, так і при перегляді справи апеляційним судом.

Отже, з'ясувавши всі обставини справи, враховуючи вік дитини, обов'язки батьків матеріально утримувати дитину і право одного із батьків, з яким проживає дитина, на отримання аліментів, а також, засади справедливості, добросовісності і розумності, колегія суддів приходить до висновку про вмотивованість оскаржуваного рішення щодо розміру визначених та стягнутих аліментів.

А тому, доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова