РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/2056/17

Провадження № 2/643/2764/17

24.11.2017 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого Скотаря А.Ю., при секретарі Кречетовій М.А., Коршак В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в обґрунтування якого зазначила, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2007 у справі за позовом ОСОБА_4 (правонаступника ОСОБА_5С.) до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування, визнання недійсним заповіту та визнання права власності визнано, крім іншого, частково недійсним заповіт від 27.01.2003, яким ОСОБА_6 заповідала все належне їй на день смерті майно ОСОБА_1 та за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування обовязкової частки у спадщині після ОСОБА_6, померлої 15.03.2004.

Вказане рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2007 залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12.12.2007, проте жоден з судів не зазначив в своєму рішенні, в якій сам частці заповіт визнано недійсним.

Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_6, а саме на 1/2 частину вказаної вище квартири, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій нотаріус послався на відсутність даних про прийняття ОСОБА_1 спадщини, не визначення судом, в якій саме частині заповіт визнано недійсним та відсутності у останньої правовстановлюючих документів на спадкове майно спірну квартиру.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 фактично успадкувала за заповітом, визнаним частково недійсним, 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, проте в позасудовому порядку не може оформити права на спадщину, позивач просить визнати за собою право власності на 1/2 частину спірної квартири.

В суді позивач підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача до суду не зявився, надав заяву про слухання справи у свою відсутність.

Третя особа ОСОБА_3 проти позову заперечувала, зазначивши, що під час складання заповіту ОСОБА_6 не врахувала прав свого чоловіка ОСОБА_5 на спірну квартиру та незаконно заповіла її ОСОБА_7 в повному обсязі, крім того, під час складання заповіту перебувала у хворобливому стані, який не дозволяв їй усвідомлювати значення своїх дій. ОСОБА_1 після шахрайського заволодіння квартирою на підставі недійсного договору дарування не сплачувала комунальні послуги, поселила в квартирі асоціальну особу. Жодних правових чи етичних підстав для визнання за нею права власності на 1/2 частину спірної квартири не має.

Третя особа ОСОБА_2 до суду не зявився, причини неявки не повідомив, що не є перешкодою для розгляду справи.

Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: спір щодо права власності на квартиру АДРЕСА_2 розглядався в Московському районному суді м. Харкова, рішенням якого від 06.02.2007 у справі за позовом ОСОБА_4 (правонаступника ОСОБА_5С.) до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування, заповіту та визнання права власності визнано частково недійсним заповіт від 27.01.2003, яким ОСОБА_6 заповіла все належне їй на день смерті майно ОСОБА_1 та, як наслідок, за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, яка входила у спадкову масу, в порядку успадкування обовязкової частки у спадщині після дружини ОСОБА_6, померлої 15.03.2004 (а.с. 6-9).

Вказане рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2007 залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12.12.2007 (а.с. 10-13).

Зі змісту зазначених судових рішень вбачається, що підставою для визнання заповіту від 27.01.2003 частково недійсним послужили ті обставини, що на момент смерті ОСОБА_6 її чоловік, ОСОБА_5, був непрацездатним і мав право на обовязкову частку у спадщині, що залишилась після дружини, в тому числі на 1/2 частину спірної квартири, право власності на яку й визнано за ОСОБА_5 судом. Разом з тим жодних обставин, які б свідчили, що вказаний заповіт складений з порушенням порядку його складання та не є чинним судом не встановлено.

Вказане дозволяє зробити висновок, що заповіт від 23.01.2003, яким ОСОБА_6 заповіла все належне їй майно ОСОБА_1, є дійсним в частині заповідання останній 1/2 частки всього майна, яке належало ОСОБА_6 на день смерті, в тому числі й 1/2 частини квартири АДРЕСА_3.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній… справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З погляду на дану норму закону обставини, встановлені вказаними судовими рішеннями, в тому числі щодо належності на праві власності ОСОБА_6 на момент смерті квартири АДРЕСА_2, не підлягають доказуванню.

З цих причин суд вважає безпідставними заперечення третьої особи стосовно незаконності заповіту, а твердження останньої щодо неетичності поведінки ОСОБА_1, не сплати останньою комунальних послуг не стосується предмету позову, отже не береться судом до уваги.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Частина 1 ст. 1235 ЦК України передбачає, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною 5 ст. 1269 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність у ОСОБА_1 права на спадкування за заповітом після ОСОБА_6, померлої 15.03.2004, отже позов має бути задоволений в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1220, 1223, 1235, 1269 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_6, померлої 15.03.2004.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Суддя А.Ю. Скотар