Справа № 359/1993/15 Головуючий у І інстанції Журавський В.В.
Провадження № 22-ц/780/54/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 23.02.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Коцюрби О.П.,

Суддів - Суханової Є.М., Журби С.О.,

При секретарі Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, який обґрунтувало тим, що 16 вересня 2008 року Акеціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі АКБ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено з ОСОБА_2 договір кредиту № 007/26525-KR, за яким банк зобовязався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 613000 доларів США. Відповідач зобов'язався щомісячно до 15 вересня 2033 року повертати кредит по частинам, а також сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 14% річних. У разі прострочення строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту ОСОБА_2 зобовязався сплачувати пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Крім того, 16 вересня 2008 року АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 уклали договір поруки № 007/726531-РО, за яким ОСОБА_4 зобовязався відповідати солідарно у повному обсязі перед АКБ «Укрсоцбанк» за виконання ОСОБА_2 зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій.

16 вересня 2008 року аналогічний договір поруки № 007/726530-РО був укладений АКБ «Укрсоцбанк» з ОСОБА_3

АКБ «Укрсоцбанк» виконав своє зобовязання за договором кредиту та надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 613000 доларів США.

Так як ОСОБА_2 неналежним чином виконував грошові зобов'язання за кредитним договором, тому у нього виник борг по поверненню кредиту, сплаті відсотків та пені у загальному розмірі 1252724 доларів США 92 центи.

Відповідачі ухиляються від добровільного повернення боргу, в звязку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просив примусово стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1252724 доларів США 92 центи.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року, ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ «Укрсоцбанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просило, скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначило, що Бориспільським міськрайонним судом Київської області при ухваленні рішення у справі неправильно застосовано норми матеріального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що 16 вересня 2008 року АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», уклав з ОСОБА_2 договір кредиту № 007/726525-KR, за яким зобовязався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 613000 доларів США. Відповідач зобов'язався щомісячно, до 15 вересня 2033 року повертати кредит по частинам, а також сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 14% річних. У разі прострочення строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту ОСОБА_2 зобовязався сплачувати пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

В той же день, АКБ «Укрсоцбанк» уклав з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 договори поруки № 007/726531-РО та № 007/726530-РО, відповідно до умов яких, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зобовязалися відповідати солідарно у повному обсязі перед АКБ «Укрсоцбанк» за виконання ОСОБА_2 зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій.

16 вересня 2008 року АКБ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 613000 доларів США.

У відповідності до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України позичальник зобовязується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з ч. 1 ст. 549, ч. 2 ст. 551 цього Кодексу, у разі порушення зобовязання, боржник повинен передати кредиторові пеню (грошові кошти) у розмірі, передбаченому в договорі.

За правилами ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення позичальником зобовязання, забезпеченого порукою, позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків тощо.

Встановлено, що ОСОБА_2 неналежним чином виконує грошові зобовязання. Станом на 10 лютого 2015 року розмір заборгованості за договором кредиту № 007/726525-KR від 16 вересня 2008 року становить 856 974 доларів США 07 центів, що еквівалентно по курсу Національного банку України станом на 10 лютого 2015 року 24,8405 21 287 664,39 грн., 1 647 537,11 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом 604 828 доларів США 00 центів, що еквівалентно по курсу Національного банку України 15 024 226.91 грн., суми заборгованості за відсотками 252 147 доларів США 07 центів, що еквівалентно по курсу Національного банку України 6 263 433 26 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту 324 296.20 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 1 323 240.91 грн. Викладене підтверджується письмовим розрахунком заборгованості.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачі добровільно сплатили заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст. 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За правилом ч. 4 та ч. 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У відповідності до ч.1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Також судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2011 року у цивільній справі за позовом АКБ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до АКБ «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів кредиту та іпотеки, а також зобовязання відповідача вчинити певні дії, позов АКБ «Укрсоцбанк» - задоволений, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Звернуто стягнення на майнові права на житловий будинок, загальною площею 611,10 кв.м., жилою площею 234,20 кв.м., альтанку, огорожу, вимощення, колодязь, що знаходиться за адресою: вул. Сонячна, 7, с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, за рахунок предмета іпотеки задоволено позовні вимоги АКБ «Укрсоцбанк» в сумі 5950291,86 гривень, що випливають з кредитного договору № 007/726525-KR від 16 вересня 2008 року, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 та договором поруки № 007/726530-РО від 16 вересня 2008 року, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 і ОСОБА_3, включаючи суму кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за порушення строків сплати відсотків.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 22 травня 2012 року, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2011 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 листопада 2012 року, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2011 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 22 травня 2012 року за касаційною скаргою ОСОБА_2 залишено без змін.

На підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2011 року було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

В ч. 2 ст. 1050 ЦК України вказано, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати достроковості повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплатити проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Так як умовами кредитного договору, укладеного між сторонами 16 вересня 2008 року, передбачено строк виконання до 15 вересня 2033 року, на час розгляду справи заборгованість за договором не погашена, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2011 року про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед банком не виконано, тому, вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором кредиту з позичальника ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в межах, визначеного законом трирічного строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, а також річного строку по вимогам про стягнення пені.

Враховуючи те, що строк дії договору кредиту, укладеного між сторонами не закінчився і заборгованість за ним відповідачем ОСОБА_2 не погашена, тому, рішення суду першої інстанції в частині відмови позивачу у задоволенні позову відносно ОСОБА_2 підлягає скасуванню у звязку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення вимог позивача в межах, визначеного законом трирічного строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, а також річного строку по вимогам про стягнення пені.

У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З договорів поруки вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умови договорів поруки (п. 6.2) про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за основним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, так як суперечать ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому, в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Пред»явлення вимоги до поручителів є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому, в разі предявлення вимоги до поручителів кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань, не може розглядатись як установлення строку дії поруки, так як не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. згідно з якою, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

У разі, якщо кредитор змінив строк виконання основного зобовязання, направивши боржнику вимогу про повне, дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та інших платежів, при цьому, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, шестимісячний строк, передбачений ч. 4 ст.559 ЦК України, для предявлення вимоги поручителю обчислюється від дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного кінцевим строком у вимозі кредитора до боржника.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що 04 листопада 2009 року ПАТ «Укрсоцбанк» надіслав ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 повідомлення-вимоги про негайну сплату заборгованості за договором кредиту в розмірі 683 120 доларів США 20 центів та 47 537, 79 грн.

Зазначені повідомлення-вимоги ОСОБА_3 отримала 14 листопада 2009 року, ОСОБА_4 отримав 10 листопада 2009 року, що підтверджується наявними в справі копіями поштових зворотніх повідомлень.

Також, з матеріалів цивільної справи вбачається, що 26 лютого 2010 року АКБ «Укрсоцбанк», звертався до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

За таких обставин, у позивача виникло право предявити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобовязання боржника щодо сплати заборгованості за договором кредиту починаючи з 14 листопада 2009 року щодо ОСОБА_3 та з 10 листопада 2009 року відносно ОСОБА_4 протягом наступних шести місяців, або починаючи з 26 лютого 2010 року, з часу звернення до суду з вище вказаним позовом.

Оскільки, протягом шести місяців від зазначених дат 14 листопада 009 року, 10 листопада 2009 року, 26 лютого 2010 року позивач не звертався з позовом до поручителів, то правовідносини за договорами поруки№ 007/726531-РО та № 007/726530-РО від 16 вересня 2008 року, укладеними між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_3 є припиненими.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог позивача до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як поручителів є обґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем, присуджуються йому пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 007/726525-KR від 16 вересня 2008 року на суму 856 974 доларів США 07 центів, що еквівалентно по курсу Національного банку України станом на 10 лютого 2015 року 24,8405 грн. 21 287 664,39 грн. та 1 647 537,11 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 604 828 доларів США 00 центів, що еквівалентно 14 267 486,07 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 252 147 доларів США 07 центів, що еквівалентно 6 263 433,26 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 323 296,20 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 1 323 240,91 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати на суму 5 481 грн.

В іншій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: