РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 грудня 2017 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

за участю секретаря судового засідання Лєдової А.С.,

представника позивача Саланської І.Л.,

представника відповідача Редьки М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, її законного представника ОСОБА_4 до Запорізької місцевої прокуратури № 2 про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулися ОСОБА_3, її законний представник ОСОБА_4 з позовом до Запорізької місцевої прокуратури №2 про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1, що накладений постановою прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя №1 від 17.08.2009, зареєстрований 01.09.2009 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 9013074.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що отримала квартиру АДРЕСА_1 у спадщину, що відкрилася після смерті спадкодавця - ОСОБА_5. Однак, з огляду на наявність арешту, накладеного постановою прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя №1 від 17.08.2009 року, в результаті розгляду заяви самого спадкодавця, позивач позбавлена можливості завершити процедуру оформлення спадщини в частині реєстрації права власності на вказану квартиру за собою. Щодо неможливості зняття арешту в позасудовому порядку, позивач посилається на відповідь відповідача від 29.09.2017 №52-316-17, згідно з якою позивачу було запропоновано звернутися за захистом своїх інтересів до суду.

У судове засідання, призначене на 05.12.2017 з'явилися уповноважені представники сторін. Інтереси ОСОБА_3 та ОСОБА_4 представляла адвокат Саланська І.Л., Запорізьку місцеву прокуратуру № 2 представляв прокурор Редька М.В.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з тієї підстави, що вважає себе не належним відповідачем, в обґрунтування чого посилався на положення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна». Підстави не визнання позову виклав у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва № 2162 про право власності на житло від 23.05.1996, виданого ОСОБА_6, за ним 05.06.1996 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1, про що Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстраційній книзі №259 зроблено запис №37399.

Будучи власником вищевказаної квартири, 12.08.2009 роу ОСОБА_6 звернувся до прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя із заявою, в якій повідомив про те, що до нього та його сестри зверталися невідомі йому люди з пропозицією обміну його квартири на будинок в с. Водино, Кам'янсько-Дніпровського району, при цьому невідомі чинили психологічний тиск на його сестру, заявивши про те, що ОСОБА_6 вже у літньому віці і його може не стати, його можуть отруїти, підмінити ліки і т.ін. Побоюючись того, що його квартирою можуть заволодіти шляхом підробки документів, ОСОБА_6 просив прокурора накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

У відповідь на вищевказану заяву, прокуратура Орджонікідзевського району м. Запоріжжя своїм листом від 17.08.2009 повідомила ОСОБА_6 про те, що для проведення перевірки його зава направлена до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області і що з метою перешкоджання незаконному відчуженню на його квартиру накладено арешт.

З інформаційної довідки від 04.10.2017 № 99316215 слідує, що 01.09.2009 о 15:50:05 за №9013074 реєстратором - Запорізькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження - арешт на квартиру АДРЕСА_1. Підставою для реєстрації обтяження вказано постанову №1 від 17.08.2009, винесену прокуратурою Орджонікідзевського району м.Запоріжжя. З 01.09.2009 по теперішній час арешт майна не був скасований.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.05.2017 серії НОМЕР_1, виданим Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. В довідці про причину смерті від 18.05.2017 №204 зазначено, що причиною смерті є прогресуюча серцева недостатність, фібриляція передсердь, хронічна ішемічна хвороба серця.

Як випливає із заповіту від 21.04.2016 № 976, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Алейниковою Н.О., позивач є спадкоємцем усього майна, що буде належати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, в тому числі квартири АДРЕСА_1.

08.09.2017 позивач звернулася до приватного нотаріуса Алейникової Н.О. із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 21.04.2016 №976, що залишилася після смерті ОСОБА_6

Як слідує із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №49021192 від 08.09.2017, після отримання заяви позивача приватний нотаріус Алейникова Н.О. 08.09.2017 зареєструвала спадкову справу № 39/2017, спадкодавцем у якій є ОСОБА_6 Номер цієї спадкової справи у Спадковому реєстрі - 61192661.

Враховуючи те, що позивач прийняла спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_6, її батько ОСОБА_4 (законний представник неповнолітньої особи) 15.09.2017, діючи в її інтересах, та керуючись пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України звернувся до Запорізької місцевої прокуратури №2, яка є правонаступником Орджонікідзевської районної прокуратури м.Запоріжжя, із заявою, в якій просив зняти арешт з квартири АДРЕСА_1.

В результаті розгляду заяви ОСОБА_4, Запорізька місцева прокуратура №2 своїм листом від 29.09.2017 №52-316-17 повідомила про те, що у відповідності до вимог діючого Закону України «Про прокуратуру» органи прокуратури не уповноважені приймати рішення щодо зняття арешту з майна. У зв'язку із чим, було запропоновано звернутися до суду із позовом про зняття арешту з вищевказаного майна.

Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частина 2 статті 15 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У відповідності до правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду України від 23.01.2013 по справі №6-164цс12, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникло з часу відкриття спадщини, і він може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 Цивільного кодексу України.

Положеннями ст.41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні положення закріплені у ст. 321 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 57 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що на даний час існують обставини, що стали підставою для накладення арешту на вищезазначене майно.

За приписами статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст.15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає за можливе вирішити питання про відновлення порушених прав позивача шляхом звільнення з під арешту успадкованого нею майна, оскільки на час звернення з цим позовом до суду відсутні обставини, що слугували підставою для обтяження майна.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3, її законного представника ОСОБА_4 задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, що накладений постановою прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя №1 від 17.08.2009, зареєстрований 01.09.2009 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 9013074.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його винесення шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 5 грудня 2017 р.

Повний текст рішення виготовлений 11 грудня 2017 р.

Суддя: І.П. Соболєва