АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6495/17 Справа № 199/3529/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

за участі секретаря: Куць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2017 року

у цивільній справі за позовом Масливець-Альмаїда до ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради, про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2017 року позовні вимоги Масливець-Альмаїда до ОСОБА_3 задоволено.

Надано Масливець-Альмаїда до ОСОБА_3 дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до досягнення дитиною 16-ти років до 26.08.2021 року, з оформленням виїзних документів для проживання в Швейцарській Конфедерації в зоні Європейського союзу, без згоди батька ОСОБА_2 Вирішено питання щодо судових витрат /а.с.43-44.

З таким заочним рішенням не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх зясування, порушення норм процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі /а.с.74-77/.

Судом першої інстанції встановлено, Масливець-Альмаїда до ОСОБА_3 з 14.05.2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від спільного життя сторони мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.34/.

Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2007 року, з цього часу вони проживають окремо, а дитина - з матірю - Масливець-Альмаїда до ОСОБА_3

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.09.2008 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Між тим, відповідач не сплачував аліменти за вищевказаним рішенням суду, внаслідок чого за період 2008-2017 роки утворилась заборгованість у сумі 58800 грн.

На підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.04.2015 року ОСОБА_2 оголошено у розшук за злісне ухилення від сплати аліментів, оскільки відповідач за місцем реєстрації не проживає, місце його перебування невідоме /а.с.37/.

У 2010 році позивач зареєструвала шлюб з громадянином ОСОБА_5 - ОСОБА_6 Альмеїда до ОСОБА_3.

Подружжя разом і сином позивача - ОСОБА_4 проживає у Швейцарській Конфедерації. ОСОБА_4 навчається у спеціалізованій кантональній школі у м. Лугано-Лоренто /а.с.39/.

Дитині надано офіційний дозвіл на перебування у Швейцарській Конфедерації до 15.12.2010 року, разом із матірю, вони взяті на тимчасовий консульський облік у консульському відділі Посольства України на період з 29.09.2016 року по 14.12.2020 рік. /а.с.35-36/.

Відповідач, ОСОБА_2, проживає у Ізраїлі, що сторонами не заперечується

Звертаючись з позовною заявою, позивач посилалась на те, що з 2007 року відповідач не цікавиться дитиною, відмовляється надати згоду на виїзд дитини за кордон, його відмова не містить жодних обґрунтувань, підстав та пояснень. Така свідома поведінка відповідача призводить до ускладнення процедури оформлення документів на виїзд дитини та може бути причиною скасування дозволу на проживання сина у Швейцарській Конфедерації. Наведене порушує права ОСОБА_4 на всебічний та гармонійний розвиток, суперечить його інтересам.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції, виходячи з норм ст.ст. 141, 150, 180 СК України, п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а судове рішення залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обвязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Розглядаючи по суті даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що відмова батька від надання дозволу на виїзд сина за кордон шкодить інтересам дитини, а тому дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Зазначений висновок суду колегія суддів вважає правильним.

Як вбачається з апеляційної скарги, відповідач зазначає, що 21.08.2012 року він добровільно надав позивачу нотаріально посвідчену згоду на тимчасовий виїзд їх сина за кордон на період з 21.08.2012 року по 21.08.2015 року, а 04.07.2013 року вдруге підписав таку згоду на термін з 04.07.2013 року по 04.07.2016 року. Вказує, що з 2015 року стосунки між ним та його колишньою дружиною стали неприязними, позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, син тривалий час перебуває за кордоном та він фізично не може з ним спілкуватись, дитина на час його звернення з апеляційною скаргою продовжує проживати на території Швейцарської Конфедерації, не повернута до України.

Між тим, колегія суддів не може прийняти до уваги вказані доводи апеляційної скарги, зокрема, позивач не позбавлений права звернутись до суду з відповідним позовом для вирішення спору щодо визначення його участі у вихованні дитини, визначення місця проживання сина, встановлення часу побачень, відпочинку з дитиною, тощо.

ОСОБА_2 постійно проживає в Ізраїлі, матір дитини, з якою ОСОБА_4 мешкає після розлучення батьків у Швейцарській Конфедерації, а отже і доводи апеляційної скарги стосовно наявності підстав для ненадання дозволу на виїзд дитини з України є необґрунтованими та такими, що суперечать інтересам дитини.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, ухвалене без порушень норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_7