Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №319/580/17 Головуючий у 1 інстанції Валігурський Г.Ю.
Провадження № 22-ц/778/4059/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

при секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 21 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заробітної плати, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом ОСОБА_3 про стягнення заробітної плати.

В позові зазначала, що працювала товарознавцем відповідно до трудового договору укладеного з відповідачем. На день звільнення відповідач заборгувала заробітну плату з 01.11.2012 року по 03.04.2014 року в сумі 22959 грн. 34 коп.

Уточнивши свої позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати з 01 листопада до 01 квітня 2014 року в сумі 20405 грн. 27 коп.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 21 вересня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заборгованість по заробітній платі в сумі 20405 грн. 27 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Стягнути з позивача на її користь понесені судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_3 як фізичною особою-підприємцем, ІПН НОМЕР_1 (відповідач) та ОСОБА_5 укладений трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю №1 від 01.08.2012 року, відповідно до якого ОСОБА_5 зобовязалась виконувати обовязки товарознавця, суворо дотримуватись трудової дисципліни, нести повну матеріальну відповідальність, дотримуватись правил з охорони праці та техніки безпеки. В свою чергу ОСОБА_3 зобовязалась оплачувати працю позивача у розмірі 1300 грн. на місяць. Також у пункті 3 Договору сторони погодили, що розмір заробітної плати визначається за згодою сторін, але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати.

Вказаний Договір зареєстрований Куйбишевським районним центром зайнятості 01.08.2012 року за №1.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 20.06.2017 року позивач отримувала у період з третього кварталу 2012 року по перший квартал 2014 року дохід від субєкта підприємницької діяльності з кодом НОМЕР_1 (ІПН відповідача) в загальній сумі 26064,17 грн. З них сплачено податків на суму 2082,43 грн. Отже, заробітна плата, яка мала бути отримана позивачем від відповідача у цей період становить 23981,74 грн.

При цьому з інформації зазначеній у вказаних відомостях судом вірно встановлено, що з 01.11.2012 року по 31.03.2014 року відповідач нарахувала відповідачу 22164 грн. 17 коп. заробітної плати, при цьому з вказаної суми перераховано в бюджет 1758 грн. 90 коп. податку.

Індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 сума заробітку ОСОБА_5 з 01.11.2012 року по 31.03.2014 року також становить 22164 грн. 17 коп.

Суд першої інстанції вірно встановив, що з 01.11.2012 року по 31.03.2014 року відповідач зобовязана була виплатити позивачу 20405 грн. 27 коп. (22164 грн. 17 коп. нарахованої заробітної плати - 1758 грн. 90 коп. сплаченого податку = 20405 грн. 27 коп.).

03.04.2014 року Договір розірваний сторонами у звязку із звільненням Позивача з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (згода сторін), у звязку з чим Договір знято з реєстрації Куйбишевським районним центром зайнятості.

Розрахунок на день звільнення з позивачем відповідач не провів.

Згідно із ст.ст. 21, 43 Конституції України, ст.ст. 94, 115 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці» кожна людина має право на заробітну плату за виконану роботу та її своєчасне одержання в повному обсязі.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами (ст. 94 КЗпП України).

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавцем, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ст. 115 ч. 1 КЗпП України).

Як передбачено ст. 116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівнику при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі, оскільки відповідач при звільненні позивача не виплатила їй нараховану заробітну плату за період з 01.11.2012 року по 31.03.2014 року в сумі 20405 грн. 27 коп.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 21 вересня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: