Справа № 2/756/1107/17
РІШЕННЯ

Іменем України

31 березня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Васалатія К.А.

за участі секретаря Ільченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Універсал Банк», 3 особа - ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 р. позивач звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 29.08.2016 р. між позивачем та ПАТ «Універсал Банк» було укладено договір поруки, згідно якого позивач взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобов'язань перед банком, що виникли з кредитного договору № 003-2900/756-0474 від 16.11.2007 року та додаткової угоди до кредитного договору б/н від 16.06.2014 р.

Як вказує позивач, 29.08.2016 р. позивач отримала позовну заяву банку від 06.06.2016 р. про стягнення солідарно з неї та з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 101 760 швейцарських франків. Ознайомившись з даною заявою та розрахунком до позовної заяви позивачу стало відомо, що між банком та ОСОБА_2 додатково було підписано графік платежів до Кредитного договору в редакції Додаткової угоди б/н від 16.06.2014р., відповідно до якого ОСОБА_2 було звільнено від сплати основної суми боргу з 10.07.2014р. по 10.12.2014р., а саме на 6 місяців. Позивач зазначає, що під час укладання договору поруки б/н її не було повідомлено про надання банком позичальнику будь-яких канікул з слати щомісячних платежів по тілу кредиту строком на 6 міс.

Також позивач вважає, що під час укладання договору поруки, від неї було приховано той факт, що за основним договором ОСОБА_2 звільнився від сплати основної суми кредиту строком на 6 міс., що в свою чергу призвело до відстрочення виконання основного грошового зобов'язання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими коштами та до збільшення відповідальності позивача, як поручителя за основним договором.

Крім того, зазначає позивач, що договір поруки б/н від 16.06.2014 р. не містив в собі суми заборгованості за кредитним договором, а тому їй не було зрозуміло за яке грошове зобов'язання вона поручається перед банком, оскільки кредитний договір було укладено 16.11.2007 р., а розмір сплаченого тіла кредиту не було зазначено в договорі поруки.

Тому посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати договір поруки б/н від 16.06.2014 р. укладений між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 припиненим.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити.

Третя особа - ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини наступне.

Як з'ясував, 16.11.2007 р. між ВАТ «Універсал Банк» та 3 особою ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №003-2900/756-0474, предметом якого було надання відповідачем третій особі грошових коштів в сумі 170000 швейцарських франків, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 9, 95% річних в порядку, на умовах та в строки визначені договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 763800,99 грн. за курсом НБУ на день укладення цього договору. (а.с. 13).

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

При цьому 16.06.2014 р. між позивачем та ПАТ «Універсал Банк» було укладено договір поруки, згідно якого позивач взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобов'язань перед банком, що виникли з кредитного договору № 003-2900/756-0474 від 16.11.2007 р. та додаткової угоди до кредитного договору б/н від 16.06.2014 р.(а.с. 8-15). 29.08.2016 року позивач отримала позовну заяву банку від 06.06.2016 року про стягнення солідарно з неї та з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 101760 швейцарських франків.

Як вбачається з тесту позову, ознайомившись з даною заявою та розрахунком до позовної заяви позивачу стало відомо, що між банком та її чоловіком ОСОБА_2 - 3 особою додатково було підписано графік платежів до Кредитного договору в редакції Додаткової угоди б/н від 16.06.2014 р., відповідно до якого ОСОБА_2 було звільнено від сплати основної суми боргу з 10.07.2014 р. по 10.12.2014 р., а саме на 6 місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

У відповідності до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Як з'ясував суд, на даний час апеляційним судом м. Києва проводиться розгляд апеляційної скарги на рішення Солом'янського р/с м. Києва щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Ст. 203 ч. 3 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Судом встановлено, що волевиявлення поручителя - позивача у червні 2014 р. на укладення договору поруки було вільним, під час підписання вона була ознайомлена з їх умовами та наслідками і принцип свободи договору не був порушений, договір був укладений та підписаний сторонами в добровільному порядку.

У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений момент пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явити позов поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається з постанови ВСС України від 20.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» кредитор - ОСОБА_2 має право в разі невиконання позичальником взятого зобов'язань згідно кредитного договору, пред'явити вимогу до поручителя направивши/вручивши йому вимогу про погашення боргу, так і пред'явити до нього позов.

Як з'ясовано судом (і цього не заперечують сторони), згідно до п. 1.3 договору поруки позивач ОСОБА_1 - поручитель відповідає перед кредитором - відповідачем ПАТ «Універсал банк» у тому ж обсязі, що і боржник ОСОБА_2 за всіма зобов'язаннями останнього за основним зобов'язанням, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, винагороди/плати, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Тому оцінюючи зібрані по справі докази суд вважає, що договір поруки не припинив своєї дії та те, що позивач належним чином була ознайомлена з усіма суттєвими умовами договору поруки б/н від 16.06.2014 р., про що свідчать її підписи у договорі, а тому відмовляє у задоволенні позову у повному об'ємі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 203, ст. 526, 543, 559 ЦК України, ст.10, 53, 57, 60, 169, ст. 208, 209, ст. 212-215, ст. 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом м. Києва.

Суддя Васалатій К.А.