Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/689/16-ц

номер провадження 2/695/70/17

06 грудня 2017 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Таратіна В.О.,

при секретарі Курченко В.М.,

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу за грошовим зобовязанням, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_5 звернувся із позовом до суду в якому просить стягнути солідарно з відповідачів 541600,00 грн., як заборгованість за невиконані зобовязання.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що13 серпня 2012 року помер його дід ОСОБА_8. Після його смерті відкрилась спадщина. Заповіт спадкодавцем не складався. До кола спадкоємців першої черги за законом увійшли ОСОБА_6 (донька), ОСОБА_9 (син), та позивач (онук) за правом представлення, на частку спадщини, яка б належала за законом його батькові, як би він був живий на час відкриття спадщини. Також до спадкоємців першої черги за законом входила ОСОБА_7 (дружина), яка заяву про прийняття спадщини не подала, та спадщину не прийняла.

В порядку домовленостей про перерозподіл спадкового майна з урахуванням вартості та кількості спадкового майна, а також нерухомого майна придбаного батьком позивача ОСОБА_10, але оформленого на ОСОБА_7, остання 10.10.2012 року склала розписку, якою зобовязувалася при свідках до 01.10.2015 року сплатити грошові кошти в сумі 20000 доларів США в перерахунку на національну валюту. 11.10.2012 року ОСОБА_6 гарантуючи зобовязання ОСОБА_7 склала також розписку, якою зобов'язувалася при свідках до 01.10.2015 року сплатити грошові кошти в сумі двадцять тисяч доларів США в перерахунку на національну валюту.

В подальшому за раніше погодженою домовленістю було складено спадковий договір 23 квітня 2013 року, з урахуванням боргових зобовязань по вищевказаних розписках, згідно якого позивач отримав лише легковий автомобіль, а відповідач ОСОБА_6 житловий будинок, земельну ділянку та чотири вантажні автомобілі, інший спадкоємець отримав від ОСОБА_6 грошову компенсацію.

Позивач звертався до відповідачів з листами претензіями виконати боргові зобовязання, але і по день подачі позову відповідачі боргових зобовязань не виконали, борг не повернули.

На даний час розмір заборгованості, враховуючи курс долара США до національної валюти визначеного НБУ станом на 02.03.2015 року складає 27,08 гривень за 1 долар США, становить 541600,00 гривень. Дану суму позивач просить стягнути солідарно з відповідачів.

Представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити повністю з підстав викладених в позові.

Представники відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти позову та просили відмовити в його задоволенні. На обґрунтування своїх заперечень, представники, не заперечуючи факту написання розписок, зазначили, що жодних грошових зобовязань між відповідачами та позивачем не було. Щодо розподілу спадкового майна дійсно була домовленість, яка відображена в змісті Договору про розподіл спадкового майна, посвідченого нотаріусом. Відповідачі не брали у борг у позивача ніяких грошових коштів і це свідчить про безгрошовість даних розписок. Будь-які зобовязальні відносини, на виконання яких могли бути складені розписки, між сторонами відсутні. Даний факт стверджується також заявою свідка ОСОБА_11, що приєднана до матеріалів справи. В звязку з цим відсутні підстави для стягнення грошових коштів з відповідачів по даним розпискам.

Суд, вислухавши доводи представників позивача, представників відповідачів та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до повного задоволення виходячи з наступного.

З свідоцтва про смерть серія І-СР №196992 встановлено, що 13.08.2012 р. помер ОСОБА_8.

З договору про розподіл спадкового майна від 23.04.2013 р., який посвідчений державним нотаріусом Золотоніської районної державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №398, встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом, які закликані до спадкування після спадкодавця ОСОБА_8 є ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 Згідно даного договору ОСОБА_6 отримала житловий будинок, земельну ділянку та чотири автомобілі; ОСОБА_5 один легковий автомобіль; ОСОБА_9 грошову компенсацію від ОСОБА_6

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_1 повідомила суду, що її син ОСОБА_5 являється спадкоємцем за правом представлення після померлого діда ОСОБА_8, на ту частку, яка б належала його батьку ОСОБА_10, якби він був живим. Іншими спадкоємцями є дочка померлого ОСОБА_6 та син ОСОБА_9 В порядку розподілу спадкового майна між спадкодавцями виникла усна домовленість, згідно якої син ОСОБА_5 зобовязався відмовитись від частини спадкового майна померлого діда, а в замін цього отримає від своєї баби відповідачки по справі ОСОБА_7 на наступний день після продажу нежитлових приміщень, але не пізніше 01.10.2015 р. 20000 доларів США. В підтвердження цього ОСОБА_7 та ОСОБА_6 написали розписки. В результаті даних домовленостей 23.04.2013 р. було укладено договір про розподіл спадкового майна, який посвідчений у нотаріусом. З даного договору видно, що розподіл спадкового майна зроблений на користь ОСОБА_6 яка отримала майже все, а ОСОБА_5Ф, отримав лише один автомобіль. Це свідчить про той факт, що між сторонами дійсно була домовленість, що ОСОБА_5, відмовиться від спадкового майна і отримає у спадок лише автомобіль, а в замін цього отримає компенсацію 20 тисяч доларів.

Свідок ОСОБА_12 дала показання суду та ствердила, що дійсно вона була присутня при написанні розписки ОСОБА_13, яка зобовязувалася в разі не передачі ОСОБА_7 грошей своєму онуку ОСОБА_5, виконати дане зобовязання сама. Свідку було відомо, що це компенсація за спадкове майно, від якого відмовився ОСОБА_5

При розгляді справи сторонами було заявлено клопотання допитати в якості свідка ОСОБА_11, яка проживає на території Російської Федерації і судом 05.09.2016 р. було дане судове доручення Хорошевському районному суду м. Москва про допит даного свідка. Дане доручення повернулося 26.09.2017 невиконаним, оскільки на неодноразові виклики до суду свідок ОСОБА_11 не зявлялася.

26.05.2017 р. представником відповідача ОСОБА_4 була надана для доручення до матеріалів справи заява ОСОБА_11, яку суд не бере до уваги, оскільки свідок при її написанні не попереджалася судом про кримінальну відповідальність за ст. 384,385 КК України та не приводилася до присяги, а тому дана заява не є належним та допустимим доказом.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено показаннями свідків ОСОБА_1, ОСОБА_12, що між сторонами у справі дійсно була усна домовленість, що позивач відмовиться від частини спадкового майна померлого діда ОСОБА_8, а в замін цього отримає від своєї баби відповідачки по справи ОСОБА_7 гривневий еквівалент 20000 доларів США на наступний день після продажу нежитлових приміщень, але не пізніше 01.10.2015 р.

Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України - Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України - Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ст.. 509 ЦК України Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Отже судом встановлено, що відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України між сторонами виникли цивільні права та обовязки, тобто зобовязання.

З копії розписки від 10.10.2012 р. р., що мається в матеріалах справи, встановлено, що відповідач ОСОБА_7 взяла на себе зобовязання на протязі одного банківського дня з дня реалізації нежитлових приміщень по вул. Горького, 29 в м. Золотоноша, але не пізніше 01.10.2015 р. сплатити готівковими коштами в українських гривнах по курсу долара США на день розрахунку суму в розмірі 20000 доларів США своєму онуку ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

З копії розписки від 11.10.2012 р. р., встановлено, що відповідач ОСОБА_6 зобовязалася в разі відмови від виконання взятих на себе зобовязань її матірю ОСОБА_7 щодо передачі ОСОБА_5 20000 доларів США, самостійно його виконати. З даної розписки слідує, що ОСОБА_6 являється поручителем ОСОБА_7Ф, за виконання зобовязань перед ОСОБА_5

Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено факт наявності між сторонами зобовязання, що виникло з розписки та забезпечене порукою, встановлено його не виконання зі сторони відповідачів, тому сума заборгованості за розпискою підлягає до солідарного стягнення з відповідачів.

Відповідно до статей 524, 533 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Зобов'язання, визначені в грошовому еквіваленті в іноземній валюті, підлягають сплаті у гривнях за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Про це йдеться в Постанові Судової палати у цивільних справах ВСУ від 21 грудня 2016 року №6-1672цс16.

Згідно відомостей з офіційного сайту Національного банку України станом на 06.12.2017 р. (на момент винесення рішення) офіційний курс долара США по відношенню до української гривні становить 27,164 грн. за 1 долар США. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором позики складає 20000 доларів США, що на момент винесення рішення еквівалентно 543280 грн.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Позивачем у позові зазначено гривневий еквівалент 20000 доларів США станом на 02.03.2015 р., по курсу 1 долар США по відношенню до української гривні становить 27,08 грн. З цих підстав суд дійшов висновку, що сума заборгованості відповідачів складає 20000 доларів США, та підлягає стягненню в гривневому еквіваленті у межах заявлених вимог, що становить 541600 грн.

Керуючись ст.ст.212-215, 218 ЦПК України -

ВИРІШИВ

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6, РНОКПП НОМЕР_1, та ОСОБА_7, РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_3, - 541600 грн. 00 коп. боргу за грошовим зобовязанням.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Таратін В.О.

Повний текст рішення суду виготовлено 08.12.2017.

Суддя Таратін В.О.