Провадження № 22-ц/780/1813/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 30.03.2017
УХВАЛА

Іменем України

30 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

при секретарі Дрозді Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди , -

встановила:

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на таке.

16 листопада 2014 року водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1, порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, та допустив перекидання на дах вказаного автомобіля, внаслідок чого ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці події.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 лютого 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Позивач, яка є сестрою померлої ОСОБА_4, понесла витрати на спорудження надгробного пам»ятника у розмірі 29900 грн.

Оскільки станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 14616 грн.

При цьому позивач виходила з того, що за договором страхування ліміт страхового відшкодування за шкоду завдану життю і здоров»ю потерпілого складає 100000 грн. а передбачений п.27.4 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», максимальний розмір відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам»ятника становить 14616 грн. (1218 грн.*12 мінімальних заробітних плат).

20 липня 2015 року відповідач частково виплатив їй суму страхового відшкодування у розмірі 3000 грн., а в решті частини відмовив посилаючись на те, що постановою правління Фонду соціального страхування №45 від 03.10.2008 року встановлено розмір витрат на виготовлення та встановлення стандартного памятника для Київського регіону в розмірі 3000 грн.

Позивач вказала, що відмова відповідача у здійсненні страхового відшкодування у повному обсязі є незаконною та такою, що суперечить Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки сфера постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №45 від 03 жовтня 2008 року не поширюється на правовідносини щодо обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та крім цього, дана постанова встановлює ціни на ритуальні атрибути що існували у 2008 році про мінімальній заробітній платі у розмірі 545 грн., тоді як страховий випадок відбувся у 2014 році при мінімальній заробітній платі - 1218 грн.

Враховуючи викладене, позивач просила суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2 14 616 грн. страхового відшкодування, повязаного із витратами на поховання та на спорудження надгробного памятника ОСОБА_4

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішення суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав його незаконності та необґрунтованості, порушення судом норм матеріального права та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із положень ст. 61 ЦПК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 24 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 та дійшов висновку, що позивачем не надано суду граничної вартості стандартних памятників і огорож у Київській області,тому, враховуючи факт виплати відповідачем 3000 грн., що є граничною вартістю стандартних пам'ятників і огорож у даній місцевості, підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів із вказаними висновками погоджується, оскільки вони є обґрунтованими і відповідають вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 16 листопада 2014 року водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1, порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, та допустив перекидання на дах вказаного автомобіля, внаслідок чого ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці події.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 лютого 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Позивач, яка є сестрою померлої ОСОБА_4, понесла витрати на спорудження надгробного пам»ятника у розмірі 29900 грн.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 як водія автомобіля «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі №АІ/2315162.

Ліміт страхового відшкодування за шкоду завдану життю і здоров»ю потерпілого становить 100000 грн.

20 липня 2015 року відповідач частково виплатив позивачеві суму страхового відшкодування у розмірі 3000 грн.

Ці обставини підтверджені матеріалами справи та сторонами не оспорюються.

Відповідно до ч.1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов»язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам»ятника, ці витрати.

За змістом ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 24 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6, витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож у даній місцевості.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд обґрунтовано виходив з вказаних положень закону та дійшов висновку, що матеріали справи не містять даних про граничну вартість стандартних пам'ятників і огорож у Київській області станом на липень 2015 року, коли позивач понесла витрати на виготовлення та установлення надгробного пам»ятника. Доказів подання до суду першої інстанції відомостей щодо граничної вартості стандартних памятників і огорож у даній місцевості ОСОБА_2 не надала.

Суд першої інстанції обґрунтовано враховував факт виплати відповідачеві в рахунок відшкодування витрат на спорудження надгробного пам»ятника 3000 грн., оскільки саме такий розмір витрат на виготовлення у Київській області відповідно до постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві від 3 жовтня 2008 року № 45, яку суд обґрунтовано застосував з урахуванням положень ч.8 ст. 8 ЦПК України.

Сам факт понесення позивачем витрат на придбання та встановлення надгробного пам»ятника у розмірі 29900 грн. не є підставою для відшкодування з боку страховика, оскільки позивачем в порядку статті 60 ЦПК України не надано доказів граничної вартості стандартних памятників і огорож у даній місцевості.

З таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки він відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення судового рішення, порушення судом норм матеріального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :