Провадження № 2/761/5719/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 жовтня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання за позивачем права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 100,8 кв.м., у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері сторін - ОСОБА_4, залишилась спадщина у вигляді вищевказаного нерухомого майна. За своє життя, 22.05.2014 року ОСОБА_4 залишила заповіт, відповідно до якого вона заповіла своїй доньці ОСОБА_1 (позивачу) все майно, в тому числі і належну їй на праві приватної власності вказану частину квартири. З метою прийняття спадщини позивач звернулась у встановленому законом порядку до приватногодержавного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Разом з тим, оскільки постановою державного нотаріуса від 04.02.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин відсутності реєстрації права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4, тому позивач звернувся до суду із даним позовом, оскільки вказані обставини позбавляють можливості тримати свідоцтво про право власності на вказане спадкове майно.

Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності позивача, позов підтримав, просив суд задовольнити його у повному обсязі та надав згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з»явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_2 причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у свою відсутність та письмових заперечень проти заявлених вимог не направляла.

Відповідач ОСОБА_3 направила до суду заяву про розгляд вказаної справи у свою відсутність згідно чинного законодавства.

Суд, керуючись положеннями ст.ст. 169,224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду представника позивача.

Суд дослідивши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 22.05.2014 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського округу Пентюк С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3-16474095, у якому на випадок своєї смерті остання зробила наступне розпорядження, а саме: все своє майно, рухоме та нерухоме, грошові вклади та взагалі все, що буде належати їй на день смерті, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося заповіла своїй дочці гр.ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, про що свідчить відповідна копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Про чинність вказаного заповіту свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.01.2015 року.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Довідка ДСТО «Золотоустівська» №262738 від 21.01.2015 року підтверджує, що ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 проживала і була зареєстрована в період з 1981 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3. Таким чином, за вказаною адресою відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_4

Норми ст. 1218 ЦК України передбачають, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач ОСОБА_1 до шлюбу мала прізвище «ОСОБА_1», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 8.08.2004 року.

Свідоцтвом про право власності на житло від 27.04.1994 року, виданого Фондом комунального майна Радянського району, посвідчено, що квартира по АДРЕСА_1 дійсно належить на праві власності ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних частках кожному.

Згідно технічного паспорта на вказану квартиру, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації, станом на 13.10.2016 року, вбачається, що загальна площа квартири становить 100,8 кв.м.

Також, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.03.2006, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори(зареєстровано в реєстрі за №18-1962), встановлено, що спадкоємицею ? частки майна ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, є його дружина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, що мешкає в АДРЕСА_1, у тому числі з нарахуванням 1/6 частки майна від якого відмовилась ОСОБА_2. Спадкове майно, на яке у вказаній частці видане це свідоцтво, складається із 1/3 частини кв.АДРЕСА_1.

Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.03.2006, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори(зареєстровано в реєстрі за №18-1964), встановлено, що спадкоємицею ? частки майна ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, є його дочка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає в АДРЕСА_1, у тому числі з нарахуванням 1/6 частки майна від якого відмовилась ОСОБА_2. Спадкове майно, на яке у вказаній частці видане це свідоцтво, складається із 1/3 частини кв.АДРЕСА_1.

Згідно вимог ст.ст. 1268, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

На виконання вищевказаних вимог чинного законодавства, позивач ОСОБА_1, як спадкоємець після смерті ОСОБА_4 за заповітом, з метою прийняття спадщини, 24.01.2015 року звернулась у встановленому законом порядку до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та 4.02.2017 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується наявними в матеріалах даної цивільної справи копією матеріалів спадкової справи № 81/2015.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом (зареєстровано в реєстрі №81/2015) посвідченого 04.02.2017 року ОСОБА_9 - державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори, спадкоємцем зазначеного в заповіті (від 22.05.2014, зареєстрованого в реєстрі за №4095) майна ОСОБА_4, 1942 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із 1/3 частки кв.АДРЕСА_1 яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Радянскього району м. Києва 24.04.1994 року, згідно з Розпорядженням (наказом) від 26.04.1994 року №8342, зареєстрованому в Київському міському бюро технічної інвентаризації 12 травня 1994 року і записаного у реєстрову книгу за №2/633).

Відповідно до ст. 1276 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Матеріали спадкової справи № 81/2015, яка витребувана судом, не містять заяви позивача про відмову від прийняття спадщини.

Згідно зі ст.ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Разом із тим, після звернення позивача із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за вищевказаним заповітом, постановою державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори Панченко Л.Є. від 04.02.2017 року, позивачу з причин відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно: на 1/6 частку квартири, яка належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_7, - було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану 1/6 частки цієї квартири, як на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4.

Відповідно до пп.4.15 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (із відповідними змінами) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно з пп.4.18 п.4 Глави 10 Розділу ІІ зазначеного вище порядку за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку.

Одним із способів захисту цивільних прав, встановлених ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем за заповітом, звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений ст. 1269 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4, а саме: 1/6 частки кв.АДРЕСА_1, що належала останній на підставі свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті її чоловіка ОСОБА_7, та, приймаючи до уваги, що спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_3, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, а саме визнати за позивачем право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 100,8 кв.м., у порядку спадкування за заповітом ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 11, 57-60, 79, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216-1218, 1220-1223, 1233-1236, 1268-1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 100,8 кв.м., у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя