справа № 732/18/17
провадження № 2/732/83/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді Березовського О.Д.,

за участі секретаря Вучкан А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 та просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами № 24, що знаходиться за адресою : вул. Вишнева ( в минулому вул. 50 років ВЛКСМ ) м. Городня Чернігівської області.

З позовної заяви виходить, що позивач все своє життя проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться по вулиці 50 років ВЛКСМ ( перейменована у вул. Вишневу ) в місті Городня Чернігівської області. Право власності на зазначений будинок зареєстровано за позивачем у розмірі 5/8 частин та за її покійним чоловіком ОСОБА_3, який помер 28-29 травня 1997 року.

Відповідачем ОСОБА_2, яка являється донькою позивача, було подано заяву про вступ у спадщину, але після цього нічого більше і не було зроблено.

Право власності на 5/8 частин вищезазначеного домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 13.06.2001 року ( справа № 2-319/2001 р. ). Як до реєстрації права власності на 5/8 частин спірного домоволодіння, так і після реєстрації, позивач користується повністю всім будинком. Будь-яких претензій щодо володіння і користування позивачем будинком від відповідача не надходило.

На сьогодняшній день позивач продовжує проживати в спірному будинку, тобто добросовісно та відкрито володіє ним більше десяти років. ОСОБА_1 постійно сплачує за комунальні послуги, неодноразово проводила ремонт помешкання та роботи з благоустрою території.

Враховуючи вищевикладене, а також керуючись положеннями ст. 344 ЦК України, позивач ОСОБА_1 просить задовольнити заявлені нею позовні вимоги та визнати за нею право власності за набувальною давністю на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами № 24, що знаходиться за адресою : вул. Вишнева ( в минулому вул. 50 років ВЛКСМ ) м. Городня Чернігівської області.

Ухвалою судді від 10 січня 2017 року відкрито провадження у зазначеній справі.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву від 07.12.2017 року з проханням провести судовий розгляд справи за її відсутності, факти і обставини, викладені в заяві, підтверджує та заявлені нею позовні вимоги підтримує у повному обсязі ( а.с. 64 ).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про дату час та місце судового розгляду даної цивільної справи остання була повідомлена належним чином, а саме в порядку та у відповідності до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, що підтверджується документами, складеними під час виконання на території Республіки Вірменія судового доручення про вручення документів та проведення окремих процесуальних дій відносно ОСОБА_2 ( а.с. 43-61 ).

Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву просить провести судове засідання за її відсутності.

В наданих до суду письмових поясненнях, у відзиві на позовну заяву, а також в судовому засіданні, яке проводилось в Республіці Вірменія під час виконання судового доручення, ОСОБА_2 вказала, що вона категорично проти вимог позивача у даній цивільній справі. Наголошує на тому, що вона ніколи не відмовлялась від своєї долі і не збирається відмовлятись. 3/8 частини будинку належать їй і вона, як власник, має право розпоряджатися своєю частиною спірного будинку. Підтверджує, що ОСОБА_1 являється її рідною матірю. Її батько ОСОБА_3 помер 28-29 травня 1997 року. Після смерті батька вона та мати як спадкоємці померлого отримали з його спадщини, а саме зі спірного будинку, вона 3/8 частини, а мати відповідно 5/8 частин. Звертає увагу на те, що у її матері ОСОБА_1 не могла сформуватись впевненість в тому, що вона володіє її долею в будинку як власним майном, оскільки своїми діями вона ніколи не відмовлялась від права власності відносно своїх 3/8 частин спірного будинку ( а.с. 43-61 ).

Суд, зясувавши позицію сторін по суті заявлених позовних вимог, дослідивши в судовому засіданні усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, прийшов до наступного.

З дослідженого в судовому засіданні рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 13.06.2001 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку спадкового майна, встановлено, що суд визнав за ОСОБА_1 право власності на 5/8 частин спадкового майна в м. Городня по вул. 50 років ВЛКСМ, № 24. Рішення суду набрало законної сили 24 червня 2001 року. З рішення суду вбачається, що між сторонами у справі виник спір щодо оформлення права власності на частку спадкового майна ОСОБА_3, який помер у травні 1997 року. При цьому предметом спору являлось спадкове майно, а саме частина будинку з надвірними будівлями № 24 по вул. 50 років ВЛКСМ в м. Городня Чернігівської області ( а.с. 11 ).

З довідки Городнянського РГ БТІ від 31.10.2016 року № 651 вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою : м. Городня, вул. Вишнева ( в минулому вул. 50 років ВЛКСМ ), буд. 24 Чернігівська область зареєстровано за : ОСОБА_3 10.12.1976 року на підставі договору купівлі-продажу від 06.12.1976 року № 1581; ОСОБА_1 10.07.2001 року на підставі рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 13 червня 2001 року ( справа № 2-319/2001 р. ), на 5/8 частин. Житловий будинок побудовано в 1973 року. Процент готовності житла 100% ( а.с. 5 ).

Той факт, що вул. 50 років ВЛКСМ в м. Городня була перейменована на вул. Вишнева, підтверджується рішенням Городнянської міської ради Чернігівської області від 17.12.2015 року ( а.с. 10 ).

ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, який помер 28-29 травня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЕЛ № 309061 та свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 012579 ( а.с. 6-7 ).

Позивач ОСОБА_1 в період з 27.08.1997 року по 17.01.2000 року та з 13.01.2004 року по теперішній час значиться зареєстрованою проживаючою за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2 ( в минулому 50 років ВЛКСМ ), буд. 24 ( а.с. 4, 12-13 ).

Основоположні принципи здійснення правомочності власника сформульовані в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятої в м. Рим 04 листопада 1950 року, що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності ( ст.ст. 13, 14, 41 ).

Зокрема, ч. 4 ст. 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Конституційні положення про право власності відображені в нормах чинного законодавства, зокрема в ст. 344 Цивільного кодексу України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Частиною 4 ст. 344 Цивільного кодексу України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке :

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Слід зазначити, що право власності належить до таких субєктивних прав, які можуть виникнути за наявності певного юридичного факту чи їх сукупності, тому, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести саме позивач ( ч. 1 ст. 60 ЦПК України ), є : законний обєкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність ( строк володіння ).

За змістом ст. 344 Цивільного кодексу України при набувальній давності тягар доказування лягає на позивача.

Звернувшись в суд з відповідним позовом, позивач ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами № 24, що знаходиться за адресою : вул. Вишнева ( в минулому вул. 50 років ВЛКСМ ) м. Городня Чернігівської області, при цьому вимога обґрунтована тим, що позивач є власником 5/8 частин спірного домоволодіння, проживає в будинку та користується повністю всім будинком, добросовісно та відкрито володіє ним більше 10 років, сплачує комунальні послуги, неодноразово здійснювала ремонт помешкання та роботи з благоустрою території. При цьому позивач зазначає про те, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3, в тому числі і частину належному померлому спірного домоволодіння, але після цього більше нічого не робить. Разом з тим, будь-яких претензій щодо володіння і користування позивачем будинком від відповідача не надходить.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачу було відомо про відсутність у неї підстав для набуття права власності на 3/8 частини спірного домоволодіння, що виключає добросовісність заволодіння вказаним майном.

За правилами ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на положення ст. 344 Цивільного кодексу України та розяснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», набуття права власності на чуже майно за набувальною давністю здійснюється за умови, що майно, яке опинилася у володінні особи, є обєктивно чужим, володілець субєктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років.

Позов про право власності за давністю володіння не може предявити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є його власником.

Таким чином, добросовісність позивача на момент заволодіння вищезазначеним майном була відсутня.

Той факт, що на даний час відповідач ОСОБА_2 не оформила своє право власності на 3/8 частини спірного домоволодіння, не може бути підставою для позбавлення її права на вказане майно та визнання права власності іншої особи на це майно, оскільки в силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина, яку прийняла відповідач і на даний факт вказала безпосередньо сама позивач, визнається власністю спадкоємця з моменту її відкриття, навіть за відсутності звернення спадкоємця до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При цьому чинним законодавством не встановлено гранічних строків на реєстрацію права на спадкове майно.

Також не можуть бути підставами для визнання за позивачем права власності на 3/8 частини будинку проведення ремонту в будинку, благоустрій території, оплата житлово-комунальних послуг.

З огляду на викладене, норми ст. 344 Цивільного кодексу України не розповсюджуються на дані правовідносии та підстав для її застосування у даному випадку немає.

Доводи позивача в обґрунтування позову, наведені у позовній заяві, спростовуються висновками суду, суперечать нормам чинного цивільного законодавства, на які посилається позивач, та спрямовані на порушення конституційних прав іншої особи.

Обравши спосіб захисту права, передбачений статтею 344 ЦК України, позивач не надала суду доказів існування передбачених цією нормою підстав для визнання за нею права власності на 3/8 частини спірного домоволодіння за набувальною давністю, а обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, суперечать обраному нею способу захисту права.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наведених вище підстав.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15-16, 319, 321, 344, 1216-1218, 1268-1270, 1297 ЦК України, ст. ст. 3-4, 10-11, 60-61, 158, 169, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Д.Березовський