Справа № 303/7915/16-ц
Провадження № 2/303/580/17
Ряд стат. звіту 29
03 квітня 2017 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого судді О.М.Куропятник .
при секретарі судового засідання О.В.Годьмаш
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачеві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищено небезпеки, -
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищено небезпеки.
Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
У судове засідання відповідач не зявився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі, про причину неявки суд не повідомив.
Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд констатує наступне.
В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 16 листопада 2016 року близько 17 год. 55 хв. на автодорозі М06 сполученням Київ-Чоп 766 км., водій ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом марки «NISSAN X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_2, рухаючись в напрямку м.Києва, на 766 км., перед смт. Чинадієво, Мукачівського району, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «RENAULT Trafic СП8С», державний номерний знак НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_1, та який рухався попереду і намагався здійснити поворот ліворуч. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 грудня 2016 року ОСОБА_2 (ОСОБА_4) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. (а.с.13).
Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до п.11 Постанови №4 від 01.02.2013 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.
Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).
Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.
Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.
З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Законна дає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.
Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Вимоги ч.1 ст. 1167 ЦК України передбачають, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. При цьому суд також виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. В звязку з цим суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди, а саме стягнення з ОСОБА_2 шкоди в сумі 1000, 00 гривень.
Судові витрати підлягають вирішенню згідно ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 209, 212-215, 218, 223, 225, 226, 294 ЦПК України, ст.ст.12, 14, 511, 636, 1166, 1167, 1191, 1194 ЦК України, п.11 Постанови №4 від 01.02.2013 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд -
Позовну заяву задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 789 (сімсот вісімдесят шість) грн. 99 (дев'яносто дев'ять) коп..
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
На рішення суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий О.М.Куропятник