Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/366/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1 Доповідач Письменний О. А.
УХВАЛА

Іменем України

23.03.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів Єгорової С.М., Дуковського О.Л.,

при секретарі Савченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 листопада 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулося в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 22 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_4 було надано кредит в сумі 13 000 доларів США строком до 22.11.2017 року, з процентною ставкою 13 % річних за користування кредитними коштами. В цей же день, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між банк та відповідачами було укладено договір поруки, згідно якого ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_4 несуть відповідальність перед банком в разі невиконання ОСОБА_4 взятих на себе зобовязань за кредитним договором. 27.05.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_4 було укладено додатковий договір № 4 до кредитного договору, яким внесено зміни до умов основного кредитного договору. Зокрема, ОСОБА_4 отримала кредит у формі непоновлювального мультивалютного кредиту з лімітом заборгованості в сумі 240 418,46 грн. Відповідно до пункту 1.1.3 Додаткового договору, ліміт заборгованості складається з максимального ліміту заборгованості в USD, який становить 23 000 доларів США, та максимального ліміту заборгованості в UAH, який становить 55 958 грн. 46 коп.

Позивач вказав, що ОСОБА_4 взяті на себе зобовязання належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 08 липня 2015 року в розмірі 393 085, 70 грн., з яких: заборгованість за кредитом 16 128,78 доларів США, відсотки за користування кредитом 1 957,98 доларів США; комісія за РО 731,79 грн.; штраф 10 679, 07 грн.; та 60 367,47 грн., з них: заборгованість за кредитом 50 307, 35 грн., відсотки за користування кредитом 8 185,98 грн., штраф 1 874,14 грн. Посилаючись на ці обставини, банк просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 453 453,17 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_5.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 листопада 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Зокрема, зазначає, що не визнає позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій, пені і відсотків, які безпідставно нараховані банком, оскільки ними взяті зобовязання виконувалися належним чином, але з часу введення тимчасової адміністрації банку, регіональне відділення фактично не працює, що перешкоджало внесенню чергових платежів по погашенню кредиту.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі порушили взяті на себе зобов'язання, визначені кредитним договором та договором поруки, укладеними між сторонами, щодо вчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає, в силу вимог договору та закону, стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України).

Судом встановлено, що 22 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 344/2007/СІ, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 13 000 доларів США, строком по 22 листопада 2017 року, зі сплатою відсотків в розмірі 13% річних /а.с.14-21/. Цього ж дня було укладено договір поруки № 344/2007/СІ/П-1 між банком, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, згідно з яким поручитель солідарно відповідає перед Кредитором за виконання ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором /а.с.70-71/.

27.05.2011 року сторони уклали додаткову угоду № 4 до кредитного договору № 344/2007/СІ від 22 листопада 2007 року, відповідно до якої банк надав кредит у формі не поновлювального мультивалютного кредиту з лімітом заборгованості в сумі еквівалентній 240 418,46 грн., строком по 22 листопада 2022 року включно. Ліміт заборгованості складається з максимального ліміту заборгованості в USD, який становить 23 000 доларів США, та максимального ліміту заборгованості в UAH, який становить 55 958 грн. 46 коп. Також встановлена річна ставка за користування траншами в USD в розмірі 15% річних та в UAH в розмірі 21 % річних /а.с.45-52/.

Внаслідок неналежного виконання зобовязання утворилась заборгованість, яка станом на 08 липня 2015 року становила 393 085, 70 грн., з яких: заборгованість за кредитом 16 128,78 доларів США, відсотки за користування кредитом 1 957,98 доларів США; комісія за РО 731,79 грн.; штраф 10 679, 07 грн.; та 60 367,47 грн., з них: заборгованість за кредитом 50 307, 35 грн., відсотки за користування кредитом 8 185,98 грн., штраф 1 874,14 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості за кредитним договором /а.с.10-11,12-13/.

Згідно з пунктом 3.3.3 кредитного договору позичальник зобов'язався щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами визначеними п.2.5.1, не пізніше визначеного п.1.2 цього договору терміну повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплачувати можливу неустойку.

Частиною 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Посилання відповідача на те, що Кіровоградське відділення ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було ліквідоване в листопаді 2014 року, внаслідок чого у відповідачів не було змоги вчасно повертати кредит, не знайшло свого підтвердження. Той факт, що приміщення, в якому розташовувалося відділення ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», в січні 2015 року змінило власника, не може прямо підтверджувати факт припинення роботи відділення банку.

Разом з тим позивач підтвердив факт зупинення діяльності Кіровоградського відділення ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» саме 16.03.2015 року наказом №221 від 06.03.2015 року (т.2 а.с.16).

З огляду на те, що заборгованість за кредитом виникла у листопаді 2014 року, позивач за умовами договору мав право на дострокове повернення кредиту і стягнення всієї суми заборгованості.

Отже, висновок суду першої інстанції про задоволення вимог банку щодо стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором є вірним, відповідає наявним в матеріалах справи доказам, які ґрунтуються на вимогах закону та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: