Провадження № 2/641/176/2017 Справа № 641/7071/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання - Щеглової Г.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про позбавлення права користування квартирою та виселення,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про позбавлення права користування квартирою та виселення. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 24.12.2004 року. Разом з ним в квартирі проживає його теперішня дружина ОСОБА_6 з їх спільною дитиною ОСОБА_7. Також в спірній квартирі зареєстрована та проживає його колишня дружина ОСОБА_3, а також зареєстрований його син ОСОБА_5, який починаючі з грудня 2013 року проживає в США.

Після розірвання шлюбу 23.09.2010 року він неодноразово звертався до ОСОБА_3 з вимогою звільнити займане приміщення, оскільки проживання з його новою сім'єю стало неможливим. Останнім часом проживання з відповідачем ОСОБА_3 стало нестерпним , оскільки вона постійно чинить сварки, погрожує фізичною розправою, ображає нецензурною лайкою. Через реєстрацію відповідачів він вимушений сплачувати більшу суму грошей за комунальні послуги. Тим самим відповідачі створюють перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своєю власністю у зв'язку з чим він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом позбавлення користування зазначеною квартирою та виселення відповідачів.

В судовому засіданні позивач подав заяву про залишення без розгляду в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_5 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. В частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 позов підтримав у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав заяву позивача про залишення без розгляду в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_5 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. В частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач та її представник в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_5 щодо залишення без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України не заперечували. В частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 заперечували у повному обсязі.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу по залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Оскільки до канцелярії суду позивачем подано заяву про залишення без розгляду позов в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_5, суд постановляє ухвалу про залишення позовних вимоги ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_5 - без розгляду, роз'яснивши позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Суд, вислухавши думку, пояснення, доводи сторін по справі, свідків, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 не підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

ОСОБА_1 є власником квартири квартирою АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 24.12.2004 року посвдченого приватним нотаріусом ХМНО Палєвою О.М. та зареєстрованому в реєстрі правочинів під № 2235 (а. с. 5).

Відповідно до інформації довідки КП «Жилкомсервіс» № 4460/2/07-05 від 11.03.2016 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрованими значаться ОСОБА_1, як власник, ОСОБА_3 , як колишня дружина, ОСОБА_5, син. (а. с. 7).

23.09.2010 року рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано. .

В судовому засіданні сторонами визнано обставину, про те, що ОСОБА_3 після розірвання шлюбу залишилася проживати в спірній квартирі.

Відповідно до ст.. 9 Житлового кодексу України вказано, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Будь-яке виселення людини, якщо вона добровільно не бажає звільнити житлове приміщення, допускається виключно на підставах передбачених законом та має відбуватися тільки в судовому порядку.

Передбачені ст.ст. 9, 156,157 ЖК обмеження щодо виселення колишніх членів сім'ї власника не є порушенням права власності. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ст. 319, частин 1, 2 ст. 321 ЦК власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце. У цьому випадку обмеження прав власника передбачені ст.ст. 156, 157 ЖК. (Такий висновок зроблений Верховним Судом України у справі № 6-24089св06

Щодо виселення колишніх членів сім'ї власника, якою є відповідач ОСОБА_3 , то відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 Житлового Кодексу України власне факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім'ї власник жилого будинку (квартири) має відповідно до ст. 157 ЖК, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до норм ст.. 116 Житлового Кодексу України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач та його представник, як на підставу позовних вимог які зазначені в ст.. 116 Житловго Кодексу України, та є вичерпними, не посилався. Під час розгляду справи зазначені обставин не встановлено, а тому підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3, суд не вбачає.

Крім того, в порушення цих вимог процесуального закону позивачем ОСОБА_1 та його представником доказів на підтвердження обставин викладених в позовній заяві про те, що відповідач ОСОБА_3 постійно чинить сварки, погрожує фізичною розправою, ображає нецензурною лайкою, а також щодо перешкод відповідачем ОСОБА_3 у проживанні теперішньої дружини ОСОБА_6 позивача з їх спільною дитиною ОСОБА_7, до суду надано не було.

Щодо ствердження позивачем про сплату більш суми грошей за комунальні послуги слід зазначити наступне.

Якщо немає угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування житловим приміщенням плата, за користування житловим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Та обставина, що особа є власником жилого приміщення, а отже має охоронюване законом право володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, сама по собі не може бути підставою для виселення та зняття з реєстрації інших осіб, які там правомірно проживають.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 - залишено без задоволення, підстав для стягнення з ОСОБА_3 витрат по сплаті судового збору суд не вбачає, що відповідає положенням ст.. 88 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 61, 88, п. 5 ч.1 ст. 207, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 про позбавлення права користування квартирою та виселення - залишити без задоволення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_5 про позбавлення права користування квартирою та виселення - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. А. Курганникова