печерський районний суд міста києва
Справа № 2-3853/12
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2017 року Печерський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Батрин О.В.,

при секретарі - Мотрич В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою стягувача Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» на постанову заступника начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Андросович Наталії Василівни про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.12.2016 року у виконавчому провадженні № 48416304,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року стягувач ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» звернувся до суду зі скаргою на постанову заступника начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Андросович Н.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.12.2016 року у виконавчому провадженні № 48416304. Скарга мотивована тим, що на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 4 квітня 2013 року видано виконавчий лист про стягнення заборгованості у сумі 80 584 грн. 30 коп. з ОСОБА_2 на користь ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», який пред'явлено до виконання до ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Проте, заступником начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Андросович Н.В. 29.12.2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відсутнє майно, що зареєстроване за боржником на праві власності і на котре можливо звернути стягнення. Вважає таку постанову неправомірною, оскільки державним виконавцем не вчинено всіх виконавчих дій щодо виявлення майна, що належить боржникові для задоволення вимог банку.

Тому, банк звернувся з цією скаргою до суду та просив визнати незаконними дії заступника начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Андросович Н.В. з винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.12.2016 року у виконавчому провадженні № 48416304, скасувати вказану постанову та зобов'язати поновити проведення виконавчих дій.

До судового засідання учасники судового розгляду не з'явилися.

Представник заявника надав заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Тому, суд розглянув дану скаргу у відсутність вказаних осіб відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦПК України, оскільки скарга на дії державного виконавця розглядається у десятиденний строк та неявка учасників судового розгляду не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 4 квітня 2013 року видано виконавчий лист про стягнення стягнення заборгованості у сумі 80 584 грн. 30 коп. з ОСОБА_2 на користь ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК».

Виконавчий лист позивачем пред'явлено до виконання до ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві та відкрито виконавче провадження № 48416304.

29.12.2016 року заступником начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Андросович Н.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відсутнє майно, що зареєстроване за боржником на праві власності і на котре можливо звернути стягнення (т. 1 а.с. 243).

Постанова обґрунтована тим, під час виконавчих дій боржник та належне йому на праві власності майно, на яке можливо звернути стягнення, не виявлено. Грошові кошти на рахунках боржника відсутні. Державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника. Оскільки розшук належного боржнику майна виявився та заходи здійснені державним виконавцем щодо розшуку майна боржника виявились безрезультатними.

З такою постановою суд не погоджується, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України основними принципами діяльності органів державної влади, їх посадових осіб є обов'язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов'язковість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 14 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувану предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну:

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувана і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувана або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку-чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувана;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановления вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувана;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Так, державним виконавцем суду не надано доказів того, що державний виконавець вживав усіх передбачених заходів щодо виявлення майна боржника задля забезпечення виконання виконавчого провадження, передбачених ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відсутні докази того, що державним виконавцем вирішувалось питання щодо наявності іншого майна боржника, як-то: цінних паперів, наявного нерухомого майна відповідно до даних Бюро технічної інвентаризації, сільськогосподарської техніки, земельних ділянок, зареєстрованих за відповідачем, грошових коштів на рахунках в банках, транспортних засобів тощо.

Отже, при винесенні постанови про повернення виконавчого листа стягувачеві заступником начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Андросович Н.В. було порушено положення ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження» - не здійснені усі необхідні дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», що призвело до порушення прав ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК».

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно з даними скарги стягувач ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» отримав оскаржувану постанову 25.01.2017 року, що підтверджується реєстраційним копією конверта (т. 1 а.с. 244), а зі скаргою до суду звернувся 27.01.2017 року.

Отже стягувачем строк на звернення до суду зі скаргою не пропущено.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення скарги, а саме визнання неправомірною постанову про повернення виконавчого листа та її скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 383-388 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Скаргу стягувача Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» на постанову заступника начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Андросович Наталії Василівни про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.12.2016 року у виконавчому провадженні № 48416304 - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову заступника начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Андросович Наталії Василівни про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.12.2016 року у виконавчому провадженні № 48416304.

Зобов'язати заступника начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Андросович Наталію Василівну поновити проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 48416304 про стягнення з стягнення ОСОБА_2 на користь ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованості у сумі 80 584 грн. 30 коп. на підставі виконавчого листа № 2-3853/12, виданого Печерським районним судом м. Києва.

Про виконання ухвали повідомити суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

Ухвала суду може бути оскаржена через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.В.Батрин