Справа № 500/4199/17
Провадження № 2/500/2709/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Присакар О.Я.,

при секретарі - Сирбу Г.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 доІзмаїльської міської ради Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

02.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем, його матірю ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, тобто станом на 09 березня 2014 року, за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ним, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 09 березня 2014 року право власності на 1/12 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Татарбунарська, 56, свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_5належить 1/12 частина житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Татарбунарська, 56. 09.03.2014 року ОСОБА_5 померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/12 частина житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Татарбунарська, 56. За життя ОСОБА_5 заповіту не залишала. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 являються син ОСОБА_1 та доньки ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на час відкриття спадщини не проживали разом із спадкодавцем, із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертались, тобто вважаються такими, які не прийняли спадщину. Позивач прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом із ОСОБА_5 на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у звязку з тим, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини, та не проживав постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_6 міської ради Одеської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, розгляд справи залишив на розсуд суду.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявились та ніяких заяв не надали, їх представник - адвокат ОСОБА_7, про час та дату судового засідання був сповіщений належним чином, що підтверджено відповідною розпискою про отримання судової повістки, яка міститься в матеріалах справи.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 належить 1/12 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями №56 по вул. Татарбунарська в м. Ізмаїлі Одеської області, що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло №3827 від 30.11.1993 року, виданим Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації, зареєстрованим в реєстровій книзі за № 50в-30 від 30.11.1993 року.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД №368790 виданого 22.06.1993 відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльської міської ради Одеської області ОСОБА_8 змінила прізвище на «Туренко».

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.ст. 29, 1221 ЦК України.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 373157 від 11.03.2014 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 померла 09.03.2014 року.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/12 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями №56 по вул. Татарбунарська в м. Ізмаїлі Одеської області.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 413909905 від 03.09.2015 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_9, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_5, померлої 09.03.2014 року відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_5 являються:

-син ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЖД № 419293 від 08.07.1983 року, виданим Ізмаїльським відділом записів актів громадянського стану;

-донька ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-АВ №520058 від 19.01.1971 року, виданим Ізмаїльським міським бюро записів актів громадянського стану;

-донька ОСОБА_4.

Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно до ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до розяснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. При цьому у п.23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Судом було встановлено, що позивач зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджено записом про реєстрацію місця проживання в громадянському паспорті (а.с. 7).

Згідно листа Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, 09.03.2014 року до Ізмаїльського ВП ГУНТ в Одеській області надійшло повідомлення від лікаря швидкої медичної допомоги про те, що за місцем свого мешкання: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Татарбунарська, 56 констатована смерть громадянки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, при огляді слідів насильницької смерті не виявлено.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 отримувала кореспонденцію за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено листами від Управління Пенсійного фонду України та Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, наявними в матеріалах справи ( а.с. 28,29,31).

Згідно довідки, наданої Ізмаїльським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України № 8086/05 від 17.10.2017 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в період оформлення пенсії була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. З 19.02.2007 року ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Виплата пенсії ОСОБА_5 здійснювалась за місцем фактичного проживання (вул. Татарбунарська, 56/1) через поштове відділення № 68609.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 пояснив, що він являється сусідом позивача та спадкодавця, мешкає за адресою: АДРЕСА_3, зазначив, що позивач постійно мешкав разом із спадкодавцем за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Татарбунарська, 56/1 до моменту смерті ОСОБА_5

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснила, що з лютого 2002 року по березень 2014 рік працювала листоношею та доставляла ОСОБА_5 пенсію за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Татарбунарська, 56, зазначила, що ОСОБА_5 за вказаною адресою проживала разом із сином та його дружиною.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12, яка працює медсестрою в міській лікарні пояснила, що на протязі часу з 2013 року по 2014 рік ОСОБА_5 потребувала постійного прийому знеболюючих препаратів. Під час неодноразових виїздів бригади швидкої медичної допомоги за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Татарбунарська, 56 вона бачила, що ніхто крім ОСОБА_5 та позивача з дружиною за вказаною адресою не проживав, зазначила, що ОСОБА_5 за станом здоровя не могла покидати місце мешкання.

Таким чином, ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, тобто станом на 09 березня 2014 року, постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, разом із сином ОСОБА_1

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на час відкриття спадщини не проживали разом із спадкодавцем, що підтверджено відповідними записами про реєстрацію місця проживання в громадянському паспорті, згідно яких місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, місце проживання ОСОБА_13 зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертались, що підтверджено витягом із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 41390923 від 03.09.2015 року, тобто вважаються такими, які не прийняли спадщину.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за № 207/02-14 від 03.09.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини, та не проживав постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач довів та підтвердив достовірними доказами факт постійного проживання із ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, тобто станом на 09 березня 2014 року, за адресою: АДРЕСА_1тому вважається таким, який прийняв спадщину, у звязку з чим підлягають задоволенню його вимоги про визнання права власності на 1/12 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Татарбунарська, 56.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 доІзмаїльської міської ради Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем, його матірю ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, тобто станом на 09 березня 2014 року, за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 09 березня 2014 року право власності на 1/12 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Татарбунарська, 56.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_14