АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 649/731/17 Головуючий в І інстанції Гапоненко Р. В. Провадження №22-ц/791/1970/17 Доповідач: Воронцова Л. П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«07» грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 17 жовтня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між банком та ОСОБА_5 договору від 08 травня 2010 року року останній отримав кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, разом з «Умовами і правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» складає між ним і банком договір.

Відповідач у порушення умов договору належним чином зобовязання не виконував, внаслідок чого станом на 31 липня 2017 року має заборгованість в сумі 15 717,73 грн., яку Банк просив стягнути з останнього та судові витрати у справі.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 17 жовтня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовлено за спливом строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, про задоволення його позовних вимог.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу Банку підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог банку, суд І інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено строк на звернення за захистом свого порушеного права.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції повністю погодитися не може з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що 18 травня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_5 було укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами надання банківських послуг. Правилами користування платіжною карткою і тарифами складає між ними договір про надання банківських послуг /а. с. 6/.

За умовами договору Банк надав ОСОБА_5 кредит в сумі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та сплатою обовязкового щомісячного платежу у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн до 25 числа кожного місяця з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки /а. с. 72/.

Згідно розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, який відповідач не заперечував, ОСОБА_5 свої зобовязання належним чином не виконував, щодо здійснення щомісячних платежів і їх розміру, останній платіж здійснив 28 липня 2014 року, станом на 31 липня 2017 року заборгованість становить 15 717,73 грн. і складається з: заборгованості за кредитом 751,70 грн.; заборгованості за процентами 11 041,38 грн., штрафи: 500 грн. (фіксована частина) і 724,65 грн. (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості /а. с.4 5/.

Відповідно до умов договору, укладеного між банком і ОСОБА_5 кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки.

Згідно інформації про картку 327526, видану ОСОБА_5 банком, термін її дії: 01/15 року /а. с. 72/.

Із розрахунку заборгованості відповідача за договором вбачається, що останній платіж ОСОБА_5 здійснено 28 липня 2014 року, а з позовом до суду банк звернувся 22 серпня 2017 року /а. с. 4-5/.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України ).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України ).

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення заборгованості за кредитом повинно здійснюватися позичальником частинами, а саме: до 25 числа кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України, зокрема у постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, яка судами у своїй практиці є обов'язковою для застосування.

Заперечуючи проти позову, відповідач просив суд першої інстанції про застосування строку позовної давності /а.с.58 59/.

Із наданих Банком розрахунків заборгованості вбачається, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором по відсоткам заявлені Банком з порушенням строків позовної давності.

Останній щомісячний платіж відповідач здійснив 28 липня 2014 року, кредит від цієї дати по липень 2017 року не погашав, дій які б свідчили про визнання ним боргу не вчиняв.

З відповідним позовом до суду Банк звернувся 22 серпня 2017 року. Аналіз фактичних обставин свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності за вимогами про стягнення простроченої заборгованості, яка існувала станом на 22 серпня 2014 року по сплаті щомісячних платежів відсотків за користування, що становить 42 грн 60 коп. /а. с. 4 5/.

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним стягнення з відповідача суми заборгованості, яка відповідно розрахунку заборгованості складає 751,70 грн. по тілу кредиту та 10 998,78 грн. (11 041, 38 грн 42,60 грн.) - заборгованості по процентам за користування кредитом.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, заявлена позивачем пеня у розмірі 2 700 грн підлягає частковому задоволенню в межах річного строку позовної давності за період з 22 серпня 2016 року по 22 серпня 2017 року і за розрахунком позивача становить 1 200 грн.

Згідно п. 2.11.7.5 Умов і Правил при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Оскільки загальна сума позову становить 12 950 грн 48. (751,70 грн. + 10 998,78 грн + 1 200 грн), сума штрафу складає 1 142,52 грн. (500 грн. + 647,52 грн. (сума позову 12 950,48 грн*5%:100%).

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості скасувати і ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог в сумі 14 098 грн.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_5 на користь позивача витрат, понесених останнім при подачі позову та апеляційної скарги - судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (89,69 %), як це передбачено ст. 88 ЦПК України у розмірі 3013,58 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 17 жовтня 2017 року скасувати, ухвалити нове.

Позов скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитом 751,70 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 10 998 грн 78 коп., заборгованість за пенею та комісією 1 200 грн. та штрафи - 500 грн. (фіксована частина) і 647 грн 52 коп. (процентна складова), а всього 14 098 грн. та судовий збір в сумі 3 013 грн 58 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий підписОСОБА_1
Судді: підпис підписОСОБА_2 ОСОБА_3

З оригіналом згідно: Копія рішення оформлена 12 грудня 2017 року Рішення набрало законної сили 07 грудня 2017 року

Суддя Секретар судового засідання ОСОБА_1 ОСОБА_4