Справа № 336/1368/17
Провадження № 4-с/336/40/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Марко Я.Р., при секретарі Палубінській К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою концерну «Міські теплові мережі» на бездіяльність та рішення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на бездіяльність та рішення державного виконавця за змістом якої просить суд:

-визнати не направлення постанови про повернення виконавчого документу ВП № 51391756 від 21.07.2016 року стягувачу у триденний строк з моменту її винесення неправомірним;

-визнати бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 під час здійснення виконавчого провадження ВП № 51391756 неправомірною;

-визнати постанову ВП № 51391756 від 21.07.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачу по виконанню судового наказу № 0827/7798/2012, виданого 08.11.2012 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя незаконною;

-зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження ВП № 51391756 по виконанню судового наказу № 0827/7798/2012, виданого 08.11.2012 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення;

-зобов'язати державного виконавця направити постанову про відновлення виконавчого провадження ВП № 51391756 на адресу стягувача не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення, в тому числі й на електронну адресу скаржника;

-зобовязати державного виконавця вчинити дії з повної перевірки майнового стану боржника ОСОБА_2 згідно чинного законодавства, а також ті дії, що стягувач вказував у заяві про примусове виконання рішення.

В обґрунтування поданої скарги зазначає про те, що 20.05.2016 року на адресу Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області направлено заяву про примусове виконання рішення за вих. № 2505/09-3 з додатками, у якій стягувач просив відкрити виконавче провадження за виконавчим документом № 0827/7798/2012, виданим 08.11.2012 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, а також, зокрема, накласти арешт на все майно боржника у межах суми боргу за виконавчим документом.

27.05.2016 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження ВП № 51391756 по виконанню судового наказу № 0827/7798/2012, виданого 08.11.2012 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, про що винесено відповідну постанову надано боржнику строк для добровільного виконання до 02.06.2016 року.

21.07.2016 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 5 частини 1 статі 47 Закону України «Про виконавче провадження».

За твердженням скаржника, під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ним встановлено, що державним виконавцем не вживались заходи щодо виконання судового наказу № 0827/7798/2012, виданого 08.11.2012 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

Окрім того, скаржник зазначає про те, що в порушення вимог частини 4 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскаржувана постанова та виконавчий документ надіслані на адресу Концерну «Міські теплові мережі» не у триденний строк з моменту її винесення.

У судовому засіданні 16.03.2017 року представник скаржника підтримала скаргу у повному обсязі.

Представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у судовому засіданні 16.03.2017 року надала суду усні та письмові заперечення на скаргу, за змістом яких просила відмовити у задоволенні скарги Концерну «Міські теплові мережі» з тих підстав, що державним виконавцем зроблено запити до бази АІС "Автомобіль", до сектору адресно - довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області, а також здійснювався вихід за адресою боржника.

Окрім того, за твердженням представника Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції державним виконавцем направлено запити до реєструючих органів УПФУ та ДПІ, проте, станом на теперішній час надати усі матеріали виконавчого провадження ВП № 51391756 не вбачається можливим, оскільки деякі документи існують лише в електронній базі ЄДРВП, доступ до якої відсутній.

У судовому засіданні 16.03.2017 року розгляд скарги було відкладено на 22.03.2017 року, у зв'язку з необхідністю надання додаткових доказів по справі.

Від представника стягувача та державного виконавця надійшли заяви про розгляд скарги за їх відсутності, з огляду на що суд вважає за можливе провести судове засідання за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши викладені у скарзі доводи скаржника та заперечення представника Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції, надавши оцінку наявним матеріалам справи, суд приходить до висновку, що заявлені у скарзі вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною права на суд, а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року).

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинні на момент вчинення виконавчих дійпо виконанню судового наказу № 0827/7798/2012, виданого 08.11.2012 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя) встановлено, що під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до частини 8 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинні на момент вчинення виконавчих дійпо виконанню судового наказу № 0827/7798/2012, виданого 08.11.2012 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя) державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Однак, судом встановлено, що вихід державного виконавця за місцем реєстрації боржника здійснено лише 01.07.2016 року, а запит щодо інформації бази даних АІС «Автомобіль» здійснено 29.05.2016 року, що не відповідає вимогам статті 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, наявність у боржника рахунків відкритих у банківських та кредитних установах, державним виконавцем взагалі не перевірялась.

Інших доказів на підтвердження дій державного виконавця, спрямованих на встановлення інформації про боржника, його майно та кошти, а також щодо місцезнаходження останнього суду не надано.

Отже, матеріали справи не містять даних, які бсвідчили, що державним виконавцем Пелих В.В. було вжито всіх необхідних заходів передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для примусового виконання рішення та спрямованих на встановлення та підтвердження обставин, що можуть бути підставою для закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу стягувачу.

Копії матеріалів виконавчого провадження № ВП № 51391756, що надійшли до суду не спростовують обставин, на які посилається скаржник.

Відтак, протиправна бездіяльність державного виконавця, яка полягає у перевірці майнового стану боржника не в повному обсязі, унеможливлює реальне виконання судового рішення та суттєво порушує права стягувача.

Відповідно до статті 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з частиною 2 статті 387 Цивільного процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Судом встановлено, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу порушують права стягувача та не відповідають вимогам чинного законодавства, а постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 5 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» є неправомірною, у зв'язку з чим вимоги скаржника в частині визнання дій державного виконавця неправомірними та визнання постанови про повернення виконавчого документу стягувачу по виконанню судового наказу № 0827/7798/2012, виданого 08.11.2012 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя незаконною, підлягають задоволенню.

Скаржник також зазначає про те, що оскаржувана постанова та виконавчий документ надіслані на адресу Концерну «Міські теплові мережі» з порушеням строку встановленого частиною 4 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Доказів протилежного суду не надано, відтак, вказані дії державного виконавця визнаються судом неправомірними.

Разом з тим, щодо вимог про зобовязання відновити виконавче провадження, зобовязати провести всі необхідні дії щодо виконання рішення суду відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», в цих вимогах суд відмовляє з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року) у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Приймаючи до уваги вищенаведене, підстав для зобов'язання державного виконавця відновити виконавче провадження судом не встановлено, оскільки в даному випадку провадження підлягає відновленню державним виконавцем відповідно до положень частини 1 статті 41 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо вимог про зобовязання направити постанову про відновлення виконавчого провадження стягувачу та зобовязання провести всі необхідні дії з повної перевірки майнового стану боржника, а також ті дії що зазначив стягувач у заяві про примусове виконання рішення, то ці вимоги також не підлягають задоволенню, так як обовязок державного виконавця та порядок виконання рішення суду, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», відтак, вказані вимоги є передчасними.

Керуючись статтями 383, 384, 385, 387 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу концерну «Міські теплові мережі» на бездіяльність та рішення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати не направлення постанови про повернення виконавчого документу ВП № 51391756 від 21.07.2016 року стягувачу у триденний строк з моменту її винесення неправомірним.

Визнати бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 під час здійснення виконавчого провадження ВП № 51391756 неправомірною.

Визнати постанову ВП № 51391756 від 21.07.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачу по виконанню судового наказу № 0827/7798/2012, виданого 08.11.2012 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь концерну «Міські Теплові Мережі» заборгованості з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у сумі 2071 грн. 93 коп., витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 107,30 грн., незаконною.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а для осіб які брали участь у справі, але не були присутні при проголошенні ухвали, протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Я.Р.Марко