АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

[1]

23 листопада 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Державної установи «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України», третя особа: ОСОБА_1 про скасування медичного висновку про встановлення професійного захворювання,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» - Лещенко Людмили Сергіївни на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 20 грудня 2016 року,

встановила:

у березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати висновок про встановлення ОСОБА_1 професійного захворювання, посилаючись на те, що медичний висновок Державної установи «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» №22 від 23 січня 2015 року є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 20 грудня 2016 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись вказаним рішенням, представник позивача Лещенко Л.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що у січні 2015 року філією газопромислового управління «Шебелинкагазвидобування» ПАТ «Укргазвидобування» було отримано повідомлення Державної установи «Інститут медицини праці НАМН України» про професійне захворювання ОСОБА_1, діагноз: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість легкого ступеня, дата встановлення остаточного діагнозу 22 січня 2015 року, та медичний висновок (рішення) Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного захворювання. Зазначав, що медичний висновок є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки представники профспілки позивача залучені до роботи центральної лікарсько-експертної комісії не були, фактичні дані, які містяться у висновку не відповідають дійсності. Вказував, що захворювання ОСОБА_1 не є професійним та розвивалось внаслідок інших супутніх захворювань.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 20 грудня 2016 року у задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при зверненні до суду з позовом належних доказів на підтвердження невідповідності висновку Державної установи «Інститут медицини праці НАМН України» про професійне захворювання ОСОБА_1 фактичним обставинам та вимогам закону надано не було. Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення постанови КМ України від 30.11.2011 року №1232«Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві».

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії Клініки професійних захворювань державної установи «Інститут медицини праці» Національної академії медичних наук України від 22 січня 2015 року №1/18 ОСОБА_1 було встановлено професійне захворювання: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легка ступінь (ІІ ст.) зниження слуху, за класифікацією ОСОБА_3, ОСОБА_4 З повідомлення від 23 січня 2015 року фактором виробничого середовища та трудового процесу, що спричинив професійне захворювання останнього, є шум.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що відомості, зазначені в медичному висновку в обґрунтування діагнозу професійного захворювання про стаж роботи в шкідливих умовах не відповідають дійсності, в санітарно-гігієнічній характеристиці умов праці ОСОБА_1 невірно вказано термін дії шкідливого фактору шуму у зв'язку з використанням помилкових даних про його рівень. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необгрунтвоаними та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Матеріали справи свідчать про те, що дослідження шумового навантаження на свердловині, де працював ОСОБА_1, на яке посилається позивач, проводилось вже після складання висновку Центральної лікарсько-експертної комісії. Крім того, при встановленні діагнозу комісією було враховано динаміку захворювання ОСОБА_1 та інформацію про умови його праці.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час дослідження відповідачем не проводився хронометраж робочого часу з прив'язкою до певних операцій та не враховано загальний час дії на працівника шкідливого фактору - шуму, також не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки позивачем при зверненні до суду з позовом та апеляційною скаргою належних доказів на підтвердження того, що робоче місце працівника ОСОБА_1 протягом робочого дня перебувало поза дією шкідливого фактору - шуму, який було встановлено причиною виникнення професійного захворювання, надано не було.

Судом першої інстанції було вірно встановлено про те, що віднесення захворювання ОСОБА_1 до професійного було здійснено відповідно до процедури встановлення зв'язку захворювання з умовами праці.

Доводи апелянта про те, що професійне захворювання ОСОБА_1 було встановлено через один рік та два місяці після звільнення з роботи та вказане захворювання могло виникнути у працівника внаслідок супутніх хвороб, які у нього спостерігались, також не спростовують висновків суду, оскільки ґрунтуються на припущеннях, тоді як показники, які були отримані інститутом при обстеженні ОСОБА_1 свідчать про те, що етіологічним чинником захворювання є шум, а зміни на аудіо метричній кривій у пацієнтів з приглухуватістю шумової етіології є специфічними та відрізняються від тих, які виникли внаслідок інших причин, зокрема судинного ґенезу, вікових змін, черепно-мозкової травми, тощо.

Виписки з амбулаторної картки ОСОБА_1 свідчать про те, що вперше зниження у нього слуху було зафіксовано в 2012 році з подальшими періодичними зверненнями та даними аудіометрій з сурдологічним заключенням від 18 листопада 2013 року, що свідчить про те, що зміни слуху були виявлені на пізніх стадіях, що є характерним для працівників подібних професій із впливом шуму.

Крім того, Санітарно-гігієнічна характеристика умов праці ОСОБА_1, надана Державною санітарно-епідеміологічною службою України Головного управління держсанепідслужби у Харківській області, яка була предметом дослідження при наданні оскаржуваного висновку, датована 02 лютого 2013 року.

Посилання позивача на те, що до роботи центральної лікарсько-експертної комісії відповідача спеціалісти та представники ПАТ «Укргазвидобування » та його профспілки не запрошувались та залучені не були, також не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки були предметом перевірки під час розгляду справи у суді першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» - Лещенко Людмили Сергіївни відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 20 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 752/5173/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11130/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Хоменко О.Л.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.