АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/1448/17 Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1500/К/17 ОСОБА_1
Категорія № 59 (І) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Видрик А.А.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4, на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до лікаря комунального закладу Криворізькій психоневрологічний диспансер Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_3 про визнання дій незаконними та скасування медичного висновку КЗ Криворізький психоневрологічний диспансер ДОР м. Кривий Ріг від 09.05.2014 року № 1379,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до лікаря КЗ Криворізькій психоневрологічний диспансер ДОР ОСОБА_3 про визнання дій незаконними та скасування медичного висновку від 09.05.2014 року № 1379.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.05.2014 року приблизно о 5.00 год. ранку ОСОБА_2 був доставлений до КЗ Криворізький психоневрологічний диспансер ДОР працівниками ДАІ для отримання висновку про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного й іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу й швидкість реакції.

Під час проходження тесту у нього не було виявлено жодних ознак алкогольного спяніння, тому працівники КЗ ПД ДОР вирішили залишити аналізи на більш тривалий час з метою ретельного аналізу. 09.05.2014 р. лікарем ОСОБА_3 було складено висновок № 1378, згідно якого він перебував у стані наркотичного спяніння й керував транспортним засобом.

Позивач вважає даний висновок незаконним таким, оскільки складений із порушенням вимог законодавства, тому просив суд визнати дії лікаря ОСОБА_3 КЗ Криворізький психоневрологічний диспансер ДОР незаконними та визнати висновок медичного огляду водія транспортного засобу ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного й іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу й швидкість реакції № 1379 від 09.05.2014 року недійсним.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 травня 2017 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповним встановленням обставин, що мають значення для правильного вирішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зокрема вважає, що суд не звернув увагу, що за заявою позивача йому не надано аналізи крові для проведення експертизи. Маркування біологічного матеріалу проводилися без присутності позивача у порушення Інструкції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України. За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що Згідно висновку ОКЗ Психоневрологічний диспансер м. Кривий Ріг щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, він був складений на підставі даних, що містилися в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1379, складеного о 11год.00хв. 05.05.14-09.05.14, встановлено, що під час огляду 05.05.14 5.45 ОСОБА_2 перебував у стані опійного спяніння. Огляд проводила лікар ОСОБА_3, яка і підписала вказаний висновок (а.с.11).

На підставі вказаного висновку на ОСОБА_2 було складеного адміністративний протокол про порушення вимог п. 2.9 а ПДР України.

Постановою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 17.06.2014 р., залишеною без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року, встановлено, що 05.05.2014 р. близько 05.00, ОСОБА_2 керував автомобілем в стані наркотичного спяніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України, вказані обставини підтвердилися протоколом про адміністративне правопорушення та висновком медичного огляду, внаслідок чого ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік (а.с.33-35).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 посилався на те, що при проведенні медичного обстеження порушено вимоги законодавства щодо маркування біологічних матеріалів, тому просив визнати дії лікаря незаконними, а медичний висновок недійсним.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що медичний висновок не породжує для позивача будь яких прав та обовязків, а є лише доказом, який досліджувався судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту статті 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено ст. 16 ЦК України.

Відповідно до п. п. 2, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним; визнання незаконними рішеннями, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як видно з матеріалів справи висновок медичного огляду водія транспортного засобу, який вважає недійсним позивач, використано в якості доказу при складанні адміністративного протоколу. Досліджувався судом, як один із доказів при розгляді адміністративної справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Докази на його спростування підлягали поданню саме при їх перевірці в рамках даної справи.

Висновок медичного огляду були досліджені судом першої та апеляційної інстанції, під час розгляду адміністративних матеріалів, які надійшли від ДАІ КМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

Оспорення таких доказів, що подані на підтвердження обставин, шляхом звернення до суду з окремим позовом цивільним процесуальним законодавством не передбачено.

Відповідно до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09 вересня 2009 року № 400/666, за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду, на підставі якого видається висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. п. 3.15 - 3.16).

Отже, акт медичного огляду є способом фіксації при обстеженні, а оформлення результатів медичного огляду здійснюється шляхом складання відповідного висновку.

За таких обставин та з урахуванням вищевказаних вимог закону, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту, так як оспорюваний медичний висновок не є ні правочином, який можна визнати недійсним, ні актом органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який можна визнати незаконним, а також не впливає на права та обовязки позивача.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга позивача підлягає відхиленню, а рішення суду, на підставі ст.308 ЦПК України, має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: