Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/4832/16-ц
Провадження № 2/644/434/17
РІШЕННЯ
Іменем України
16 березня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова

у складі: головуючого судді Бугери О.В.,

при секретарі Ілові А.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа у справі Управління реєстрації Харківської міської ради, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, КП «Жилкомсервіс», -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 07.06.2016 року звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею та її дітьми ОСОБА_4 , 2003 року народження, ОСОБА_5 , 2011 року народження, право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову позивач вказувала, що після реєстрації шлюбу в 2002 році з ОСОБА_6 вона оселилась в якості дружини в не приватизованій квартирі АДРЕСА_1 , але зареєстрованою за вищезазначеною адресою не була, та на той час наймачем спірної квартири була мати її чоловіка ОСОБА_6 - ОСОБА_1 . В зазначеній квартирі окрім неї проживали батьки чоловіка, чоловік та двоє їх дітей, відповідач ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживав, але є зареєстрованим по теперішній час. Двоє її дітей, чоловік та мати чоловіка ОСОБА_1 теж були зареєстровані в вищезазначеній квартирі. Після смерті батьків чоловіка в 2015 році, та смерті чоловіка в 2016 році, позивач за адресою спірної квартири проживає лише з двома своїми дітьми, але оскільки позивач зареєстрована в ній не була, а відповідач заперечує проти її проживання та реєстрації в квартирі, звернулась до суду оскільки вважає, що має право користування спірною квартирою, оскільки вселилась в неї в якості члена родини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, посилалась на викладені в ньому обставини. Зазначала, що вона вселилась в квартиру після одруження, під час її проживання в квартирі народились діти, жодних заперечень з приводу її проживання відповідач не висловлював, вона проживала в квартирі, як дружина його брата. Діти зареєстровані в квартирі, а вона має реєстрацію в іншому місці, хоча фактично з 2002 року проживає в м.Харкові. Посилалась на те, що після смерті чоловіка вона звернулась до військового комісаріату та органів соціальної захисту з метою оформлення пенсії на дітей, але оскільки не має реєстрації в м.Харкові не може реалізувати свої права.
Відповідач, ОСОБА_2 , в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, подав письмові заперечення, що долучені до справи, пояснив, що він зареєстрований в квартирі, але фактично не проживав, також не заперечував що позивач вселилась в квартиру як дружина його брата, але згоди на таке вселення він не давав, на момент вселення його ніхто не питав, в квартирі була також зареєстрована його сестра та племінником, які станом на день розгляду справи там не проживають та не зареєстровані. Посилався на те, що він не заперечує проти того, щоб позивач проживала в квартирі із дітьми та не заперечує проти участі дітей в приватизації квартири, але категорично не згоден із тим, що позивач має право на користування квартирою. Посилався на те, що після смерті батьків та брата, переоформив права наймача спірної квартири на себе, відповідно до рішення Харківської міської ради № 233 від 13.04.2016 року. Пояснив, що ним з 2015 року сплачуються комунальні послуги за вищезазначену квартиру, але проживати в ній він не може через незадовільний санітарний стан, та на його думку після смерті брата позивач перестала бути членом родини, у зв`язку з чим в задоволенні позову просив відмовити. Також зазначав, що він категорично заперечує проти реєстрації позивача в квартирі, оскільки на його думку позивач переслідує мету участі в приватизації, вона має інше зареєстроване місце проживання.
Представник відповідача, ОСОБА_3 , в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, підтримала доводи відповідача.
Третя особа, Управління реєстрації Харківської міської ради, в судове засідання не з`явилась, але звернулась до суду з заявою в якій просила справу розглянути без участі її представника у відповідності до норм матеріального та процесуального права.
Треті особи, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради та КП «Жилкомсервіс» в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.
Суд, вислухавши доводи позивача, відповідача, представника відповідача, встановив наступне.

Відповідно до ордеру №37783 від 16.10.1974 року квартира, що розташована за адресою АДРЕСА_2 була видана ОСОБА_7 , сім`я якої складається з 3 чоловік (а.с.115). Як вбачається із змісту копії рішення ВК Орджонікідзевської районної ради народних депутатів №97/26 від 04.03.1986 року у зв`язку із смертю ОСОБА_7 було відкрито особовий рахунок на ім`я ОСОБА_1 на родину у складі п`яти осіб (а.с.114).

ОСОБА_6 та позивач ОСОБА_8 одружились 09 листопада 2002 року. Їх шлюб було зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №1395 /а.с.6/. У шлюбі народились діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження /а.с.7,8/.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 11.03.2016 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання. /а.с.10/.

ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 06.05.2015 року (а.с.122), та ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 15.06.2015 року (а.с.120), які містяться в матеріалах справи.

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради № 233 від 13.04.2016 року наймачем квартири АДРЕСА_1 визнано ОСОБА_2 , що підтверджується копією рішення, що міститься в матеріалах справи.

Відповідно до листа першого заступника начальника Індустріального ВП ГУНП України в Харківській області від 16.05.2016 року будь-яких заяв про наявність перешкод в користуванні квартирою, щодо незаконності проживання в квартирі ОСОБА_1 до Індустріального ВП ГУНП України в Харківській області в період з 01.01.2002 року по 16.05.2016 року не надходило /а.с.12/.

Як вбачається з повідомлення КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №18» позивач у справі була взята на облік в відділенні «Жіночої консультації» поліклініки 01.04.2011 року, адреса мешкання була зазначена АДРЕСА_2 /а.с.13/.

Неповнолітні діти позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають під наглядом медичних працівників КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №16» з народження, за адресою АДРЕСА_2 /а.с.14/.

В квартирі станом на 11.2015 року були зареєстровані ОСОБА_1 , на ім`я якої було відкрито особовий рахунок, її сини ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , а також онуки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 /а.с.22/.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

З моменту одруження позивач та її чоловік проживали в квартирі за адресою АДРЕСА_2 . Факт її проживання в спірній квартирі з 2002 року не заперечувався відповідачем, а також підтверджений дослідженими матеріалами справи, в тому числі медичними довідками, даними обмінної карти породілля. Тобто, встановлено тривалість проживання позивача в спірній квартирі.

Також встановлено, що позивач у справі не зареєстрована у спірній квартирі, а має реєстрацію за іншою адресою. В ході розгляду справи не заперечувалось, що позивач із чоловіком по день його смерті вели спільне господарство, та наймач ОСОБА_1 не заперечувала проти її проживання в квартирі, так само як і інші зареєстровані члени родини. Будь-яких доказів щодо незгоди з таким проживанням стороною відповідача надано не було.

Оскільки позивач по теперішній час проживає за адресою спірної квартири разом зі своїми двома неповнолітніми дітьми, які є зареєстровані за зазначеною адресою,та в матеріалах справи відсутня інформація що на час її вселення та проживання наймач ОСОБА_1 та члени її родини, заперечували проти цього, та не надавали згоду на вселення, враховуючи тривалість користування квартирою, суд приходить до висновку про наявність у позивача права користування житловим приміщенням.

Судом встановлено, що діти позивача ОСОБА_4 , 2003 року народження, та ОСОБА_5 , 2011 року народження, зареєстровані за адресою спірної квартири, за весь час їх проживання в ній та по теперішній час відповідач не оспорює правомірність їх подальшого користування житлом та не чинить будь-яких перешкод.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

У зв`язку з наведеним, суд відмовляє в задоволенні позову в частині визнання права користування спірною квартирою дітьми позивача, оскільки їх права в цій частині не порушені та не оспорюються сторонами.

Керуючись ст.ст.33 Конституції України, ст.ст.15, 16, 29 ЦК України, ст.ст. 63, 64, 65 ЖК України, ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

В іншій частині вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 21.03.2017 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: суддя: О.В.Бугера