ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9982/17
провадження № 2/753/5129/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про направлення цивільної справи за підсудністю

"24" листопада 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.,

за участю секретаря КЕДИК А.В.

сторін:

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та додаткових витрат

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва з 29 травня 2017 року перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та додаткових витрат.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 в черговий раз заявив письмове клопотання за вх. № 52264 від 30.10. 2017 року та підтримав попередні, які надійшли через загальну канцелярію за вх. № 44579 від 15.09. 2017 року та 27.10. 2017 року про направлення справи за підсудністю до Тиврівського районного суду Вінницької області, у зв"язку з матеріальним станом, оскільки він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1..

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з"явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за адресою, яка вказана у позовній заяві.

Представник позивачки - адвокат Філоненко Я.В., яка діє за договором-доручення про надання правової допомоги від 24.05. 2017 року ( а.с. 22-23) в судове засідання не прибула, про причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань через загальну канцелярію остання не надала.

Заслухавши думку відповідача , суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Не повідомлення представником позивача суд про причин неявки у судове засідання визнано судом, як не поважну причину неприбуття в судове засідання представника, а відтак, розгляд справи продовжено за відсутності представника позивача , оскільки відповідно до ч. 2 ст. 169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі було відкрито 27.06.2017 року. Таким чином, справа перебуває на розгляді майже шість місяців.

Окрім цього, у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Суд розцінює таку поведінку представника позивача , яка мала місце в ході судового розгляду, як зловживання своїми правами та затягування розгляду справи.

Відповідно до ЦПК України суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку поважних причин неявки до суду, однак зобов'язує суд оцінювати неявку до суду у кожному конкретному випадку залежно від підстав поважності наведених причин з тим, щоб забезпечити учасника процесу конституційною гарантією змагальності у процесі та доведення суду переконливості своїх доводів (п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Заслухавши відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про направлення справи за підсудністю до Тиврівського районного суду Вінницької області, за місцем проживання та реєстрації відповідача, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України « Про міжнародне приватне право ».

Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК України, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надано Верховною Радою України ( ч. 1 ст. 414 ЦПК України ) та нормами Закону України « Про міжнародне приватне право ».

Закон України « Про міжнародне приватне право » встановлює порядок урегулювання приватно - правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом ( п. З ч. 1 ст. 1, ст .ст. 75 - 77 Закону).

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається у попередньому засіданні відповідно до пункту 4 статті 76 Закону України " Про міжнародне приватне право ", відповідно до якої суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

В позовній заяві позивач заявляє вимоги, що стосуються правовідносин між дітьми та батьками, один з яких є іноземним елементом. Відповідно до вимог ст. 77 Закону України "Про міжнародне право" передбачена виключна підсудність судам України у справах з іноземним елементом, якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні.

Позивачем не надано угоди про визначення підсудності між сторонами та не міститься посилань в позовній заяві про її наявність.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 має паспорт громадянки Росії, оскільки самою позивачкою до матеріалів справи долучено договір про надання послуг ( а. с. 12 на звороті ) , де зазначено ОСОБА_6 паспорт виданий відділом УФМС Росії в місті Москва по району Басманний.

Крім цього всі докази надані позивачем свідчать про те, що позивач постійно проживає за межами України ( а. с. 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19 ), до матеріалів справи надано довідку Міською поліклінікою № 134 департаменту охорони здоров"я № 134 ( а. с. 58 ) де зазначено що ОСОБА_6 перебуває на обліку в жіночій консультації при поліклініці № 134 м. Москва.

Разом з цим на а.с. 53 міститься заява від представника позивача ОСОБА_3 - Філоненко Яни В"ячеславівни про те, що між адвокатом та клієнтом було розірвано договір доручення про надання правової допомоги.

25 вересня 2017 року направлено заяву про те що сторони дійшли згоди для подальшої співпраці, однак новий договір на продовження ведення справи у представника відсутній.

Судом звернуто увагу на лист який направлений на адресу суд від ОСОБА_3 на та підпис в договорі договір про надання послуг ( а. с. 12 та на звороті ) де міститься підписи, що різняться між собою, та підпис що міститься на заяві ( а.с. 59 ) також відрізняється від інших.

Відповідно до ст.109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ст. 116 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

На підставі зазначеного вище, суд вважає що клопотання відповідача ОСОБА_2 підлягає задоволенню, оскільки позивач в судове засідання не з"являється, згідно вимог ст.109 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача - АДРЕСА_1, оскільки позивачка з неповнолітньою донькою, як вбачається із матеріалів цивільної справи тривалий час постійно проживає у АДРЕСА_2 ( а.с. 79 зв.), донька навчається в школі № 1101 м. Москви ( а.с.57; 58; 63-70; 76- 81).

Керуючись ст. ст. 109, 116, 117 ЦПК України, Законом України « Про міжнародне приватне право », суд

У Х В А Л И В :

Клопотання відповідача ОСОБА_2 про направлення справи за підсудністю до Тиврівського районного суду Вінницької області, задовольнити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та додаткових витрат передати на розгляд за підсудністю до Тиврівського районного суду Вінницької області ( 23300, Вінницька область, смт. Тиврів, вулиця Шевченка, 3 )

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали надіслати представнику позивача - адвокату Філоненко Я.В. рекомендованою поштою для відому.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК