АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2224/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 34 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 та апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», ОСОБА_7 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2015 року ОСОБА_6 предявила позов до ПАТ «СК «Київський страховий дім», ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що 19 грудня 2013 року о 00:40 год. ОСОБА_7 керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Черкаси по вул. Дахнівська на перехресті з вул. Лісовою при зміні напрямку руху не впевнився у безпечності руху при повороті ліворуч на вул. Лісову та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався у попутному напрямку, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2014 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 11 березня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Позивачка зазначає, що в наслідок ДТП їй було спричинено істотну матеріальну шкоду, яка не повністю відшкодована , а страхове відшкодування сплачено з порушенням встановлених законодавством строків та не у повному обсязі.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 44/14 від 02.04.2014 року розмір матеріальних збитків, спричинених пошкодженням автомобіля становить 25 754 грн. 61 коп.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Київський страховий дім» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АС/4267268 від 12.08.2013 року.

ПрАТ «СК «Київський страховий дім» було виплачено частину страхового відшкодування в сумі 15 341 грн. 20 коп., що підтверджується випискою з її особового рахунку від 23.01.2015 року.

Позивачка не погоджується із сумою страхового відшкодування виплаченою ПрАТ «СК «Київський страховий дім» поскільки розмір завданих матеріальних збитків внаслідок пошкодження автомобіля, визначений висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 44/14 від 02.04.2014 року становить 25 754 грн. 61 коп., виплачено страхове відшкодування в розмірі 15 341 грн. коп., тому недоплата страхового відшкодування становить 9 903 грн. 41 коп.

У звязку з простроченням виплати частини страхового відшкодування підлягають до стягнення пеня, яка становить 1 317 грн. 29 коп., інфляційні збитки в сумі 1 478 грн. 91 та 3% річних від простроченої суми, що становить 176 грн. 63 коп.

З таких підстав ОСОБА_6 просила суд стягнути з ПрАТ «СК «Київський страховий дім» на свою користь невиплачене страхове відшкодування 9 903 грн. 41 коп., пеню за прострочення сплати страхового відшкодування 1 317 грн. 29 коп., інфляційні збитки 1 478 грн. 91 коп. та 3% річних від простроченої суми 176 грн. 63 коп., а всього 12 876 грн. 24 коп., стягнути з ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок ДТП 1 500 грн., в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП (франшиза) 510 грн., витрати на оплату автотоварознавчого дослідження 517 грн. 08 коп. і судові витрати.

В подальшому ОСОБА_6 подала до суду заяву про уточнення та збільшення позовних вимог, в якій просила суд стягнути з ПрАТ «СК «Київський страховий дім» на її користь невиплачене страхове відшкодування в сумі 10 299 грн. 57 коп., пеню за прострочення сплати страхового відшкодування 10 979 грн. 34 коп., інфляційні збитки 9 658 грн. 75 коп., 3% річних від простроченої суми 888 грн. 87 коп., а всього 31 826 грн. 52 коп., судові витрати та витрати на оплату судової автотоварознавчої експертизи в сумі 2 971 грн. 20 коп., витрати на правову допомогу.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_6 суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 10 299 грн. 57 коп.

Стягнуто із ПАТ «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_6 судові витрати у справі на суму 3 611 грн. 20 коп. та 7 412 грн. витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду змінити в частині відмови у стягненні з ПАТ «СК «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_6 пені, 3% річних та інфляційні збитки і постановити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити , стягнути з ПАТ «СК «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_6 пеню за прострочення сплати страхового відшкодування 10 979 грн. 34 коп., інфляційні збитки 9 658 грн. 75 коп., 3% річних від простроченої суми - 888 грн. 87 коп., вважаючи рішення суду в частині відмови в стягненні 3% річних та інфляційних збитків недостатньо необґрунтованим та ухвалене при неповному дотриманні норм матеріального і процесуального права, а висновки суду не в повній мірі відповідають дійсним обставинам справи.

В апеляційній скарзі ПАТ «Київський страховий дім» просить рішення суду скасувати як незаконне, необґрунтоване, постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права , а по справі ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, судова колегія проходить до висновку про відхилення апеляційної скарги ПАТ «Київський страховий дім» по наступних підставах:

Згідно із частинами другою, пятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика) вартість матеріальних збитків (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу.

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріальних збитків визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) в звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством.

Таким чином, власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому матеріальної шкоди.

Судом встановлено, що 19 грудня 2013 року о 00 год. 40 хв. по вул. Дахнівській на перехресті з вул. Лісовою у м. Черкаси сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_3, що належить ОСОБА_6, під керуванням ОСОБА_9 та автомобіля НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_7, що належить ОСОБА_8

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2014 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Черкаської області, ОСОБА_7 було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки останнім порушено Правила дорожнього руху.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім» відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності від 12 серпня 2013 року № АС/4267268.

Встановлено, що 21 та 23 грудня 2013 року відповідно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 повідомили страховика про подію, що може бути визнана страховою.

07 травня 2014 року ОСОБА_6 звернулася до ПрАТ «СК «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 32 372 грн.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 02 квітня 2014 року № 44/14, складеним субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_11, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «VoІkswagen Т4», д.н.з. НОМЕР_5 , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді склала: вартість відновлювального ремонту без врахування зносу транспортного засобу 63 802 грн. 01 коп., в тому числі ремонтно-відновлювальні роботи у розмірі 4 939 грн., витратні матеріали 4 509 грн. 59 коп., вартість деталей, що підлягають зміні у розмірі 54 353 грн. 42 коп.

Відповідно до вказаного звіту коефіцієнт фізичного зносу вказаного транспортного засобу склав 70 %.

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу і відповідно розмір збитків склав 25 754 грн. 61 коп.

Згідно з платіжним дорученням від 05 серпня 2014 року № 2460 ПрАТ «СК «Київський страховий дім» здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 15 341 грн. 20 коп.

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 26.04.2017 року розмір матеріальних збитків з урахуванням зносу становить 26 150 грн. 77 коп.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку , що розрахунок матеріальної шкоди необхідно проводити відповідно до висновку експертизи.

Розрахунок матеріальних збитків із суми, яка була сплачена позивачем на частковий відновлювальний ремонт в сумі 32 372 грн. є помилковим, поскільки протирічить викладеним вище нормативним актам.

Тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відшкодування страхової суми із страхової компанії.

Що стосується апеляційної скарги ОСОБА_6, то вона підлягає до задоволення по наступних підставах.

Постановляючи рішення в частині відмови в стягненні пені, інфляційних збитків і 3% річних суд першої інстанції виходив із того, що ст. 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобовязання, яке виникло на підставі договору, і не може бути застосована до правовідносин, що виникли із заподіяної шкоди.

Проте такий висновок суду не відповідає нормам матеріального права.

Частиною 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування, за наявності документів, зазначених в ст. 35 цього закону, повідомлення про ДТП, але не пізніше як через 90 днів з отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний у разі визнання ним вимоги заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та здійснити його.

Відповідно до ч. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України , яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Поскільки страхова компанія невчасно виплатила повну суму страхового відшкодування, передбаченого законом, то позивачка має право на стягнення пені.

На час подачі заяви про збільшення позовних вимог прострочення у виплаті страхового відшкодування становило із 06.08.2014 року по 18.07.2017 року 1 077 днів.

Відповідно до розрахунків пеня складає 12 189 грн. 78 коп.

Що стосується застосування ст. 625 ЦК України , то суд виходить із наступного.

У частині другій статті 625 ЦК України передбачено обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення , в якому одна сторона ( боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором ( частина перша статті 901 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» (далі Закон № 85/96-ВР) страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 16 цього Закону договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобовязання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо) , а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній в договорі, грошову суму (страхову виплату) , а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Відповідно до частини першої статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Проаналізувавши норми статей 524, 533-535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобовязання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобовязання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобовязанні має одночасно і права , і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї .

Отже, грошовим слід вважати зобовязання, що складається , зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обовязок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатит надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням.

Саме до таких грошових зобовязань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

Сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобовязаний здійснити страхове відшкодування.

З огляду на викладене можна зробити висновок, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі є грошовими зобовязаннями.

Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобовязань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17.

Тому із відповідача підлягає стягненню 3% річних в сумі 972 грн. 00 коп. та інфляційні нарахування в сумі 10 338 грн. 77 коп.

Розрахунки викладені позивачем у заяві про збільшення позовних вимог проведені із арифметичними помилками. А тому не можуть братися до уваги.

Судові витрати судом першої інстанції стягнуто правильно.

За таких обставин рішення суду в частині відмови в стягненні пені, 3% та інфляційних витрат підлягає скасуванню і постановлення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2017 року змінити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_6 пеню в розмірі 12 189 грн. 78 коп., 3% річних 972 грн., інфляційні витрати 10 338 грн. 77 коп., а всього 23 500 грн. 55 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_6 судові витрати за подачу апеляційної скарги 704 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :