АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7488/17 Справа № 209/1571/17 Головуючий у 1 й інстанції - Лобарчук О. О. Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Лаченкової О.В.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 вересня 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення трирічного віку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року позивач звернулася до Дніпровського районного суду міста Дніпропетровськаз позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення трирічного віку, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку(доходу), щомісячно, починаючи з 29 січня 2016 року до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

На підтвердження своїх вимог, позивач посилалась на ті обставини, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, ОСОБА_3, вона перебувала з 08 потого 2014 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 31 травня 2016 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

При її зверненні до Святошинського районного суду м. Києва 29 січня 2016 року з позовом про розірвання шлюбу, вона також ставила питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина та на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Оскільки, їй в суді було роз'яснено, що у разі роз'єднання позовних вимог, вона зможе аліменти отримувати раніше, аніж буде розірвано їх шлюб, вона відмовилась від позовної вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача та повіривши що він буде надавати їм з дитиною матеріальну допомогу у добровільному порядку, до суду з позовом про стягнення аліментів не зверталась. Однак, відповідач своїх обіцянок не виконав, і продовжував ухилятись не тільки від матеріального утримання дитини та її, але й взагалі від виконання будь-яких своїх батьківських обов'язків, у зв'язку з чим вона звернулась до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Та змушена звернутись до суду з даним позовом, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги і на її утримання в період її непрацездатності, у зв'язку з відпусткою по догляду за сином ОСОБА_4, до досягнення ним трирічного віку, хоча вона дуже потребує цієї допомоги. При цьому вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти з 29 січня 2016 року - день її первісного звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Вона не працює у зв'язку з доглядом за дитиною, отримує лише соціальну допомогу, інших джерел прибутку та збережень не має. Вважає, що матеріальну допомогу на утримання дитини і її утримання повинен надавати саме працездатний відповідач.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 вересня 2017 рокувідмовлено у задоволені позову.

У апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.02.2014 року, який згідно рішення Святошинського районного суду м.Києва від 31 травня 2016 року - було розірвано. (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також, позивач має дочку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження повторно виданого 26.06.2015 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.5).

21.02.2017 року ОСОБА_2 звернулась до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовна заява на данний час не розглянута. (а.с.9-11, 30)

Згідно довідки № 44 від 14.05.2017 року виданої ОСОБА_3 вбачається, що відповідач працює в ПП "Євро-Модуль" на посаді менеджера з 02 лютого 2015 року по теперішній час та отримує середню заробітну плату в розмірі 2322,00 гривені. (а.с.31).

Згідно квитанцій, які знаходяться в матеріалах справи, відповідач ОСОБА_3 сплачував на картковий рахунок ОСОБА_2 з лютого 2017 року по серпень 2017 року аліменти на утриманні дитини в розмірі 703,52 гривень. (а.с.36-42).

Відмовляючи повністю у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент ухвалення рішення дитина вже досягла трьохрічного віку. Проте, колегія не може погодитись повністю з таким висновком місцевого суду.

Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви

Згідно з ч. ч. 2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З аналізу вказаних норм вбачається, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких фактів, а саме: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (усиновлення), а також можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.

Частиною 4 ст.84 СК України не визначено для платника аліментів критеріїв можливості надавати матеріальну допомогу жінці,з якою проживає дитина.

Матеріалами справи встановлено, та сторонами не оспорюється, що відповідач є працездатною особою та офіційно працює.

Натомість, позивачка не працює, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та отримує соціальні виплати.

Виходячи із вищенаведеного та зазначених у ст.3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів малолітньої дитини, для якої постійна присутність матері до трирічного віку дитини є життєво важливою обставиною, а також з урахуванням того, що відповідач є здоровим, працездатним, колегія суддів приходить до висновку, що він може надавати позивачці матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно.

Як вчачається із матеріалів справи, позивачка звернулась з позовом 15 червня 2017 року, згідно штампу на позовній заяві (а.с.2). ОСОБА_4 досяг трьорічного віку ІНФОРМАЦІЯ_4.

Тому, колегія вважає, що саме за цей період підлягає стягненню з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2аліменти на її утримання.

Таким чином, колегія приходить висновку щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи стягнення з 15 червня 2017 року та до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів та суд першої інстанції помилково не взяв ці обставини до уваги, колегія суддів не може взяти до уваги, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

Відповідно до ч.2 ст. 79 СК України якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік.

Суд може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, якщо буде встановлено, що позивач вживав заходів щодо одержання коштів на утримання від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення останнього від їх сплати. Таким чином, суд має встановити, що мали місце: 1)дії позивача, спрямовані на одержання коштів на утримання від відповідача; 2) дії відповідача по ухиленню від надання утримання.

Під ухиленням від сплати аліментів у юридичній науці розуміють як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів: приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язку по утриманню. Факт ухилення від надання утримання може мати місце тоді, коли особа має у своєму розпорядженні які-небудь кошти, але не бажає їх надавати. Якщо ж особа не працює й у зв'язку із цим не має доходів, до неї не можуть застосовуватися будь-які санкції, оскільки, як відомо, примушення будь-кого до праці чинним законодавством не допускається.

Ухилення від сплати аліментів завжди припускає винні навмисні дії (бездіяльність) відповідача. Тому позивач має подати суду докази того, що, діючи тим або іншим способом, відповідач свідомо прагнув ухилитися від виконання обов'язку по утриманню.

Заходи, які має вживати позивач щодо одержання аліментів, можуть полягати у спробах установити місцезнаходження, місце роботи зобов'язаної особи, укласти договір про сплату аліментів тощо.

Аліменти за минулий час присуджуються не більше як за один рік, залежно від обставин справи. Значення має, саме з якого часу відносно моменту виникнення права на утримання позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача. Наприклад, якщо позивач звернувся до суду через рік з моменту виникнення у нього права на утримання, надавши докази вживання заходів щодо одержання аліментів і ухилення відповідача від їх сплати протягом останніх півроку, суд може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час лише за останні півроку. Не має значення, з яких причин позивач не вдавався до примусового стягнення аліментів раніше. Вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вживав заходів щодо одержання аліментів з особистих мотивів, а відповідач не створював до цього перешкод.

Як вбачається з рішення Святошинського районного суду м. Києва, позивачка ОСОБА_2 29.01.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дружини.

Таким чином, при звернені до суду позивач не визнавала предметом позовних вимог стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Крім того, в судовому рішенні було встановлено, що у судовому засіданні 29.04.2016 року позивач позовні вимоги змінила, а саме просила суд лише розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем.

Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання апелянта на те, що при її зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу, вона також ставила питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина та на її утримання, та її було введно в оману у зв'язку з чим вона відмовилась від позовної вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача та не зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання.

Оскільки, позивачкою не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими вона обґрунтовувала заявлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів на її утримання за минулий час, колегія суддів вважає не доведеними доводи апеляційної скарги у зазначеній частині та відхиляє їх, погоджуючись з висновком суду першої інстанції.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

За такихобставин колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Стягнути з ОСОБА_3на користь ОСОБА_2аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно,починаючи стягнення з 15 червня 2017 року та до досягнення дитиною, ОСОБА_4, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4. А у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 вересня 2017 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення трирічного віку - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно,починаючи стягнення з 15 червня 2017 року та до досягнення дитиною, ОСОБА_4, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.

В іншій частині позову - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 640,00 грн

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Лаченкова