Справа № 369/7311/16-ц
Провадження № 2/369/1703/17
30.03.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Прикмета І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Чабанівська селищна рада Києво-Святошинськго району Київської області про визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -
У серпні 2016 року позивач звернувсь до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. З позивачем прописаний її колишній чоловік ОСОБА_2. Проте вже тривалий час він не проживає у даній квартирі, не оплачує комунальних послуг, та не бере участі в її утриманні. Актами сільської ради встановлено, що відповідач вже тривалий час не проживає в квартирі. На підставі викладеного позивач просить визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 колишнього чоловіка ОСОБА_2. А також зобов?язати СПРФО РВ УМВС України в Київській області зняти з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 колишнього чоловіка позивача ОСОБА_2.
У судове засідання позивач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлена, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Просила задоволити позов.
У судове засідання ОСОБА_2. та представник Чабанівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвали провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.
За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
При розгляді справи судом встановлено, що рішенням № 114 ВК Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області від 17.06.2010 року визнано право власності на АДРЕСА_2 та видано ордер гр.. ОСОБА_3
Згідно паспорта серії НОМЕР_1, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 з 23.03.2011 року.
10 грудня 2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 544, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2
Відповідно довідки Чабанівської селищної ради № 423 від 01.08.2016 року за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані двоє осіб: ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 з 20.11.2010 року.
Згідно актів Чабанівської селищної ради від 09 липня 2015 року, 09 січня 2016 року та 23 червня 2016 року за адресою: АДРЕСА_4 проживають ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5. ОСОБА_6 за вказаною адресою не проживає.
Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, діти і батьки.
Таким чином, відповідач до моменту залишення квартири був членом сім'ї власника та мав право користування жилим приміщенням.
Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів сім'ї права користування займаним приміщенням.
За правилом ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
З матеріалів справи встановлено, що відповідач виїхав з квартири. З того часу він не намагавсь вселитись до спірного житла та не проживав у спірній квартирі, не ніс витрати по її утриманню.
Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.
Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.
За ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Факт не проживання з березня 2015 року ОСОБА_7 також підтверджується актами депутата Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26 лютого 2016 року, 30 березня 2016 року, 02 грудня 2015 року, 26 лютого 2016, 29 січня 2016 року.
Судом встановлено, що з липня 2015 року відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_5, не мав перешкод в користуванні спірною квартирою, своїх речей там не зберігає, житловою площею не цікавиться, витрати по його утриманню не несе, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинив, з заявами про вселення на спірну житлову площу не звертався.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживав понад один рік, що відповідно до вимог ст.ст. 29, 405 ЦК України дає підстави суду визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6, а тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, позовні вимоги про зобов'язання зняття з реєстрації не підлягають задоволенню та є передчасними.
Керуючись ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 задоволити частково.
Визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуто Києво - Святошинським судом Київської області за письмовою заявою відповідачів протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Н.С. Пінкевич