УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути у солідарному порядку з відповідачів:

- різницю між страховим відшкодуванням та матеріальним збитком у розмірі 37 503 грн 04 коп.;

- витрати на автотоварознавче дослідження в сумі 1 000 грн;

- витрати, пов'язані з транспортними послугами таксі в сумі 1 969 грн;

- витрати на правову допомогу в сумі 1 000 грн;

- та з ОСОБА_6 компенсацію моральної шкоди у розмірі 25 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що 10 грудня 2015 року на вул. 12 Поздовжній в м. Миколаєві з вини водія автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_6, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль НОМЕР_2, у зв'язку із чим водія ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Позивач вказував, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт, пов'язаних з ДТП, склала 79 930 грн, а за проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу ним було сплачено 1 000 грн, проте розмір страхової виплати, проведеної Моторно (транспортним) страховим бюро України, склав лише 42 427 грн 05 коп.

Посилаючись на те, що розмір страхової виплати не покрив шкоду, заподіяну з вини ОСОБА_6, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2016 року позов задоволено частково.

Відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 різницю між страховим відшкодуванням та матеріальним збитком в сумі 37 502 грн 95 коп., витрати на автотоварознавче дослідження у розмірі 999 грн 90 коп. та компенсацію моральної шкоди у розмірі 3 000 грн.

В задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу та транспортних витрат відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 12 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2016 року змінено, зобов'язавши ОСОБА_4 передати ОСОБА_6 після відшкодування ним збитків замінені запчастини після відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2, а саме: петлю двері, фару праву, бочок для рідини, протитуманну фару праву, підкрилок передній правий, накладку бамперу передню праву, гратку радіатора, панель передню, крило переднє праве, бампер передній, крило переднє ліве, двері передні ліві, двері задні ліві.

Перелік деталей, які замінені, наведено у розділі запчастини в акті виконаних робіт № 2 - 00000001 від 25 січня 2016 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахували, що відповідно до звіту № 90/12-15 про оцінку вартості (розміру) збитків від 03 січня 2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3, без врахування фізичного зносу транспортного засобу складає 78 151 грн 57 коп., а з урахуванням фізичного зносу автомобіля - 42 427 грн. 05 коп. (а. с. 79-97), а також висновки автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 21 грудня 2015 року № 372-15, згідно з якими вартість відновлювального ремонту цього автомобіля, яка визначається без врахування фізичного зносу транспорту, складає 79 960 грн 36 коп., а з урахуванням фізичного зносу автомобіля - 43 850 грн 29 коп. (а.с.21-42), а також виходили з того, що відновлювальний ремонт автомобіля позивача було проведено у січні 2016 року і його вартість склала 79 930 грн (а. с. 11-12), а тому саме ця сума є реальними збитками, проте Моторно (транспортне) страхове бюро України відшкодувало позивачу лише 42 427 грн 05 коп. (а. с. 78), у зв'язку із чим суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення різниці між страховим відшкодуванням та матеріальним збитком у розмірі 37 503 грн 04 коп. саме з винуватця ДТП - ОСОБА_6

Апеляційний суд вмотивовано відхилив доводи відповідача про те, що частина пошкоджень автомобіля позивача була наслідком інших ДТП, проте їх усунення включено в розмір завданої шкоди саме за цією ДТП, оскільки з акту огляду колісного транспортного засобу від 28 грудня 2015 року № 90/12-15, який підписаний позивачем та відповідачем ОСОБА_6 без зауважень (а.с.90-91), вбачається, що пошкодження, які не стосуються даної події, були встановлені на належному позивачу транспортному засобі лише на задній правій двері та задньому бампері, проте вони не зазначені як відремонтовані як в звітах про оцінку вартості (розміру) збитків, так і в акті виконаних робіт № 2-00000001 від 25 січня 2016 року.

Крім того апеляційний суд, врахувавши роз'яснення, викладені в абз. 2 п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», а також відповідну заяву представника заподіювача шкоди, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для вирішення питання про передачу відповідачу ОСОБА_6 замінених деталей після відновлювального ремонту автомобіля позивача, що наведені в розділі запчастин в акту виконаних робіт № 2-00000001 від 25 січня 2016 року.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2016 року в частині, яка не змінена судом апеляційної інстанції, та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович