Справа № 263/2347/17
Провадження №4-с/263/27/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_2, про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого листа, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_2, який постановою від 29.12.2016 року, керуючись ч.11 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», безпідставно закінчив виконавче провадження, посилаючись на Постанову Правління Національного банку України від 23.06.2015 року «Про віднесення ПАТ «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» до категорії неплатоспроможних, запровадження тимчасової адміністрації, повернув виконавчий лист, виданий 25.09.2015 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя на підставі рішення суду від 15.04.2015 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором банківського вкладу №270506 від 9.01.2014 року у розмірі 414996,61 грн. Постанову, що оскаржує отримав 7.02.2017 року, вважає її незаконною, такою, що підлягає скасуванню за наступним обґрунтуванням. Дійсно Постановою Правління Національного банку України від 23.06.2015 року №408, ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.06.2015 року №121, в ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» запроваджено тимчасову адміністрацію. На цей факт посилається у своїх діях державний виконавець, бо згідно п. 1 ч. 5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Але вказане обмеження не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. У даному випадку державний виконавець не вживав дій щодо виконання рішення та закінчив виконавче провадження через рік та чотири місяці після його відкриття, так і не виконавши рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя.

В судове засідання заявник ОСОБА_1, належним чином повідомлений про час, місце розгляду скарги не зявився, надав заяву про підтримку вимог скарги за наведеними обставинами, наданими доказами та про її розгляд без його участі.

Державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_2, належним чином повідомлений про час, місце розгляду скарги, в судове засідання не зявився, не надав суду для огляду виконавче провадження, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Неявка в судове засідання вказаних осіб на думку суду не є перешкодою для розгляду скарги, так як надані матеріали дозволяють суду розглянути скаргу по суті.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, перевіривши матеріали справи, і оцінивши надані докази, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Порядок розгляду скарги визначений ст.386 ЦПК України.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 15.04.2015 року у цивільній справі №263/1628/15-ц з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 стягнута заборгованість у розмірі 414996,61 грн., за договором банківського вкладу №270506 від 9.01.2014 року, за яким 25.09.2015 року було видано виконавчий лист №263/1628/15-ц. (а.с.36-37)

За обставинами встановленими судовим рішенням вбачається наступне. 9.01.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» було укладено договір банківського вкладу №№270506 з послідуючими додатковими договорами, на строк з 9.01.2014 року по 14.01.2015 року. 9.01.2015 року, 12.01.2015 року та 15.01.2015 рокуРудський Л.А. звертався до ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» з письмовими заявами про отримання банківського вкладу та відсотків, але сума банківського вкладу не була повернута.

За постановою про відкриття виконавчого провадження від 7.10.2015 року, головним державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві ОСОБА_3 за вказаним виконавчим листом відкрите виконавче провадження №48913312, запропоновано боржнику самостійно виконати рішення суду до 14.10.2015 року. (4-5)

15.03.2016 року за постановою про зупинення виконавчого провадження, старшим державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві ОСОБА_4 відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» зупинене виконавче провадження №48913312 до закінчення зазначених обставин, якими є: постанова Правління Національного банку України від 23.06.2015 року №408 «Про віднесення ПАТ «Комерційний бак «Фінансова ініціатива» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.06.2015 року №121 «Про запровадження тимчасової адміністраціїПАТ КБ «Фінансова ініціатива», згідно з яким з 24.06.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду. (а.с.20)

Згідно інформації про виконавче провадження від 31.08.2016 року, наведена інформація про виконавче провадження №48913312, щодо відкриття виконавчого провадження та його зупинення знайшла своє підтвердження. (а.с.6)

За супроводжувальним листом №1194/19 від 29.12.2016 року начальника відділу Печерського районного ВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві ОСОБА_5, стягувачу ОСОБА_1 до відома надіслана копія постанови державного виконавця про повернення виконавчого провадження від 29.12.2016року, винесену на підставі виконавчого документу виконавчий лист №263/1628/15-ц від 25.09.2015 року, що видав Жовтневий районний суд м.Маріуполя. (а.с.8)

З наведеної постанови про повернення виконавчого провадження від 29.12.2016 року, винесеною державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_2 вбачається наступне. Назва постанови саме така: «Постанова про повернення виконавчого провадження», в мотивувальній частині постанови зазначені наступні мотиви та посилання на норми закону: «На підставі постанови Правління Національного банку України від 23.06.2015 року №408 «Про віднесення ПАТ «Комерційний бак «Фінансова ініціатива» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.06.2015 року №121 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ КБ «Фінансова ініціатива», згідно з яким з 24.06.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Фінансова ініціатива». Згідно Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ підлягає поверненню в разі запровадження тимчасової адміністрації в банку боржника, крім рішень немайнового характеру. Ураховуючи викладене, керуючись п.1 ч.11 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим в резолютивній частині постанови, без жодного мотиву та посилання на норми закону зазначено : «Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №263/1628/15-ц, виданого 25.09.2015 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя про стягнення з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 414996,61 грн. закінчити». (а.с.9-10)

Слід зазначити, що за ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» , Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону, за статтею 3, підлягає примусовому виконанню рішення на підставі виконавчого документу - виконавчого листа.

Згідно ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: п. 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

За ч. 4 ст.37 Закону, Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Наведений зміст постанови про повернення виконавчого провадження та норми матеріального права, які регламентують правильність та законність дій державного виконавця, свідчить про те, що постанови не відповідає вимогам Закону, оскільки мова йде про повернення виконавчого провадження, а не виконавчого документу, мається посилання на п.1 ч.11 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», але вказана стаття Закону не містить ч.11.

Крім того резолютивна частина постанови про закінчення виконавчого провадження, яку оскаржую заявник, не відповідає наведеним мотивам та посиланням на норми закону.

Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», Виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обовязків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

8) визнання боржника банкрутом;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непредявлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у звязку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням. За ч.2 ст.39 Закону, Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

В постанові про повернення виконавчого провадження від 29.12.2016 року державний виконавець не навів жодного обґрунтування та посилання на ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» щодо закінчення виконавчого провадження.

За положеннями «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 2.04.2012 року, вбачається наступне :

6. Під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

7. Постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити:

- номер виконавчого провадження;

- вступну частину із зазначенням:назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене;мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову;

- резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

19. Повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обовязково розяснюється порядок повторного предявлення виконавчого документа до виконання.

20. У постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Наведених вимог Закону, при винесенні постанови про повернення виконавчого провадження від 29.12.2016 року, державний виконавець не виконав, тільки за цих грубих порушень Закону, постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

При прийнятті рішення про скасування постанови, суд позбавлений можливості посилатися на додаткове обґрунтування скасування постанови, наведене заявником, оскільки він сам позбавлений можливості захищати своє порушене право щодо отримання грошей, внаслідок протиправних дій державного виконавця, який не навів жодного обґрунтування щодо закінчення виконавчого провадження.

За статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження», Відновлення виконавчого провадження:

1.У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

2. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

За ч.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже повернення стягувачем виконавчого документу до виконання залежить від його виявлення, тому вимога скарги про повернення виконавчого листа до відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві не підлягає задоволенню, оскільки суд неспроможний з цього приводу зобовязувати стягувача вчиняти певні дії.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,197,210,386-388 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

Cкаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_2, про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого листа задовольнити частково.

Постанову про повернення виконавчого провадження від 29.12.2016 року, винесену державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №263/1628/15-ц, виданого 25.09.2015 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя про стягнення з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 414996,61 грн. - скасувати, як незаконну.

В решті вимог скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя : П.І. Папаценко