Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про встановлення порядку користування квартирою,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: виділити йому в користування житлову кімнату, згідно із планом квартири, площею 10,1 кв.м.; ОСОБА_2 - житлову кімнату площею 14,7 кв.м.; ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користування житлову кімнату площею 16,2 кв.м.; коридор площею 6,5 кв.м., кухню площею 6,8 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м., ванну кімнату площею 2,0 кв.м. - залишити в спільному користуванні.

Позовні вимоги мотивує тим, що він є власником 3/10 частин квартири АДРЕСА_1.

Також власниками вказаної квартири є ОСОБА_2, якому належить 3/10 частини квартири; ОСОБА_3, якій належить 1/5 частина квартири, та ОСОБА_4, якій належить 1/5 частина квартири.

Квартира АДРЕСА_1 розташована на 4 поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею 41,0 кв.м, у тому числі: 1-а кімната - 10,1 кв.м, 2-а кімната - 16,2 кв.м, 3-я кімната - 14,7 кв.м, кухня -6,8 кв.м, ванна кімната 2,0 кв.м, вбиральня - 1,0 кв.м, коридор - 6,5 кв.м, шафа - 0,3 кв.м. Загальна площа квартири - 60,0 кв.м. Кімнати в квартирі ізольовані.

Він є пенсіонером, учасником ліквідації наслідків ЧАЕС, єдиним його доходом є пенсія, якої не вистачає на сплату послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідачі сплачувати ці послуги відмовляються, як і відмовляються від оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до заяви ПАТ «Київенерго» від 10.09.2017р. про видачу судового наказу борг за наданні послуги з центрального опалення становить 7 439 грн.03 коп., а за постачання гарячої води - 8329,59 грн.

Він неодноразово звертався до відповідачів з проханням погасити суму заборгованості шляхом її розподілу між всіма членами сім'ї. Однак, відповідачі відмовляються, у зв'язку з чим у них постійно виникають конфлікти, які вирішити мирним шляхом не вдається.

На сьогоднішній день він проживає у кімнаті площею 10,1 кв.м., а відповідачі займають кімнати 16,2 кв.м та 14,7 кв.м, що згідно плану квартири в технічному паспорті зазначені під № 6 та № 7 відповідно.

У зв'язку з цим позивач вважає, що можливо встановити вищевказаний порядок користування спільною квартирою, що не порушить житлових умов відповідачів та відповідає фактичному користуванню спірним житлом.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_5 підтримали позов та викладені у ньому обставини.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, посилаючись на те, що від сплати житлово-комунальних послуг вони не відмовляються, на оплату за житло складались навпіл. Відповідач ОСОБА_2, який є сином позивача та їхнім, відповідно чоловіком і батьком, став вживати наркотики, у спірній квартирі не проживає, періодично приводить туди п'яних жінок, тому вони знаходяться у невизначеному стані, так як ОСОБА_2 не згодний і відмовляється розривати шлюб.

Відповідач ОСОБА_2 та представник третьої особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд повідомлено не було.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 13.02.2007 р. виданого Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_1 та членам його сім'ї: ОСОБА_6, ОСОБА_2В, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних долях (а.с. 4).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_2 успадкували після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_6 по 1/10 частини квартири АДРЕСА_1 що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 20.08.2010 року, виданого державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори.

Отже, позивачу та відповідачу ОСОБА_2 належить по 3/10 частини спірної квартири (1/5 + 1/10).

Згідно технічної характеристики та поверхового плану квартири, загальна площа квартири АДРЕСА_1 становить 60,0 м.кв., житлова - 41,0 м.кв., яка складається із трьох кімнат площами 10,1 м.кв., 16,2 та 14,7 м.кв., також місць загального користування: кухні площею 6,8 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., вбиральні площею 1,0 кв.м., коридору площею 6,5 кв.м., шафи 0,3 кв.м. та двох балконів площею 2,4 кв.м. (технічний паспорт - а.с. 7-8).

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Вищевказана правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові від 17 лютого 2016 року в справі № 6-1500цс15.

Відповідно ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Враховуючи, що житлова площа спірної квартири становить 41 кв.м., позивач та відповідач ОСОБА_2 є власниками по 3/10 частки квартири, тому належна їм частка квартири складає по 12,3 кв.м. житлової площі, а відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_8 є власниками по 1/5 частки квартири, у зв'язку з чим належна їм частка квартири складає по 8,2 кв.м. житлової площі.

При цьому позивач просить виділити йому у користування кімнату площею 10,1 кв.м., яка є відокремленою, та виділити відповідачу ОСОБА_2 кімнату площею 14,7 кв.м. і відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_9 кімнату площею 16,2 кв.м.

Разом з тим, згідно технічного паспорту квартири, кімната площею 16,2 кв. м. є прохідною та суміжною з кімнатою 14,7 кв.м.

Отже, кімнати не відповідають ідеальним часткам сторін, як власників спільної часткової власності, крім того, кімната площею 16,2 кв.м., яку позивач просить виділити відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_9 є прохідною, у зв'язку з чим порушаться житлові права останніх.

Також з пояснень учасників судового засідання судом встановлено, що у кімнаті площею 16,2 кв.м. поставлена перегородка, у зв'язку з чим площа кімнати суттєво зменшилась. При цьому технічна документація по зміні перепланування квартири не виготовлялась та реєстрація таких змін у визначеному законом порядку не проводилась.

Відповідно ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

За таких обставин та враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про неможливість встановлення порядку користування квартирою у запропонованому позивачем варіанті, тому позов задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 356, 358 ЦК України, ст. 155 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 208, 215, 218 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про встановлення порядку користування квартирою відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя