Справа № 243/2771/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Кузнецов Р.В.

при секретарі Малиновській І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Словянську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Словянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті в певний час,

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2017 року заявник ОСОБА_1. звернулася до суду з заявою за участю заінтересованої особи Словянського районного ВДРАЦС, в якій просив встановити факт, що її мати ОСОБА_2 померла 04 лютого 2017 року у с. Чорнухине Луганської області.

Заявниця ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, проте не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, заявлені нею вимоги задовольнити.

У заяві про встановлення факту смерті заявником зазначено, що 04 лютого 2017 року у с. Чорнухине Луганської області померла її мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свідоцтво про її смерть вона не отримала у с. Чорнухине Луганської області, розуміючи, що воно було б недійсним. Вона звернулася до Словянського міського ВДРАЦС з проханням зареєструвати смерть ОСОБА_2, однак їй відмовили у державній реєстрації смерті у зв?язку із відсутністю у нього оригіналу лікарського свідоцтва про смерть встановленої форми з печаткою медичного закладу України. Зазначила, що встановлення факту смерті матері їй необхідне для отримання свідоцтва про її смерть. Просила встановити факт смерті ОСОБА_2І 04 лютого 2017 року у с. Чорнухине Луганської області.

Представник заінтересованої особи Словянського районного Відділу державної реєстрації актів цивільного стану був належним чином сповіщений про дату, час та місце судового засідання, але до зали суду не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, зазначив, що заперечень не має.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до положення ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами), заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 від 16.09.2015 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.10/.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії ЯШ № 448168 ОСОБА_1 народилася 17 вересня 1950 року, її матірю є ОСОБА_2 /а.с.6/.

Відповідно до дублікату лікарського свідоцтва про смерть № 10 від 06.02.2017 року ОСОБА_2 померла 04 лютого 2017 року у с. Чорнухине Луганської області, причина смерті хронічна серцево-судинна недостатність ІІ Б-ІІІ ст., дифузний кардіосклероз, ішемічна хвороба серця /а.с.8/.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

На звернення ОСОБА_1 до Словянського районного ВДРАЦС їй було відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_2, оскільки нею предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження /а.с.9/.

Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2, померлої 04 лютого 2017 року, видане на території, тимчасово не підконтрольній Україні, не створює правових наслідків.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами...».

Таким чином суд бере до уваги відомості, які зазначені у дублікаті лікарського свідоцтва про смерть № 10 від 06.02.2017 р., що засвідчені підписом лікаря та печаткою медичного закладу, враховуючи неможливість в інший спосіб отримати відомості, зазначені у цих документах, хоча й не визнає зазначене лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть офіційними документами.

Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки породжує для неї правові наслідки отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2І.у відділі ДРАЦС.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 в певний час, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість.

Відповідно до положення п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Враховуючи, що с. Чорнухине Луганської області є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду.

Керуючись статтями 3, 57-59, 60, 234, 256-259, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Словянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті в певний час задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.Б-Мочулка Тепликського району Вінницької області, громадянка України, померла в Україні, в с. Чорнухине Луганської області, 04 лютого 2017 року, причина смерті хронічна серцево-судинна недостатність ІІ Б-ІІІ ст., дифузний кардіосклероз, ішемічна хвороба серця.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р.В. Кузнецов