Справа №: 398/1564/17
провадження №: 2-о/398/125/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"27" листопада 2017 р.року Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., присяжних Дорошенко Т.Л. і Хворостини Н.П., з участю секретаря судового засідання Сніжко І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Олександрії цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, про усиновлення,

установив:

3 травня 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою, у якій просив здійснити усиновлення ОСОБА_5, внести зміни у його актовий запис про народження, зазначивши у графі "прізвище дитини" "ІНФОРМАЦІЯ_3", у графі "по-батькові" "ІНФОРМАЦІЯ_3", його батьком записати ОСОБА_6.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_6 і ОСОБА_4 уклали шлюб в Італії у місті Мілан 7 березня 2008 року. У ОСОБА_4 є син від першого шлюбу ОСОБА_5, батько якого ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Заявник ОСОБА_6 зазначив, що не має дітей, тривалий час проживав разом з ОСОБА_5, він став для заявника рідним, тому заявник вирішив усиновити сина своєї дружини. ОСОБА_4 і ОСОБА_5 погодилися на усиновлення.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_6 підтримав свою заяву і просив її задовольнити із зазначених у ній підстав. У своїх усних поясненнях у судовому засідання заявник повідомив, що вирішив усиновити ОСОБА_5, тому що він для нього є близькою людиною, він прожив з ним в Італії однією сім'єю 10 років, між ними склались взаємні теплі стосунки, заявник вважає ОСОБА_5 сином, у зв'язку з цим рішення про усиновлення ОСОБА_5 було для заявника природнім. Своїх дітей ОСОБА_6 не має. Заявник також зазначив, що прийняв рішення про усиновлення ОСОБА_5 добровільно. У 2003 році у Каламбрії в Італії заявник познайомився з ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які тоді проживали в Італії. З 2005 року ОСОБА_6 постійно проживав разом з ОСОБА_4 та її сином ОСОБА_5 однією сім'єю. У 2008 році заявник офіційно уклав шлюб з ОСОБА_4 у Мілані. ОСОБА_6 виконував у відносинах з ОСОБА_5 роль батька, виконував обов'язки щодо його виховання, допомагав у вивченні італійської мови, а також забезпечував його потреби у житлі, одязі, харчуванні, кишенькових витратах, організовував і оплачував його освіту в Італії, у тому числі навчання у школі, коли ІНФОРМАЦІЯ_3 був неповнолітнім. Три роки тому ОСОБА_5 повернувся в Україну. Заявник ОСОБА_6 з дружиною щороку приїжджають в Україну на декілька місяців. В Україні вони проживають разом із ОСОБА_5 у м. Олександрія. За поясненнями заявника юридичний факт усиновлення для нього важливий тому, що він одружився з матір'ю ОСОБА_5, тому себе вважає його батьком, звернувся до суду із заявою про усиновлення з метою юридично оформити існуючі між ним і ОСОБА_5 сімейні відносини. Також заявник підтвердив своє бажання бути записаним у Книзі реєстрації народжень батьком ОСОБА_5 і також бажання на зміну усиновленим ОСОБА_5 свого прізвища на "ІНФОРМАЦІЯ_3" і по-батькові на "ІНФОРМАЦІЯ_3".

Представник заявника адвокат Бессараб В.А. підтримав заяву ОСОБА_6 із зазначених у ній підстав та окремо наголосив на тому, що іншої мети для усиновлення, ніж встановлення родинних відносин у заявника немає.

ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив, що проживав з ОСОБА_6 та своєю рідною матір'ю ОСОБА_4 з 2005 по 2013 рік в Італії однією сім'ю в одній квартирі. ОСОБА_5 підтвердив, що ОСОБА_6 виконував у відносинах з ним обов'язки батька, організовував і оплачував його освіту в Італії, матеріально забезпечував, коли ОСОБА_5 був ще дитиною і у подальшому надавав матеріальну допомогу до 2016 року. ОСОБА_6 і ОСОБА_4 щороку приїжджають до Олександрії, де проживають разом з ОСОБА_5. ОСОБА_5 підтвердив свою згоду на усиновлення і пояснив, що приблизно у сімнадцятирічному віці усвідомив, що ОСОБА_6 став для нього батьком. Також ОСОБА_5 виявив бажання змінити у зв'язку з усиновленням своє прізвище на "ІНФОРМАЦІЯ_3" і по-батькові на "ІНФОРМАЦІЯ_3".

ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що разом із своїм сином ОСОБА_10 проживала в Італії у Каламбрії, де у 2003 році познайомилася з ОСОБА_6. З 2005 року проживала разом з сином і ОСОБА_6 однією сім'єю. У 2008 році ОСОБА_4 одружилася з ОСОБА_6, який виконував щодо її сина ОСОБА_10 обов'язки батька, виховував, матеріально забезпечував, організовував і оплачував навчання. У ОСОБА_5 і ОСОБА_3 одразу після знайомства склалися теплі близькі рідні стосунки. ОСОБА_4 підтвердила свою згоду на усиновлення.

Суд, заслухавши пояснення заявника, його представника та заінтересованих осіб, дослідивши подані учасниками процесу суду докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_6, ОСОБА_4 і її син ОСОБА_5 з 2005 року проживали однією сім'єю в одній квартирі в Італії. ОСОБА_6 з цього часу виконував у відносинах з ОСОБА_5 роль батька, а саме брав участь у його вихованні, допомагав у вивченні італійської мови, забезпечував його потреби у житлі, одязі, харчуванні, кишенькових витратах, організовував і оплачував освіту ОСОБА_5 в Італії. З цього часу між ОСОБА_6 і ОСОБА_5 склалися фактичні сімейні відносини як батька і сина. Ці відносини продовжилися і після досягнення ОСОБА_5 повнолітття та існують донині. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями заявника, заінтересованих осіб і також наданими ними письмовими доказами, зокрема копіями паспортів, посвідок на постійне місце проживання в Італії, документів про перетин кордону і про освіту ОСОБА_5 в Італії.

7 березня 2008 року ОСОБА_6 і ОСОБА_4 уклали шлюб, Це підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим мерією міста Пескієра дель Гарда (провінція Верона, Італія), належним чином засвідчені і перекладені копії якого надані заявником та долучені до матеріалів справи.

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року у місті Олександрія Кіровоградської області. Це підтверджується його паспортом громадянина України.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5, яке видане відділом ЗАГС Олександрійського міськвиконкому 3 жовтня 1989 року, запис у книзі реєстрації актів про народження НОМЕР_2 від 3 жовтня 1989 року, його батьком є ОСОБА_8 і матір'ю ОСОБА_4.

Рідний батько ОСОБА_5 ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Це підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть, яке видане 30 жовтня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія Олександрійського міськрайонного відділу юстиції, актовий запис у Книзі реєстрації смертей НОМЕР_3 від 26 грудня 1994 року.

ОСОБА_5 і ОСОБА_4 у судовому засіданні надали свою згоду на усиновлення.

Заявник ОСОБА_6 своїх дітей не має. Це підтверджується його поясненнями, які він надав у судовому засіданні, та поясненнями заінтересонавих осіб.

До правовідносин які є предметом судового розгляду застосовуються такі норми права.

Відповідно до ч. 2 ст. 208 СК України у виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, у зв'язку із включенням у СК правових норм про усиновлення повнолітньої особи необхідно брати до уваги, що така особа може бути усиновлена лише у виняткових випадках, зокрема якщо вона є сиротою або була позбавлена батьківського піклування до досягнення повноліття. Враховуючи винятковий характер права на усиновлення повнолітньої особи, суди мають установлювати при розгляді справ цієї категорії додаткові обставини, зокрема необхідність усиновлення і неможливість оформлення іншого правового зв'язку між особою, яку бажають усиновити, та особою, яка хоче це зробити (складення заповіту тощо). При цьому звернення до суду із заявою про усиновлення не повинно бути зумовлено бажанням досягти іншого правого наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв'язку (можливо, вже наявного факту). Слід також з'ясовувати наявність чи відсутність в усиновлювача своїх дітей. Закон не встановлює заборони на усиновлення повнолітньої особи тією, яка має власних дітей, проте на цей факт необхідно зважати виходячи з обставин, що визначають можливість рідних дітей бути спадкоємцями. У кожному конкретному випаду суд при вирішенні питання про усиновлення повнолітньої особи може врахувати й інші обставини. У СК не встановлено максимального віку повнолітньої особи, яка може бути усиновлена, однак визначено мінімальну різницю у віці між нею та усиновлювачем - не менше вісімнадцяти років.

За положеннями ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина.

Відповідно до ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років.

Згідно з ч.4 ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення повнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров'я, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір'ю, батьком дитини або повнолітньої особи.

Відповідно до ч.3 ст.232 СК України якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім'я та по батькові можуть бути змінені у зв'язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи.

При вирішенні справи суд застосовує зазначені норми права, і враховуює установлені у судовому засіданні обставини, зокрема те що ОСОБА_5 у п'ятирічному віці залишився напівсиротою, оскільки його рідний батько помер, з 2005 року він проживав однією сім'єю разом зі своєю матір'ю з ОСОБА_6, з яким у ОСОБА_5 з шістнадцятирічного віку склалися близькі стосунки як батька і сина, ОСОБА_6 старший за ОСОБА_5 на 43 роки, власних дітей не має, також вони у судовому засіданні підтвердили свою згоду на усиновлення і те, що метою усиновлення є виключно встановлення родинного зв'язку між ними. Ці обставини вказують на те, що між заявником і ОСОБА_5 дійсно склалися близькі сімейні відносини як батька і сина, які у достатній мірі обґрунтовують необхідність прийняття відповідно до ч. 2 ст. 208 СК України рішення про усиновлення для юридичного установлення між цими особами родинного зв'язку. Тому заява ОСОБА_6 про усиновлення підлягає задоволенню.

Також враховуючи бажання заявника ОСОБА_6 і ОСОБА_5, а також норми ч.1 ст.229 СК і ч. 3 ст.232 СК України, суд задовольняє їх заяви про внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_5 щодо запису усиновлювача батьком та зміну прізвища і по-батькові ІНФОРМАЦІЯ_6 у зв'язку з усиновленням.

На підставі викладеного, керуючись статтями 208, 212-215, 218, 255 ЦПК України ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_6 задовольнити.

Усиновити повнолітню особу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, громадянином Італії ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає АДРЕСА_1

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, вчиненого Відділом РАЦС Олександрійського міськвиконкому 3 жовтня 1989 року за НОМЕР_2, та до відповідної Книги реєстрацій народжень, а саме записати батьком ОСОБА_5 громадянина Італії ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає АДРЕСА_1

Змінити прізвище та по-батькові усиновленого ОСОБА_5, а саме прізвище "ІНФОРМАЦІЯ_3" змінити на "ІНФОРМАЦІЯ_3", а по-батькові на "ІНФОРМАЦІЯ_3", ім'я ІНФОРМАЦІЯ_3 залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд.

Суддя В.В. Орловський

Присяжні Т.Л. Дорошенко

Н.П. Хворосина