АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/1447/17-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1865/К/17 суддя Науменко Я.О.
Категорія 57 (І) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

21 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря - Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 підприємства «Кривбасводоканал» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача ОСОБА_3 підприємства «Кривбасводоканал» - ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_3 підприємства «Кривбасводоканал» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.01.2007 р. за місцем його проживання був прийнятий у експлуатацію лічильник холодної води для обліку її споживання (ЛК-15Х №4302159), про що свідчить акт від 19.01.2007 р. Відповідно до показів даного лічильника позивач сплачує надані послуги за водопостачання і водовідведення холодної води, але КП «Кривбасводоканал» станом на липень 2016 р. нарахував позивачу 1127,43 грн. відповідно до довідки №2 від 25.07.2016 р. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки за надані послуги повинен сплачувати відповідно до показань лічильника. Вважає, що КП «Кривбасводоканал», в порушення норм ст.28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», не проводив періодичної повірки встановленого позивачем лічильника холодної води і неправомірно нараховує йому щомісяця суму до сплати по нормам споживання. Позивач неодноразово звертався до відповідача із скаргами, на які останній надавав необґрунтовані відповіді. Такими діями КП «Кривбасводоканал» завдало позивачу моральних страждань.

Просив суд: визнати дії КП «Кривбасводоканал» по нарахуванню грошових коштів до сплати за надані послуги з постачання холодної води і водовідведення по нормам споживання незаконними і скасувати їх, зобовязати КП «Кривбасводоканал» здійснити періодичну повірку засобу вимірювальної техніки і в подальшому здійснювати періодичну повірку засобу вимірювальної техніки, стягнути з КП «Кривбасводоканал» у рахунок відшкодування моральної шкоди 8 100,00 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 серпня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на незаконність рішення суду. Зокрема, позивач зазначає, що суд не взяв до уваги п. 5.6.2. ДСТУ 2708-2006, згідно якого наступні чергові перевірки засобу лічильника мають бути у листопаді 2007 року, 2010 року, 2013 року, 2016 року. Також, КП «Кривбасводоканал» не довів суду першої інстанції, що водопровідні комунікації по вулиці Ухтомського і внутрішньобудинкові системи є власністю КП «Кривбасводоканал» і він має право постачати по ним холодну воду і водовідведення, і за таких умов вимагати від позивача проведення періодичної повірки технічного засобу обліку за його рахунок. Крім того, вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно до Постанови КМУ №630 від 21.07.2005 року періодична повірка квартирних засобів обліку проводиться за рахунок виконавця, чого відповідачем зроблено не було.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач КП «Кривбасводоканал» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_2, будучи завчасно (19.09.2017 року) належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи за його апеляційною скаргою (а.с. 80), в судове засідання не з'явився і про причини своєї неявки суд не повідомив, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача КП «Кривбасводоканал» - ОСОБА_4, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

19.01.2007 року за місцем проживання позивача було встановлено засіб обліку води моделі ЛК-15Г №4302159, який був опломбований в цей же день та взятий на облік, про що складено відповідний акт (а.с. 33).

Відповідно до паспорта засобу обліку води моделі ЛК-15Г №4302159 міжповірочний інтервал для водолічильників даного типу складає не більше 2 років, тобто обов'язок щодо повірки приладів обліку у позивача настав у першому кварталі 2009 року (а.с.34).

Повірка засобу обліку води моделі ЛК-15Г №4302159, після його встановлення у квартирі позивача, жодного разу не проводилась.

Зазначені обставини визнано сторонами, а тому не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Спір виник з приводу визнання незаконними дій КП «Кривбасводоканал» по нарахуванню грошових коштів до сплати за надані послуги з постачання холодної води і водовідведення по нормам споживання незаконними, зобовязання КП «Кривбасводоканал» провести періодичну повірку засобу обліку води моделі ЛК-15Г №4302159 та відшкодування завданої моральної шкоди.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконними дій КП «Кривбасводоканал» по нарахуванню грошових коштів до сплати за надані послуги з постачання холодної води і водовідведення по нормам споживання незаконними, суд першої інстанції виходив з того, що повірка засобу обліку води моделі ЛК-15Г №4302159 не була проведена у 2009 році у встановленому порядку, а тому нарахування плати за отримані послуги з постачання холодної води і водовідведення за спірний період правомірно здійснювалося по нормам споживання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ст. 20 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» державний метрологічний контроль поширюється зокрема на засоби вимірювання результати яких використовуються під час обліку енергетичних і матеріальних ресурсів (електричної і теплової енергії, газу, води, нафтопродуктів тощо).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 11, статті 28 вищезазначеного Закону встановлено, що засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися, якщо вони відповідають вимогам щодо точності, встановленим для цих засобів, у певних умовах їх експлуатації. Засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію. Засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці.

Тобто, застосування лічильника у разі непроходження чергової повірки заборонено законом.

Повірка засобу обліку води моделі ЛК-15Г №4302159, після його встановлення у квартирі позивача, жодного разу не проводилась, що визнано сторонами, а тому не підлягає доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Стаття 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачає, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно ч. 3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» підприємства питного водопостачання мають право, зокрема, розробляти і подавати на затвердження уповноваженим органам тарифи на послуги централізованого водопостачання і водовідведення з їх обґрунтуванням.

Згідно ст. 13 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері питної води та питного водопостачання належать, зокрема, визначення рівня та якості послуг з питного водопостачання та водовідведення і встановлення тарифів на ці послуги.

Відповідно до п. 1.10 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, які затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 65 від 1 липня 1994 року, тарифи на користування водою від комунальних водопроводів та приймання стічних вод до комунальної каналізації визначаються згідно з чинним законодавством України без будь-яких додаткових узгоджень з абонентами розмірів цих тарифів та термінів їх введення.

Стаття 22 "Закону України "Про питну воду та водопостачання" передбачено, що споживачі питної води зобов"язані своєчасно вносити плату за використану птану воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до пункту 5.27. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27 червня 2008року, в окремих випадках (сезонне водоспоживання, незначні витрати води, недоцільність встановлення засобів обліку, їх відсутність тощо) розрахунок витрат води споживачами, які не мають засобів обліку, за узгодженням з виробником виконується згідно з нормами водоспоживання, затвердженими місцевими органами виконавчої влади, - за кількістю календарних днів, протягом яких проводилося водопостачання цих споживачів.

Отже, враховуючи неможливість застосування показів лічильника у звязку непроходженням чергової повірки у 2009 році, КП «Кривбасводоканал» правомірно здійснювало розрахунок витрат споживання холодної води у квартирі АДРЕСА_1 по нормам споживання, і доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зобовязання КП «Кривбасводоканал» провести періодичну повірку засобу обліку води, суд першої інстанції виходив з того, що повірка засобу обліку води моделі ЛК-15Г №4302159 мала бути проведена у 2009 році та КП «Кривбасводоканал» не повинен нести витрат на проведення такої повірки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фiзичнi особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних iнтервалiв) подавати засоби вимірювальної технiки на повiрку.

Частиною третьою статті 28 зазначеного Закону встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є субєктами підприємницької діяльності, власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, повязані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно з пунктом 24 цього Порядку (у редакції, чинній до 24 жовтня 2014 року до дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 532) витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, у розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення їх періодичної повірки, обслуговування і ремонту, у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг.

Розмір плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт одного засобу обліку води та теплової енергії, у тому числі його демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, визначається згідно з кошторисом, затверджується (погоджується) органами місцевого самоврядування і розподіляється за місяцями міжповірочного інтервалу, що встановлюється Держспоживстандартом для відповідного засобу обліку води та теплової енергії.

Аналогічні положення про включення до складу житлово-комунальних послуг, які надаються споживачеві, послуг з періодичної повірки, обслуговування і ремонту приладів обліку (у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) містяться й у Переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який є додатком до затвердженого Порядку.

Отже, до 24 жовтня 2014 року проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки повинне було здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, повинні були включатися у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і сплачуватися споживачем щомісячно у складі цих послуг.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Пунктами 9, 30, 32 цих Правил передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обовязків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обовязком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Статтями 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами.

Як зазначалось вище, Порядком та типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до складу таких послуг, з яких розраховуються тарифи для споживачів, входять і послуги з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Отже, підприємства, які надають послуги споживачам з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (виконавці), повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії за рахунок включення цих робіт до тарифу на послуги з утримання будинків і споруд відповідно до укладених між ними договорів.

Положеннями частини 3 статті 19, частини 4 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі якщо виконавець не є виробником послуг, то відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті.

До визначення на законодавчому рівні виконавців певних послуг (Закон від 10 квітня 2014 року № 1198-VIII, який набрав чинності 26 квітня 2014 року) питання визначення виконавців житлово-комунальних послуг (в тому числі з централізованого постачання холодної і гарячої води, водовідведення) було віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України № 60цс15 від 22 квітня 2015 року, ухваленої за результатом розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України).

Згідно з роз'ясненням Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунальних послуг України від 30 жовтня 2013 року №7/10-17047, якщо періодична повірка, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки не входять до переліку послуг з утримання будинку та прибудинкової території, ці роботи оплачуються безпосередньо споживачем на підставі договору з уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології на проведення повірки метрологічним центром, територіальним органом або повір очною лабораторією підприємства чи організації.

Судом першої інстанції було вірно застосовано вищезазначені норми матеріального справи та вірно встановлено, що КП «Кривбасводоканал» лише з 26.04.2014 року є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в частині нарахувань та обліку для мешканців багатоквартирних будинків та лише з 26.04.2014 року прийняло на абонентський облік всі водолічильники споживачів, в тому числі і лічильник, встановлений у позивача.

При цьому, статтею 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який вступив в дію з 01 січня 2016 року, передбачає, що періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-,газо- і водопостачання.

Тариф на централізоване постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для КП «Кривбасводоканал», у складі яких передбачено фінансування витрат зокрема на проведення планових періодичних повірок квартирних засобів обліку, було встановлено Постановою НКРЕКП від 26.11.2015р. № 2868, яка набрала чинності з дня її офіційного опублікування - 29.01.2016 року.

Отже, лише з 29 січня 2016 року КП «Кривбасводоканал», як виконавець послуг з централізованого водопостачання та водовідведення до складу тарифу на послуги якого включено фінансування витрат зокрема на проведення планових періодичних повірок квартирних засобів обліку, зобовязаний проводити за власний рахунок періодичну повірку приладів обліку.

Оскільки, періодична повірка засобу обліку води моделі ЛК-15Г №4302159, встановленого у квартирі АДРЕСА_1, повинна була проводитись у 2009 року, відповідач КП «Кривбасводоканал» не зобовязаний проводити таку повірку за власний рахунок.

З огляду на зазначене судом у справі, яка переглядається, норми статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованим та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з недоведеності цих позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно вимогам ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки, судом першої інстанції вірно встановлено відсутність винних дій відповідача КП «Кривбасводоканал» щодо порушення прав позивача ОСОБА_2, як споживача послуг із водопостачання та водовідведення, правові підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відсутні і доводи апеляційної скарги позивача в цій частині колегією суддів відхиляються..

Фактично доводи, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення суд достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи та дав їм правильну правову оцінку, рішення відповідає нормам матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, воно повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: