Справа № 639/9763/16
РІШЕННЯ

Іменем України

17 березня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Іванової І.В.,

за участю секретаря - Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, суд

В С Т А Н О В И В:

27 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2, який був зареєстрований 31 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 74. Стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2 000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до судута до досягнення дитиною повнолітнього віку.

У обґрунтування позову позивач посилається на те, що у 2014 році вони зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини між ними припинені, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що через відсутність взаєморозуміння та небажання чути одне одного, подальше сумісне життя і збереження сімї неможливе. Вони намагалися поговорити про їх особисті сімейні проблеми та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінилось за останніх кілька років, вони все більше віддалялися один від одного та врешті стали зовсім чужими людьми. В результаті розмов, вона прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище «Гарбазей». Позивач зазначила, що відповідач тривалий час проживає окремо і не намагається підтримувати сімейні стосунки, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вона змушена сама утримувати та виховувати малолітнього сина, одночасно працювати за для матеріального забезпечення себе та дитини. Вона отримує заробітну плату, але її недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання сина. Як їй відомо відповідач має власний бізнес, отримує прибуток, матеріально забезпечений, а тому має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Позивач вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти у розмірі 2 000,00 гривень щомісячно, оскільки їй потрібно сплачувати дитячий садок, витрачати кошти на харчування та одяг, також дитина часто хворіє, тому потрібні кошти на оздоровлення та ліки. Вона хоче забезпечити дитині нормальний розвиток та не хоче, щоб їх взаємовідносини з відповідачем вплинули на матеріальне забезпечення дитини. У звязку з цим вона вимушена звернутися до суду з зазначеною позовною заявою.

У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та надала пояснення аналогічне вищенаведеному.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Зазначив, що не заперечує сплачувати аліменти на утримання сина, однак вважає можливим сплачувати аліменти у розмірі 1355 грн. щомісячно, оскільки у нього скрутне матеріальне становище.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який був зареєстрований 31 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 74, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 224486 (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають сина. Згідно з копією свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3, народився 30.06.2014 року. Батьком дитини відповідно до свідоцтва про народження є ОСОБА_2 (а.с.7).

Син ОСОБА_3 знаходиться на утриманні матері. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Частиною 8 ст. 235 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

За таких обставин шлюб підлягає розірванню, після розірвання шлюбу прізвище позивача та відповідача суд залишає без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Як роз'яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення .

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 статті 60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як зазначив у судовому засіданні відповідач, він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, однак вважає можливим сплачувати аліменти у розмірі 1350 грн. щомісяця, оскільки на даний час має скрутне матеріальне становище.

Так, враховуючи пояснення сторін, надані докази та обставини справи, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання сина ОСОБА_4 мають стягуватися у твердій грошовій сумі у розмірі 1400,00 грн. щомісячно.

Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Суд розяснює сторонам, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 10, 60, 212, 213-215 ЦПК України, ст..ст. 181,182,184 СК України,суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 31 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 74.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача та відповідача залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1400 грн. щомісячно, починаючи з 27.12.2016 року і до досягнення сином повнолітнього віку, а саме до 30.06.2032 року.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 640 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Іванова