Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1156/17

Номер провадження: 2/511/553/17

05 грудня 2017 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

при секретарі Півоварові В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 13 194,26 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.03.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Заборгованість відповідача перед Банком станом на 30.04.2017 р. склала 13194,26 грн. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити його позов. Представник позивача ПАТ КБ „ПриватБанк в судове засідання не зявився на підставі раніше наданої заяви про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_1 надав суду письмові заперечення на позов про часткове визнання позову на суму 1339,09 грн. заборгованість по кредиту та 2814,24 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом. Заперечення мотивовані тим, що відповідач не оспорює розмір заборгованості по тілу кредиту, але не згоден з розрахунком процентів за користування кредитом, вважає його завищеним та необґрунтованим. Відповідач навів свій розрахунок процентів на суму 2814, 24 грн. Також заперечує проти нарахування штрафів, мотивуючи забороною подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те ж саме. (а.с.89).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Ч.1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст.639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 29 березня 2012 року між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 1 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач факту укладення договору кредиту та отримання за ним грошей не заперечував.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно довідки Банку відповідачу видано кредитну картку № 753461 від 29.03.2012р., строк дії картки встановлений до вересня місяця 2015 року (а.с.77).

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, укладений договір складався із письмової заяви позичальника, Правил користування платіжною карткою, Умов і правил надання банківських послуг та Довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.6 - 31).

Факт ознайомлення із даними документами і згода відповідача на отримання банківських послуг, а відтак і укладення кредитного договору на запропонованих Банком умовах, підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 29.03.2012р., в якій зазначено, що позичальник згоден з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком Договір надання банківських послуг. Позичальник ознайомився і згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які надані йому для ознайомлення у письмову вигляді. Умови і Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанка www.privatbank.ua, позичальник зобовязався виконувати Умови і Правила надання банківських послуг, а також регулярно знайомитись з їхніми змінами на сайті ПриватБанка.

Факт укладення правочину, отримання грошових коштів у кредит, користування кредитними коштами в період з березня 2012 року по березень 2014 року, часткове погашення кредиту у зазначений період підтверджується належними та допустимими доказами - випискою по особовому рахунку відповідача і не заперечувалось відповідачем (а.с.70 76).

За приписами п.п. 1.1.5.20, 2.1.1.7.6 вищевказаних Умов і Правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною укладеного сторонами кредитного договору, відповідач мав погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову, до якої кредитор вправі включити суму заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. За п.п.1.1.7.12 вищеназваних Умов, договір діє протягом 12 місяців с часу його підписання та якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу про припинення договору він та вклад подовжується на такий самий строк. (а.с.8)

Позивачем надані належно завірені копії вищевказаних документів.

З розрахунку заборгованості та з витягу з особового рахунку вбачається, що відповідач за отриманою ним кредитною карткою має не погашену заборгованість. (а.с. 4, 76).

Право Банку надати кредит на визначених сторонами умовах підтверджується наданими до суду доказами, зокрема: ліцензією, свідоцтвом про реєстрацію та Статутом. (а.с. 34-36).

В Тарифах обслуговування кредитних карт зазначено, що базова % ставка в місяць нараховується на залишок заборгованості (а.с.7).

На виконання ухвали суду Банк надав суду формулу нарахування процентів за користування кредитом, з якої вбачається, що проценти нараховуються на заборгованість за кредитом, включаючи поточне тіло кредиту, нараховані відсотки та санкції в попередньому місяці. (а.с.66)

Тому розрахунок, наданий суду відповідачем, вказаній формулі не відповідає та не може бути взятий судом до уваги, оскільки зроблений на підставі тільки заборгованості за тілом кредиту.

Відповідач не виконав зобов'язань за кредитним договором, має прострочену заборгованість, що підтверджується випискою по особовому рахунку та розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с.4-5, 76).

Таким чином, обов'язок боржника сплатити заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 березня 2012 року в сумі 13 194 грн. (тринадцять тисяч сто девяносто чотири) грн. 26 коп., з яких: 1339,09 грн. заборгованість за кредитом; 10 750,68 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 604,49 грн. штраф (процента складова) виникає на підставі пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, розрахунки такої заборгованості наведені позивачем, право кредитора вимагати повернення кредитних коштів передбачені і відповідають змісту Умов надання кредиту саме на таких умовах, укладеного Банком і ОСОБА_1 договору карткового кредиту від 29 березня 2012 року.

Належних та допустимих доказів на спростування даного розрахунку відповідачем суду не надано.

Також, Верховний Суд України у справі №6-2320цс16 від 22.03.2017 дійшов висновку про обґрунтованість висновків судів щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь Банка заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом навіть за відсутності доказів підписання Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які разом складають між сторонами кредитно-заставний договір..

Правова позиція Верховного суду України щодо застосування норм права в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права

Вимогу Банку про стягнення на його користь з відповідача заборгованості по штрафу суд визнає також обґрунтованою, оскільки стягнення з боржника штрафу, який складається з фіксованої частини та процентної складової, передбачено п.п. 1.1.5.20, 2.1.1.7.6 вищевказаних Умов і Правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною укладеного сторонами кредитного договору, і задоволення такої вимоги не призведе до покладення подвійної відповідальності на відповідача за невиконання умов кредитного Договору, оскільки штраф є одним із видів неустойки, а пеня з боржника не стягується.

Таким чином, суд у даному випадку приходить до висновку, що відповідач письмово підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява позичальника разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком Договір надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача на заяві.

Беручи до уваги, що між сторонами фактично укладено кредитний договір з дотриманням письмової форми (ст. 1055 ЦК України), при укладені договору сторони виходили з вимог ст. 634 ч.1 ЦК України (договір приєднання), зміст правочину зафіксований в одному документі і підписаний сторонами (ст. 207 ЦК України), договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України), зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України), договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України), при цьому відповідач письмово підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява позичальника разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком Договір надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача на заяві, відсутні правові підстави для ствердження у даному випадку про не укладення правочину між Банком та відповідачем.

На підставі ст. 88 ЦІПК України, підлягають стягненню із відповідача на користь позивача 1600 грн. судового збору за розгляд справи судом.

Керуючись ст.ст. 207, 626,628, 634,638, 1054-1055 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 березня 2012 року в сумі 13 194 грн. (тринадцять тисяч сто девяносто чотири) грн. 26 коп., з яких: 1339,09 грн. заборгованість за кредитом; 10 750,68 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 604,49 грн. штраф (процента складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в сумі 1600 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Бобровська