Справа № 304/127/17
Провадження № 2/304/125/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

при секретарі - Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 29 грудня 2016 року за усним договором позики він передав відповідачу 13 170 грн., які така зобовязалася повернути до 10 січня 2017 року, про що свідчить відповідна розписка. Оскільки, з настанням дати повернення позики відповідач борг не повернула, на його неодноразові вимоги виконати зобовязання також не реагує, тому просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, при цьому позов підтримав у повному обсязі та просив такий задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не зявилася, подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позов визнала повністю, борг у розмірі 13 170 грн. зобовязалася повернути у найкоротші строки.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 цього Кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Встановлено, що 29 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено письмовий договір позики, відповідно до якого остання отримала від позивача у борг грошові кошти у розмірі 13 170 грн. та зобовязалася повернути такі до 10 січня 2017 року, що підтверджується відповідною розпискою, яка посвідчує передачу вказаної суми грошей відповідачеві в якості позики (а. с. 5).

Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок у встановлений в зобовязанні термін його виконання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобовязання повернути суму позики (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання не виконала, в обумовлений між сторонами строк позику не повернула, про що свідчить наявний в матеріалах справи оригінал розписки та визнано сторонами (а. с. 5, 15-16).

Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, то зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки судом встановлено та сторонами визнано, що ОСОБА_2 не повернула позику позивачу у розмірі 13 170 грн., тому суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 174 ч. 4, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, борг в розмірі 13 170 (тринадцять тисяч сто сімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_3