АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: - Пищиди М.М.

суддів: - Ткаченко І.Ю., Макаров М.О.,

за участі секретаря:- Григор»євої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції, Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, зобов'язання повернути майно за недійсними правочинами, визнання права власності, усунення перешкод в користуванні, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 22 жовтня 1999 р. він уклав шлюб з ОСОБА_6. Через два місяці після укладання шлюбу позивач за особисті кошти, отримані ним від підприємницької діяльності щодо здійснення маршрутних перевезень, 05 січня 2000 року, придбав 13/100 домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 за 6500 доларів США у ОСОБА_12.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача та ОСОБА_6 народилася донька ОСОБА_13

В 2004 році за рахунок продажу однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3, яка належала ОСОБА_7 на праві особистої власності, він здійснив перебудову та добудову мансардного поверху домоволодіння що розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.09.2001 р. № 2160 ОСОБА_7 надано у власність дві земельні ділянки площею 0,0883 га та 0,0157 га за адресою: АДРЕСА_2. З 2002 року він, його дружина та донька ОСОБА_13 зареєстровані в даному домоволодінні.

10 листопада 2010 року позивач за наявності згоди дружини взяв позику у ОСОБА_14 в сумі 718 200 грн., що було еквівалентно 90 000 доларам США - про що було укладено договір позики від 10.11.2010 року.

09.12.2010 р. позивач терміново (угоди оформлялися за терміновим замовленням) під впливом тяжкої для нього обставини (під загрозою втратити єдине житло на яке можливо було звернути стягнення по зобов'язанням за договором позики від 10.11.2010 року) і на вкрай невигідних умовах (так вартість нерухомого майна зазначеного в договорах купівлі-продажу зазначено не за ринковими цінами, а фактично в десять разів нижче ринкових цін) вчинив продаж власного нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 своїй тещі ОСОБА_5.

Крім того в цей же день ОСОБА_7 подарував своєму батьку ОСОБА_15 квартиру АДРЕСА_4.

Тобто, ОСОБА_7 під впливом тяжкої для нього обставини під загрозою втратити єдине житло на яке можливо було звернути стягнення по зобов'язанням за договором позики від 10.11.2010 року і на вкрай не вигідних умовах уклав договори відчуження всього власного нерухомого майна.

ОСОБА_5 добре було відомо, що в домоволодінні яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована та мешкає дитина ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 так як ОСОБА_5 після смерті чоловіка тривалий час проживала в даному домоволодінні. Ні ОСОБА_7 ні ОСОБА_6, ні ОСОБА_5 не звертались до органу опіки та піклування за згодою на продаж домоволодіння.

При укладанні даних договорів між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було обумовлено, що після вчинення повного розрахунку ОСОБА_7 по зобов'язанням, що виникли по договору позики від 10.11.2010 року (тобто після погашення позики в сумі 90 000 доларів США), ОСОБА_5 продасть назад нерухоме майно ОСОБА_7 або угоду купівлі-продажу буде розірвано. При цьому, при укладанні договорів нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 жодних розрахунків за нібито продане нерухоме майно не проводилося, а тільки в договорах було зроблено стандартний запис нотаріусом про проведення розрахунку, який не відповідав дійсності.

Позивач посилається на те, що у ОСОБА_5 не було ніколи грошових коштів в сумі 131 162 грн., вона все життя працювала поштаркою з мінімальною заробітної платою і на момент вчинення угоди була пенсіонеркою і жодних доходів крім мінімальної пенсії у неї не має.

Таким чином оскільки договір від 09.12.2010 р. купівлі-продажу 13/100 домоволодіння укладено без згоди органу опіки та піклування, то він є таким, що не відповідає вимогам закону, а відтак є недійсним.

Станом на 09.12.2010 року 13/100 частки домоволодіння що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 мало самочинно збудований другий поверх - і в технічному паспорті була зазначена хибна інформація, про стан 13/100 частки домоволодіння що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, яка не відповідала фактичним обставинам.

ОСОБА_7 в період з кінця 2011 р. по кінець 2014 р. вчиняв дії щодо догляду за домоволодінням по АДРЕСА_2 як власник та господар. З грудня 2014 року ОСОБА_7 не може попасти в будинок за адресою: АДРЕСА_2, а також на територію даного домоволодіння у зв'язку з тим, що в будинку було без повідомлення його як співмешканця даного домоволодіння було замінено ключі від замків та замінено ключі від вхідної двері на територію домоволодіння, наявний в нього пульт від воріт не працює.

У звязку вищевикладеним позивач просить суд:

-визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу /бланк ВРД № 761068/ від 09.12.2010 року 13/100 частки домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р. зареєстрований в реєстрі за № 6028 та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на 13/100 частки домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_2;

-визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу /бланк ВРД № 761069/ земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0.0883 Га від 09.12.2010 року, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р. зареєстрований в реєстрі за № 6031 та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0.0883 Га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2;

-визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу /бланк ВРД 761070/ земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0.0157 Га від 09.12.2010 року, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р. зареєстрований в реєстрі за № 6034 та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0.0157 Га що розташована за адресою: АДРЕСА_2;

-зобов'язати ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) повернути ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) майно передане за недійсними правочинами: 13/100 частки домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0.0157 Га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0.0883 Га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та передати ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) правовстановлюючі документи на дане майно;

-визнати за ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) право власності на: 13/100 частки домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0.0157 Га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0.0883 Га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2;

-усунути ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) перешкоди в користуванні домоволодінням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 шляхом вселення його у дане домоволодіння та зобов'язати ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) не чинити перешкоди ОСОБА_7 в користуванні домоволодінням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та у доступі на територію цього домоволодіння і надати повний комплект ключів від дверей та воріт домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2;

Вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції, Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, зобов'язання повернути майно за недійсними правочинами, визнання права власності, усунення перешкод в користуванні - задоволено частково.

Визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу /бланк ВРД № 761068/ від 09.12.2010 року 13/100 частки домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р. зареєстрований в реєстрі за № 6028 та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на 13/100 частки домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_2.

Визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу /бланк ВРД № 761069/ земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_6 площею 0.0883 Га від 09.12.2010 року, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р. зареєстрований в реєстрі за № 6031 та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_6 площею 0.0883 Га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу /бланк ВРД 761070/ земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_7 площею 0.0157 Га від 09.12.2010 року, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р. зареєстрований в реєстрі за № 6034 та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_7 площею 0.0157 Га що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Зобов'язано ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) повернути ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) майно передане за недійсними правочинами: 13/100 частки домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2; земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0.0157 Га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2; земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0.0883 Га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) право власності на: 13/100 частки домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, яке складається з: в житл. буд. А-1 прим. 1-3, 1-4, 1-5, в прибудові а-1 прим. 1-2, 1-1, тераса а'-1, убиральня З, споруди № 1, 2, 7, І, житл. пл. 23,1 кв.м., заг.пл. 40,9 кв.м.; земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0.0157 Га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2; земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0.0883 Га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Усунено ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) перешкоди в користуванні домоволодінням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 шляхом вселення його у дане домоволодіння та зобов'язати ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) і ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) не чинити перешкоди ОСОБА_7 в користуванні домоволодінням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та у доступі на територію цього домоволодіння і зобов'язати ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) надати повний комплект ключів від дверей та воріт домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

В іншій частині позову ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції, Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, зобов'язання повернути майно за недійсними правочинами, визнання права власності, усунення перешкод в користуванні - відмовлено.

Вирішено питання щодо судих витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_6, просять рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволені позову, посилаючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалими справи, що 22 жовтня 1999 р. ОСОБА_7 уклав шлюб з ОСОБА_6.в відділі ЗАГС Жовтневого р-ну м. Дніпропетровська. Прізвище дружини після укладання шлюбу - ОСОБА_6 (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_8 від 22.10.1999 р.).

До 01.01.2000 року згідно комп'ютерної бази ЦНП № 1201 м. Дніпропетровськ на ім'я ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_2.) було зареєстровано три транспортних засоби: ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_9; ВMW 316І, д/н НОМЕР_10, РАФ 22031, д/н НОМЕР_11 (лист ЦПН № 1201 від 01.04.2015 р. № 14/1ЦПН-А-276).

05 січня 2000 р. ОСОБА_7 придбав 13/100 частки домоволодіння що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 у ОСОБА_12 згідно договору купівлі-продажу квартири посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Сидоревич В.А. Згідно нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_18 від 08.04.2015 року: завдаток за продаваємий будинок ОСОБА_7 надав в жовтні 1999 року в розмірі 2500 доларів США.

25.02.2000 року згідно відповіді КП «ДМБТІ» від 06.04.2015 р. № 3514 - ОСОБА_7 продав квартиру АДРЕСА_1, яка була його особистою власністю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 народилася донька ОСОБА_13 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_12 від 14.06.2000 р.).

10.04.2001 р. було видано ОСОБА_7 свідоцтво про право власності Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, яке зареєстровано 10.04.2001 р. Дніпропетровським МБТІ про що здійснено запис в реєстрову книгу № 663 за реєстровим № 2691-536.

Згідно Рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.09.2001 р. № 2160, на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серії НОМЕР_13 ОСОБА_7 надано у власність земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_6 площею 0.0883 га, та земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_7 площею 0.0157 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

З 2002 року ОСОБА_7, ОСОБА_6 проживали та були зареєстровані в домоволодінні що розташоване за адресою: АДРЕСА_2. Разом з ними проживала їх донька - ОСОБА_13.

19 жовтня 2004 року матір ОСОБА_6 - ОСОБА_5 звільнилася з посади листоноші за власним бажанням в зв'язку з виходом на пенсію (наказ № 113 від 19.10.2004 р.).

В 2008 році помер чоловік ОСОБА_5- ОСОБА_5 (лист сільського голови № 152 від 30.06.2015 року).

10 листопада 2010 року ОСОБА_7 за наявності згоди дружини взяв позику у ОСОБА_14 в сумі 718 200 грн. , що було еквівалентно 90 000 доларам США - про що було укладено договір позики від 10.11.2010 року. Строк оплати по договору позики від 10.11.2010 року - 21 листопада 2010 року.

09 грудня 2010 року ОСОБА_7 було отримано витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 28299329 для продажу 13/100 частки, що складається: в житл. буд. А-1 прим. 1-3, 1-4, 1-5, в прибудові а-1 прим. 1-2, 1-1, тераса а'-1, убиральня, споруди № 1, 2, 7, І, житл. пл. 23,1 кв.м., аг.пл. 40,9 кв.м., вартістю 55 427 грн.

09 грудня 2010 року ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу 13/100 частки домоволодіння АДРЕСА_2. За даним договором ОСОБА_7 продав ОСОБА_5 13/100 домоволодіння, що складається: в житл. буд. А-1 прим. 1-3, 1-4, 1-5, в прибудові а-1 прим. 1-2, 1-1, тераса а'-1, убиральня, споруди № 1, 2, 7, І, житл. пл. 23,1 кв.м., аг.пл. 40,9 кв.м. Продаж здійснено за 55 427 грн.

09 грудня 2010 року ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_6 площею 0.0883 га від 09.12.2010 року, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р., зареєстрований в реєстрі за № 6031.

За даним договором ОСОБА_7 продав ОСОБА_5 земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_6 площею 0.0883 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2. Грошова оцінка земельної ділянки 70 287,00 грн. Земельну ділянку продано за 70 287,00 грн.

09 грудня 2010 року ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу /бланк ВРД 761070/ земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_7 площею 0.0157 Га від 09.12.2010 року, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р. зареєстрований в реєстрі за № 6034. За даним договором ОСОБА_7 продав ОСОБА_5 земельну ділянку кадастровий номерНОМЕР_7 площею 0.0157 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2. Грошова оцінка земельної ділянки 5 448,00 грн. Земельну ділянку продано за 5 448,00 грн.

Згідно листа КП «ДМБТІ» від 06.04.2015 р. № 3514 - замовлення на проведення технічної інвентаризації та виготовлення витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно для продажу 13/100 частини нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 було виконане в скорочений термін згідно заяви ОСОБА_7.

09 грудня 2010 року ОСОБА_7 подарував своєму батьку ОСОБА_15 квартиру АДРЕСА_2, згідно договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р. зареєстрований в реєстрі за № 6001. Витяг з КП «ДМБТІ» на дарування виконувався згідно термінового замовлення № 07/22616 від 06.12.2010 р.

Станом на 09 грудня 2010 року за адресою: АДРЕСА_2 була зареєстрована та проживала донька ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1

В подальшому за терміновим замовленням № 07/22616 від 10.12.2010 року було проведено 13.12.2010 року реєстрацію права власності за ОСОБА_15 на квартиру АДРЕСА_2 згідно договору дарування квартири.

Вирішуючи питання щодо визнання договору від 09.12.2010 року купівлі-продажу 13/100 частки домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 недійсним колегія суддів вважає, що суд першої інтстанції вірно дійшов до висновку про задоволення з огляду на наступне:

Згідно ч. 1. ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини.

Правочин, визначений ст. 233 ЦК, належить до оспорюваних, тобто може бути визнаний недійсним лише за позовом потерпілої сторони або іншої заінтересованої особи, тому правила цієї статті можуть бути застосовані лише до дво- або багатосторонніх договорів.

Згідно з цією статтею для визнання правочину недійсним необхідно встановити наявність одночасно двох обставин: тяжких обставин та вкрай невигідних умов вчинення правочину.

З боку ОСОБА_5 не надано належних та допустимих доказів наявності у неї грошових коштів в сумі 131 162 грн. на момент укладання спірних договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельних ділянок. Так нею не надано договорів про вклади грошових коштів в банк на ім'я ОСОБА_5, або інших доказів тривалого зберігання грошових коштів в значній сумі.

В той же час з боку позивача до матеріалів справи надано письмові докази, які спростовують твердження ОСОБА_5 про те, що було здійснено розрахунок в сумі 131 162 грн. по спірним договорам купівлі-продажу.

Так згідно відповіді Начальника ВОПАРК ПД УДППЗ «Укрпошта» Брага М.Ю. від 21.05.2015 року № 10-310 - ОСОБА_5 звільнилася з посади листоноші за власним бажанням в зв'язку з виходом на пенсію (наказ № 113 від 19.10.2004 р.).

Згідно відповіді Селещинської сільської ради Машівського району Полтавської області вих. № 152 від 30.06.2015 р. слідує, що:

- ОСОБА_5 проживала АДРЕСА_5 з 05.02.1982 року і разом з нею проживав її чоловік ОСОБА_5, троє дітей чоловіка, двоє дітей ОСОБА_5

- Довідки «Про право фізичної особи на отримання доходу від податкового агента без утримання податку» форми № 3ДФ затвердженої постановою КМ України від 01.08.2006 року № 1063 гр. ОСОБА_5 не отримувала;

- згідно даних господарських книг по Селещинській сільській раді №30 на 1991-1995 роки, особ. Рах НОМЕР_14; № 14 на 1996-2000 роки, особ. рах. НОМЕР_15; № 14 на 2001-2005 роки, особ. рах. № НОМЕР_16 в домогосподарстві гр. ОСОБА_5, під час уточнення господарського обліку який проводився станом на 01 січня кожного року з 1993 року по 2003 рік утримувалося - 1 корова та птиця;

- відомостей про продаж сільськогосподарської продукції з боку гр. ОСОБА_5 сільська рада не має

- інформації про отримання доходів від ОСОБА_5 сільська рада не має

- ОСОБА_5 на території Селещинської сільської ради не має в користуванні земельної ділянки та земельного паю.

Згідно листа заступника начальника Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 14.05.2015 року № А-6/з/04-64-17-01-14 слідує, що відсутні первинні документи, підтверджуючі факт отримання ОСОБА_5 доходів.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 20762898 від 22.06.2015 р. згідно якого ОСОБА_5 не була і не є фізичною особою-підприємцем.

Також судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що:

-ОСОБА_7 на час спливу строку погашення позики 21 листопада 2010 року знаходився у скрутному фінансовому становищі маючи борг в сумі 718 200 грн., що було еквівалентно 90 000 доларам США . Наявність боргу у позивача в сумі 718 200 грн. суд оцінює як тяжку обставину так як в грудні 2010 року розмір мінімальної заробітної плати становив 922 гривні на місяць і відповідно розмір боргу позивача в 723 рази перевищував розмір мінімальної заробітної плати. Судом встановлена наявність фактичних даних, які свідчать про наявність тяжких обставин (критичного фінансового стану особи) на дату укладення оспорюваного договору.

- ОСОБА_7 в один день 09.12.2010 року уклав договір дарування за яким подарував своєму батьку ОСОБА_15 квартиру АДРЕСА_2, а також уклав договори купівлі-продажу 13/100 частки домоволодіння та земельних ділянок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 тим самим позбавивши себе житла. Угоди укладалися по терміновим замовленням згідно відповіді КП «ДМБТІ».

-Вартість, яка зазначена в договорі купівлі-продажу 13/100 частки домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 в розмірі 55 427 грн. є значно нижчою ніж ринкові ціни на нерухоме майно на час укладання договору. Так згідно звітів про оцінку майна складених суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_21 вартість 13/100 частки домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 складала 105 280 грн. без врахування побудованого другого мансардного поверху та 189 540 грн. з врахуванням добудованого другого мансардного поверху. Тобто ціну домоволодіння було занижено в 1,9 рази (з урахуванням мансардного поверху в 3,41 рази),а вартість зазначена в договорі складає 52,67 % від ринкової вартості (з урахуванням мансардного поверху 29,24 %).

-Вартість, яка зазначена в договорі купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0157 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 в розмірі 5448 грн. грн. є значно нижчою ніж ринкові ціни на нерухоме майно на час укладання договору. Так згідно звіту про оцінку майна складених суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_21 вартість земельної ділянки площею 0,0157 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 складала 88 640 грн. Тобто ціну земельної ділянки було занижено в 16,27 рази., а вартість зазначена в договорі складає 6,15 % від ринкової вартості.

-Вартість, яка зазначена в договорі купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0883 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 в розмірі 70 287 грн. грн. є значно нижчою ніж ринкові ціни на нерухоме майно на час укладання договору. Так згідно звіту про оцінку майна складених суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_21 вартість земельної ділянки площею 0,0883 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 складала 474 470 грн. Тобто ціну земельної ділянки було занижено в 6,75 рази.,а вартість зазначена в договорі складає менше 15 % від ринкової вартості.

-ОСОБА_5 після укладання договорів відчуження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 надала ОСОБА_7 розписку 06 вересня 2013 року в якій зазначила, що ОСОБА_7 є власником 50 % домоволодіння по АДРЕСА_2. Це підтверджує доводи позивача викладені в тексті позовної заяви щодо фіктивності укладених договорів купівлі - продажу нерухомого майна та спростовує доводи відповідачів викладені в запереченнях на позов.

Надзвичайно низька ціна майна, порівняно з ринковою вартістю відчужуваної речі є на думку суду вкрай невигідними умовами вчинення правочинів.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає доведеним той факт, що крайня нужденність під загрозою втратити житло через борги примусила позивача укласти договори купівлі-продажу належного йому нерухомого майна що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних для нього умовах позбавивши цим себе єдиного житла і що за відсутності тяжких обставин позивач взагалі на зазначених умовах не уклав би спірні правочини, що є підставою для визнання цього договору недійсним у порядку статті 233 ЦК України.

В період 2004-2005 роки ОСОБА_7 за рахунок особистих коштів здійснив перебудову домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та здійснив добудову мансардного поверху, що підтверджується відповідними доказами. ОСОБА_6 не надано до матеріалів справи доказів накопичення грошових коштів до шлюбу та доказів придбання спірного домоволодіння по АДРЕСА_2 за спільні кошти.

Згідно правової позиції ВСУ викладеної у справі №6-612/цс-15 - для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Таким чином станом на момент укладання спірного договору купівлі-продажу нерухомого 13/100 домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 предмет договору зазначений в договорі купівлі-продажу не відповідав фактичним обставинам - так як мала місце добудова другого мансардного поверху, що суттєво змінює якісні характеристики об'єкту продажу - тобто в даному випадку має місце дефект змісту правочину.

Щодо вимог позивача про зобов'язання повернути майно передане за недійсними правочинами - то суд вважає, що дані вимоги підлягають задоволенню на підставі частини першої статті 216 ЦК України.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину з боку ОСОБА_5 не заявлялася і з урахуванням наявності обґрунтованих сумнівів щодо здійснення розрахунку по визнаних недійсними договорам купівлі-продажу від 09.12.2010 року з боку ОСОБА_5 суд не вважає за можливе застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи з цього приводу.

Щодо позовних вимог позивача про визнання права власності на: 13/100 частки домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, яке складається з що складається: в житл. буд. А-1 прим. 1-3, 1-4, 1-5, в прибудові а-1 прим. 1-2, 1-1, тераса а'-1, убиральня З, споруди № 1, 2, 7, І, житл. пл. 23,1 кв.м., заг.пл. 40,9 кв.м.; земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0.0157 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2; земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0.0883 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 то суд виходить з наступного:

Згідно ч. 1. ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Також, відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав є зокрема відновлення становища, яке існувало до порушення права, припинення дій, які порушують право, а також визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав чи в який передбачений законом спосіб позивачка набула права власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України.

Позивач набув право власності на домоволодіння 10 квітня 2001 року. У зв'язку з наявністю підстав визнання недійсним договору купівлі-продажу від 09.12.2010 року 13/100 домоволодіння - згідно ч.1. ст. 216 ЦК України право власності позивача на дане домоволодіння підлягає поновленню.

Суд вважає обґрунтованими посилання позивача на втрату ним правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 з огляду на долучені до матеріалів справи звернення позивача до правоохоронних органів та підтвердження факту вчинення перешкод у користуванні ним даним домоволодінням та у доступі до житла.

Судом встановлена неправомірність набуття права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 з боку ОСОБА_5 і судом встановлено порушення права позивача, як колишнього власника нерухомого майна, і тому позовні вимоги про визнання права власності на нерухоме майно за позивачем підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про усунення позивачу перешкод в користуванні домоволодінням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 шляхом вселення його у дане домоволодіння та зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди позивачу в користуванні вказаним домоволодінням, та у доступі на територію цього домоволодіння і надання повного комплекту ключів від дверей та воріт домоволодіння, - то суд в даному випадку виходить з наступного:

ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно листа заст. начальника Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, - «виходом за адресою АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_7 пояснив, що між ним та заявницею виникли цивільно-правові відносини, в результаті чого заявниця змінила замки на дверях домоволодіння в зв'язку з чим гр. ОСОБА_7 позбавлений вільного доступу до свого домоволодіння».

Актом підтверджується, що ОСОБА_7 проживав та вів господарство, здійснював утримання домоволодіння по АДРЕСА_2 до грудня 2014 року

Згідно заяви ОСОБА_22 від 19.05.2015 року, ОСОБА_23 від 18.05.2015 р. на адресу голови квартального комітету підтверджується факт наявності проблем у доступі до житла за адресою: АДРЕСА_2 у ОСОБА_7

З урахуванням матеріалів справи суд визнає факт вчинення перешкод з боку відповідачів у користуванні позивачем домоволодінням що розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.

Таким чином ОСОБА_7 має право на користування домоволодінням за адресою: АДРЕСА_2, а з боку відповідачів повинно бути усунуто перешкоди шляхом вселення його у дане домоволодіння та зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди в користуванні позивачем домоволодінням, у зв'язку із чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивач зазначив, що пропустив строк звернення до суду з поважних причин і просив його поновити.

Згідно ч.1. ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Відповідно до ч.3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК України - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. ЦК встановлено винятки з цього правила щодо окремих вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними (частини друга, третя статті 261 ЦК).

Слід визнати підтвердженим факт ставлення перешкод з боку відповідачів у користуванні позивачем домоволодінням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та у доступі до житла починаючи з грудня 2014 року.

У матеріалах справи містять докази вчинення з боку позивача обов'язків власника домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 після укладання спірних договорів купівлі-продажу, що підтверджує те, що фактичним власником спірного домоволодіння і після укладання спірних договорів купівлі-продажу вважався ОСОБА_7 до грудня 2014 року. Так:

-згідно листа ПАТ «Укртелеком» від 15.05.2015 р. № 12і240/А-2929 - до 17.10.2014 року власником телефону № НОМЕР_17 за адресою: АДРЕСА_2 був ОСОБА_7.

-згідно договору № 02/10 від 02 жовтня 2010 року ОСОБА_7 уклав договір на обслуговування газового котла BOSH ZW 24-2 KE придбаного ОСОБА_7 28.09.2012 року в магазині «Спутник» (товарний чек від 28.09.2012 року на суму 7000 грн.)

-згідно листа ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» - ОСОБА_7 до 09.02.2015 р. був користувачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_2.

-ОСОБА_7 після укладання спірних договорів купівлі-продажу від 09.12.2010 р. вчиняв дії щодо оплати комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2.

Оскільки позивач пропустив строк звернення до суду з поважної причини, а тому районний суд прийняв законне рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України, визнавши їх поважними.

В той же час ОСОБА_5 після укладання договорів відчуження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 надала ОСОБА_7 розписку 06 вересня 2013 року в якій зазначила, що ОСОБА_7 є власником 50 % домоволодіння по АДРЕСА_2.

Таким чином, згідно ч.1. ст. 264 ЦК України - перебіг позовної давності перервався у зв'язку з вчиненням ОСОБА_5 дій, що свідчать про визнання нею обов'язку перед ОСОБА_7 щодо визнання за ним права власності на спірне домоволодіння.

За таких обставин, колегія суддів вважає рішення суду законним і обґрунтованим, постановлим з дотриманням вимог матеріального в процесуального права.

Доводів, які б спростували висновки суду чи доводили б порушення ним вимог матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не містить, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що районний суд ухвалюючи рішення про задоволення позову про визнаня договорів недійсними не прийняв до уваги, що не допускається розгляд справ зазначеної категорії з двух чи більше підстав, але олбгрунтовано визнав недійсними оспорювані договори, а тому апеляційний суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може скасувати правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З'ясувавши в достатньому повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: