АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Головачова Я.В.

суддів: Поливач Л.Д., Шахової О.В.

при секретарі Коцюрбі Л.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ майна в натурі та припинення спільної часткової власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 вересня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 серпня 2011 року він є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить по 1/4 частині вказаної квартири. Між співвласниками склалися напружені відносини, у зв'язку із чим спільне користування майном є неможливим.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд припинити право спільної часткової власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 та виділити йому в натурі в особисту власність житлову кімнату, позначену у плані квартири під № 7, площею 13,5 кв. м із перенесенням за його рахунок (закладання існуючого та встановлення нового) вхідного отвору до кімнати з коридору в бік входу до квартири; житлову кімнату утворену шляхом проведення перепланування, що полягає у встановленні перегородки по лінії центру кімнати під № 6 і відгородженні від кімнати під № 6 площі 11,25 кв. м (конфігурації "прямокутник" з вимірами стін 4.46 м. на 2,52 м. з боку примикання кімнати під № 6 до кімнати під № 7), із встановленням за його рахунок вхідного отвору із вказаної кімнати до кімнати під № 7; кімнату під № 2 (вбиральня); кімнату під № 3 (ванна); кімнату, утворену шляхом перепланування, що полягає у відгородженні частини кімнати під № 1 (коридор) по лінії несучої стіни з боку входу до квартири; кімнату, утворену шляхом перепланування, що полягає у відгородженні за його рахунок від кімнати під № 4 (кухня) по лінії центру вікна площі 4,87 кв. м (конфігурації "прямокутник" з вимірами стін 3,25 м. на 1,50 м. з боку примикання кімнати № 4 до кімнати під № 3), з влаштуванням за його рахунок вхідного отвору з кімнати під № 1 (коридор) до утвореної кімнати.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 вересня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що запропонований ним варіант виділу (поділу) технічно можливий, а тому суд дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

ОСОБА_1, його представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що судом першої інстанції ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 - 1/2 частка, ОСОБА_3 - ј частка та ОСОБА_2 - ј частка.

Згідно з технічним паспортом, виданим Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, квартира має загальну площу 75,7 кв.м., житлову - 53,0 кв.м. та складається із трьох кімнат - 17,0 кв.м.; 22,5 кв.м. та 13,5 кв.м. і підсобних приміщень: коридору, ванної кімнати, вбиральні, кухні загальною площею 22,7 кв.м.

Поняття спільної часткової власності визначено ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Варіант поділу спірної квартири, запропонований позивачем, є неможливим без завдання істотної шкоди функціональному призначенню як спірного жилого приміщення, так і багатоквартирного будинку в цілому.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, про те, що запропонований варіант виділу (поділу) технічно можливий є необґрунтованими та такими, що підлягають відхиленню.

Установивши, що виділ часток (поділ) квартири, що перебуває у спільній частковій власності, за варіантом запропонованим позивачем у позовній заяві, є неможливим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення пред'явленого позову.

Під час дослідження доказів та встановлення зазначених фактів судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: Л.Д. Поливач

О.В. Шахова