Справа № 690/59/17
Провадження 2/690/62/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2017 року м.Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Здоровила В.А.

за участю секретаря Мельник С.В.

представника ОСОБА_1

розглянувши під час попереднього судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом у звязку з переїздом на інше місце проживання,

в с т а н о в и в:

представник позивача просить суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування 1/2 частини житлового будинку за адресою: м.Ватутіне Черкаської області по вул.Свято-Успенська, 7/2 (колишня Дзержинського) та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу від 16.12.2006 року є власником 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: м.Ватутіне Черкаської області по вул.Свято-Успенська, 7/2 (колишня Дзержинського). З 28.02.2012 року у вказаному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_3, однак з січня 2010 року він виїхав разом зі своєю матірю ОСОБА_4 до іншого місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Реєстрація відповідача в будинку позивача обмежує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється, а тому позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги ОСОБА_2 визнає повністю.

Заслухавши представника позивача, який просить дану справу розглянути під час попереднього судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.3,15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_2 є власником 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: м.Ватутіне Черкаської області по вул.Свято-Успенська, 7/2 (колишня Дзержинського), що стверджується договором купівлі-продажу від 16.12.2006 року (а.с.5-7), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9) та технічним паспортом на житловий будинок (а.с.10-13).

З 28.02.2012 року у вказаному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_3, що стверджується копією будинкової книги (а.с.14-17).

Однак з січня 2010 року він виїхав разом зі своєю матірю ОСОБА_4 до іншого місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується актом депутата Ватутінської міської ради від 31.01.2017 року (а.с.18).

Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.212 ЦПК України, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивачем надано суду належні та допустимі докази того, що відповідач не проживає у належній позивачеві частині будинку з 2010 року, не приймає участі в його утриманні, що обмежує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюють питання власності, питання набуття і втрати права на користування житловим приміщенням.

Вказані правовідносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, згідно з ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено право на вільне володіння майном. Відповідно до вказаної статті Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Аналіз наведених норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме, шляхом заявлення вимоги про позбавлення права користування житловим приміщенням.

А тому суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування 1/2 частини житлового будинку за адресою: м.Ватутіне Черкаської області по вул.Свято-Успенська, 7/2 (колишня Дзержинського).

А також суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору.

На підставі ст.41, 55 Конституції України, ст.405 ЦК України та керуючись ст.3, 10, 15, 60, 88, 130, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом у звязку з переїздом на інше місце проживання - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування 1/2 частини житлового будинку за адресою: м.Ватутіне Черкаської області по вул.Свято-Успенська, 7/2 (колишня Дзержинського).

Стягнути з ОСОБА_3, 14 червня 1995 року, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати по оплаті судового збору в розмір 640 (шістсот сорок) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області, через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий В.А.Здоровило