Справа № 456/1662/16-ц
Провадження № 2/456/283/2017
РІШЕННЯ

іменем України

06 березня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Гулкевича О. В. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Кредитної спілки «Шанс», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок виконання поручителем договору поруки, та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до відповідача з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок виконання поручителем договору поруки, та моральної шкоди.

В обґрунтування покликався на те, що в кінці 2007 року до нього звернувся мій відповідач ОСОБА_2, повідомив, що він хоче взяти у Кредитній спілці «Шанс» кредит в сумі 10 000 грн. Однак, спілка погодиться видати кредит за умови забезпечення кредиту двома поручителями. Він, не знаючи вимог чинного законодавства в частині відповідальності поручителя, і вважаючи, що його поручительство носить виключно моральний характер, погодився укласти договір поруки.

21.12.2007р. між ОСОБА_2 та КС «Шанс» був укладений кредитний договір за № 570, згідно з яким відповідач отримав кредит в сумі 10 000 грн. Від відповідача він дізнався, що ці кошти він використав для придбання меблів.

Одночасно між ним та КС «Шанс» 21.12.2007р. був укладений договір поруки. Текст договору поруки він не читав, копії договору йому не надали.

Йому відомо, що частину кредитних коштів, отриманих відповідачем, повертав інший довіритель ОСОБА_3, який був директором фірми «Тамерман» в м. Стрию, в якій працював ОСОБА_2 Останній одного разу відповідач попросив його сплатити незначну суму в якості погашення кредиту в розмірі 255 грн. Він погодився і сплатив цю суму 21.07.2010р. Після цього йому неодноразово телефонували КС «Шанс» як до поручителя з вимогою повернути суму кредиту, яку відповідач не погашає кредит. Він звертався до ОСОБА_2 щодо необхідності погашення кредиту, але останній йому відповідав, що немає коштів.

30.04.2010 року Личаківським районним судом м. Львова був виданий судовий наказ про стягнення на користь КС «Шанс» солідарно з нього, відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованості в сумі 7746,75 грн. Цю суму боргу не сплачували ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3

До нього у квартиру, де перебувала важко хвора дружина ОСОБА_5, навідувалися державні виконавчі та представники КС «Шанс», які погрожувати у разі несплати цього боргу вилучити з квартири майно і автомобіль і реалізувати. Дружина після лікування у психіатричній лікарні перебувала і перебуває у депресивному стані після лікування у психіатричній лікарні, тому відвідини державного виконавця та представника КС «Шанс» привели до загострення захворювання дружини.

Саме ця обставина спонукала його сплатити 18.06.2013р. КС «Шанс» всю суму заборгованості в розмірі 7746,75 грн., визначену судовим наказом Личаківського районного суду м. Львова від 30.04.2010р.

Оскільки, він як поручитель, сплативши на користь КС «Шанс» 8001,75 грн., повністю погасив кредитний борг ОСОБА_2, в нього відповідно до вимог ч.2 ст.556 ЦК України виникло право вимагати від боржника відновлення свого майнового стану.

Разом з тим йому завдано й моральну шкоду, яка полягає в тому, що відповідач ОСОБА_2, не маючи наміру погашати взятий на власні потреби кредит, переконав його в необхідності бути його поручителем, що призвело до видачі судового наказу про стягнення з нього як поручителя невідшкодованої суми в солідарному порядку; до візитів державних виконавців з вимогами виконання судового наказу до нього у квартиру, де перебувала важко хвора дружина, що негативно вплинуло на її стан здоровя призвело до депресії. Моральну шкоду оцінює у 20 000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат ОСОБА_6 позов підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 13.09.2016р. позов заперечив, пояснив, що дійсно 21.12.2007р. уклав з КС «Шанс» кредитний договір, згідно з яким отримав кредит в сумі 10 000 грн. Даний договір був укладений на прохання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Вони ж виступили поручителями. Отримані кошти вони поділили між собою: він залишив собі третину суми 3500 грн., решту між собою розділили між собою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 До 2013р. він сплачував КС «Шанс» тіло кредиту і нараховані відсотки. Загалом він сплатив біля 5000 грн. Решту суми повинні були сплатити ОСОБА_1 і ОСОБА_3

В подальшому 28.09.2016р. відповідач в судове засідання не зявився. Після цього відповідач ще тричі: 02.11.2016р., 19.12.2016р. та 06.03.2016р. викликався до суду. Згідно поштової кореспонденції, судові повістки, які надсилалися відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про явку у суд 02.11.2016р. та 19.12.2016р. повернуті, оскільки останній перебував на лікуванні у м.Києві. Судова повістка, яка надсилалася відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про явку у суд 06.03.2016р. повернута за закінченням терміну зберігання, оскільки відповідач для отримання такої в поштове відділення не зявився.

Відповідно до вимог ст.74 ч.5 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Окрім цього, вимогами ч. ст.77 ЦПК України передбачено, що сторони повинні повідомляти про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) і у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судову адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України розглянув справу за відсутності останнього та ухвалив рішення на підставі наявних у ній доказів.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - КС «Шанс», на неодноразові виклики в судове засідання не зявився. Оскільки сторони не наполягали на присутності представника КС «Шанс», суд розглянув справу за відсутності останнього, оскільки йог неявка не перешкоджала судовому розгляду.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та з дотриманням статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонених законом.

Суд встановив, що 21.12.2007р. між ОСОБА_2 та КС «Шанс» укладений кредитний договір за № 570, згідно з яким відповідач отримав кредит в сумі 10 000 грн.

З метою забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором між КС «Шанс» (кредитор) та ОСОБА_1(поручитель) 21.12.2007р. було укладено договір поруки за №570-2 (а.с.5). За п.1 цього договору ОСОБА_1(поручитель) взяв на себе обовязок відповідати за зобовязаннями ОСОБА_2, що випливають з кредитного договору № 570 від 21.12.2007р.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Оскільки відповідач не виконував зобовязання за кредитним договором. 30.04.2010 року Личаківським районним судом м. Львова виданий судовий наказ про стягнення на користь КС «Шанс» солідарно з відповідача ОСОБА_2 та поручителів ОСОБА_1 і ОСОБА_4 заборгованості в сумі 7746,75 грн. та судових витрат в розмірі 68,73 грн. (а.с.7).

З довідки, наданої КС «Шанс» 18.06.2013р. за №51/2013 (.а.с.6) вбачається, що позивач як поручитель повністю розрахувався по кредиту ОСОБА_2, виданого згідно Кредитного договору 21.12.2007р. за №570, сплативши 7746,75 грн. Кредитна спілка претензій до ОСОБА_1 немає. Наведене підтверджується й копією квитанції до прибуткового касового ордеру від 13.06.2013р. (а.с.8).

Відповідно до ч.2 ст.556 ЦК України лише за умови виконання зобовязання, забезпеченого порукою, поручитель набуває права кредитора в зобовязанні та має право регресної вимоги до боржника.

Відтак, позивач як поручитель виконав зобовязання, забезпечене порукою, сплатив борг відповідача, у нього виникло право вимагати від останнього відновлення свого майнового стану, який зазнав змін в результаті виконання ним обовязку за боржника, тобто вимагати сплати 8001,75 грн.

Стаття 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позову своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов'язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов'язання ним виконано відповідно до умов договору, або не виконано не з його вини.

Однак, як безспірно вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження позовних вимог подано належні і допустимі докази, які підтверджують виконання ним як поручителем заборгованості в розмірі за Кредитним договором 21.12.2007р., яка виникла внаслідок невиконання боржником ОСОБА_2 своїх зобовязань.

Всупереч вищенаведеному відповідачем не подано жодного доказу належного виконання ним зобовязань за договором та спростування позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.611 ЦК України, відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування прописані в укладеному договорі.

Оскільки ст.1050 ЦК України, яка встановлює наслідки порушення договору позичальником, не передбачає права на відшкодування моральної шкоди, і таких наслідків не встановлено договором, підстав для задоволення відповідної вимоги позивача немає.

Отже, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в частині стягнення з відповідача 8001,75 грн. матеріальної шкоди, завданої погашенням боргу перед Кредитною спілкою «Шанс».

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1100 грн. витрат на правову допомогу а також 640 грн. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212-215,218 ЦПК України, ст.11,15,16,23,556,1166, 1167 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8001 (вісім тисяч одну) грн. 75 коп. матеріальної шкоди, завданої погашенням боргу перед Кредитною спілкою «Шанс», а також 1100 одну тисячу сто) грн. витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 640 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий-суддя ОСОБА_7