Справа № 570/2657/17
Номер провадження 2/570/1312/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Гладишева Х.В.

з участю секретаря судових засідань Кмін В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом органу опіки і піклування Рівненської райдержадміністрації в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про позбавлення їх батьківських прав щодо малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3

Покликаються на те, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов'язків щодо своїх малолітніх дітей. ОСОБА_4 ніде не працює, має лише тимчасові заробітки, характеризується негативно, постійно вживає спиртні напої. ОСОБА_5 є інвалідом 3 групи по психічному захворюванню, результатами якого є залишення своїх дітей на тривалий час, зловживає спиртними напоями. Представник позивача ОСОБА_7 у поданій до суду 27 червня 2017 року заяві просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно вказаних дітей, передавши їх позивачу для подальшого влаштування, стягнути з них аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно на утримання дітей.

Всіх учасників цивільного процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи. У поданій до суду заяві представник позивача просить справу слухати у її відсутність на підставі наданих доказів, позов підтримує. Відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи, однак до суду не з'явилися, заяв про відкладення розгляду справи не подали. Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобов'язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Як встановлено судом, відповідачі мають дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї від 17 травня 2016 року у складі сім'ї ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що проживають по АДРЕСА_1 зареєстровано троє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 В даному акті зазначено, що матеріально-побутові умови проживання сім'ї складні, проживають усі в одній кімнаті, усі четверо сплять на одному ліжку, сім'ї зроблено зауваження, зобов'язано поставити ліжко для старших дітей.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї від 11 серпня 2016 року у складі сім'ї ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що проживають по АДРЕСА_1 зареєстровано троє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 В даному акті зазначено, що в кімнаті ОСОБА_5 брудно, посуд не митий, одяг не праний та розкиданий в кожному кутку.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї від 10 жовтня 2016 року у складі сім'ї ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що проживають по АДРЕСА_1 зареєстровано троє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 В даному акті зазначено, що матеріально-побутові умови проживання сім'ї посередні, вдома була присутня ОСОБА_5 і троє дітей, чоловік ОСОБА_4 на роботі. В кімнаті прибрано.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї від 01 лютого 2017 року у складі сім'ї ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що проживають по АДРЕСА_1 зареєстровано троє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 В даному акті зазначено, що матеріально-побутові умови проживання сім'ї посередні, вдома була присутня ОСОБА_5 і троє дітей, чоловік ОСОБА_4 на роботі.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Зорянської сільської ради, у складі сім'ї ОСОБА_5, що проживає по АДРЕСА_1 зареєстровано 11 осіб: свекруха ОСОБА_8, чоловік ОСОБА_4, братова ОСОБА_9, племінники - ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_12, син ОСОБА_3, дочка ОСОБА_3, син ОСОБА_2

Відповідачі зарекомендували себе негативно /характеристика, видана Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області/.

Зорянська сільська рада Рівненського району Рівненської області своїми рішеннями від 27.04.2017 року № 82 та від 19.10.2017 року № 211 надано висновок про доцільність позбавити відповідачів батьківських прав.

Відповідно до ч.11 ст.18 Конвенції ООН батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Ст.9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України).

Ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків та в будь-якому випадку в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості (Принцип 6 Декларації прав дитини).

У відповідності до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позивач вказує на підстави для позбавлення батьківських прав відповідачів на ухилення батьків від виконання ними своїх обов'язків по вихованню дитини та зловживання спиртними напоями.

Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року таке ухилення має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року хронічний алкоголізм батьків мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов»язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Враховуючи положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, яке надасть їй полегшення, тому необхідно оцінити позитивний результату доля дитини, який має настати. Якщо такий результат не передбачається, позбавлення батьківських прав, не дасть дитині полегшення.

Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов'язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо, зокрема позбавлення батьківських прав, обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Тобто висновок органу опіки і піклування в будь-якому разі не повинен носити формальний і однобічний характер, оскільки вирішуються питання про права та обов'язки батька і дитини.

Згідно висновку Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області визнано за доцільно позбавити відповідачів батьківських прав щодо малолітніх дітей з підстав, ухилення від виконання обов'язків по вихованню та утриманню дітей, зазначаючи, що ОСОБА_5 залишає своїх дітей на тривалий період, відповідачі систематично вживають алкоголь за рахунок дитячих коштів. Про те, даний висновок не є переконливим для суду для позбавлення відповідачів батьківських прав оскільки, згідно доданих до матеріалів справи актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї - ОСОБА_5 перебувала вдома з своїми дітьми, а чоловік ОСОБА_4 перебував на роботі.

Судом не заперечується, що дії відповідачів свідчать про їх часткове ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей, наявне порушене право дітей, але, аналізуючи вимоги та положення згаданого законодавства, суд визнає, що при вирішенні вказаного спору насамперед мають враховуватися інтереси дітей. Судом не встановлено, що позбавлення батьківських прав відповідачів щодо своїх малолітніх дітей необхідне в якнайкращих їх інтересах. На думку суду, невиконання батьківського обов'язку не свідчить про ухилення від його виконання. За таких обставин, суд не вбачає підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав щодо своїх дітей, вважаючи, що позбавлення батьківських прав не відповідає інтересам дітей. Суд вважає, що визначений позивачем спосіб по суті спір не вирішує та буде призводити до порушення інтересів, зокрема, неповнолітніх дітей.

Також суд вважає, що хоча і мало місце зловживання спиртними напоями відповідачами, але не підтверджено відповідними медичними висновками, що відповідачі страждають хронічним алкоголізмом.

Отже, у ст. 164 СК України наведений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, жодна з яких не знайшла свого підтвердження ані в судовому засіданні, ані в матеріалах справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, щопозивачем належними та достовірними доказами не доведені свої позовні вимоги. За таких обставин, суд не вбачає підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав щодо своїх дітей, вважаючи, що позбавлення батьківських прав не відповідає інтересам дітей.

Разом з тим, в п.18 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного суду України роз'яснено можливість суду при відмові в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням батьківських обов'язків.

Рішення суду щодо попередження відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання та утримання дітей є обґрунтованим і не позбавляє орган опіки і піклування Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області повторно звернутися до суду з аналогічним позовом у разі небажання відповідачів змінити своє ставлення до виконання батьківських обов'язків.

Оскільки позовні вимоги про передачу дітей позивачу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей є у даному випадку похідними від позбавлення їх батьківських прав, то в цій частині також необхідно відмовити.

Щодо розподілу судових витрат, то при пред»явленні позову судовий збір позивачем не сплачувався. Як визначено ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Аналогічні вимоги містяться і в п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014р.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити в позові органу опіки і піклування Рівненської райдержадміністрації в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Гладишева Х.В.