Справа № 466/3488/16 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/1532/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: представника позивача(апелянта) Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» - Джуса Б.Г.,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2016 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: Шевченківський відділ соціального захисту про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення та зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про скасування нарахованої заборгованості за послуги з централізованого опалення,-

в с т а н о в и л а:

В квітні 2016р. позивач - ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення з 01.07.2014 року по 31.08.2016 року в сумі 2636 грн. 76 коп., 549,01 грн. інфляційні втрати та 42,44 грн. - 3% річних, а також судові витрати.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач покликався на те, що 10.09.2015 року позивач - ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернувся в суд із заявою про видачу судового наказу та стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 2407,13 грн., інфляційних втрат у розмірі 1068,26 грн. та 3% річних у розмірі 30,44 грн., всього - 3505,83 грн., а також стягнення витрат по сплаті судового збору. 14 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова видав судовий наказ про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 3505,83 грн., а також 609,00 грн. судового збору на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго». Однак, 13 жовтня 2015 року районний суд задовольнив заяву відповідача і скасував виданий судовий наказ та роз'яснив право заявити вимоги у порядку позовного провадження. Відповідачі зареєстровані і проживають у АДРЕСА_1, і відповідно користуються послугами з централізованого опалення. ЛМКП «Львівтеплоенерго» з 01 липня 2014 року для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення Відповідачам був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1, а також щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості даних послуг з метою їх оплати. З 01 липня 2014 р. укладений Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води між ЛМКП «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м.Львові (виконавець) та споживачами (власниками /співвласниками /балансоутримувачами будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках). Відповідачам, як мешканцям квартири АДРЕСА_1 надаються послуги з централізованого опалення, за які споживачі зобов'язані сплачувати на рахунок ЛМКП «Львівтеплоенерго», однак такі неналежно здійснюють оплату житлово-комунальних послуг, внаслідок чого, станом на 21.09.2016 р. утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 2636,76 грн., 549,01 грн. інфляційні витрати та 42,44 грн. - 3% річних, а всього 3228,21 грн. У зв'язку з наведеним, просив стягнути суму заборгованості в судовому порядку.

В червні 2016р. відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 подано зустрічний позов, в якому останні просили: визнати безпідставною та скасувати нараховану заборгованість за послуги з централізованого опалення в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 20.09.2007 року (в тому числі за період з 20.09.2014 року по 31.07.2015 року) до 30.05.2016 року та встановити від'єднання помешкання відповідачів від системи централізованого опалення. Як на підставу своїх зустрічних вимог покликалися на те, що послугами ЛМКП "Львівтеплоенерго" вони не користуються з 2007 року, оскільки їх квартира від'єднана від загальної мережі теплопостачання та в ній встановлено індивідуальне опалення.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2016 року у задоволенні первісного позову Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано безпідставною та скасовано нараховану заборгованість за послуги з централізованого опалення в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 20.09.2007 року (в тому числі за період з 20.09.2014 року по 31.07.2015 року) до моменту винесення рішення.

У задоволенні решти зустрічних вимог - відмовлено.

Дане рішення оскаржив позивач - ЛМКП «Львівтеплоенерго».

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Зокрема, покликається на те, що при винесенні рішення суд, в якості доказу, посилався на Акт від 15.10.2009р., складений та підписаний енергоменджером та майстром дільниці ЛКП «Янів- 405» в якому зазначено, що квартиру АДРЕСА_1 самовільно від'єднано від системи централізованого опалення з травня 2008 року, про що письмово повідомлено керівництво ЛКП «Янів-405», а також заявник просить здійснити перерахунок за ненадані послуги з центрального опалення. Проте, судом не враховано, що даний акт складено в односторонньому порядку, без залучення представника теплопостачальної організації, а тому він є неналежним доказом у даній справі. У порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України суд першої інстанції не з'ясував належним чином фактичних обставин справи, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги й заперечення сторін, та якими доказами вони підтверджуються, що мало суттєве значення для правильного вирішення спору. Відтак, апелянт просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» задовольнити, а в задоволені позовних вимог за зустрічним позовом - відмовити, та вирішити питання судових витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта Джуса Б.Г. на підтримання доводів апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та представника відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення не відповідає даним вимогам закону.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення суд першої інстанції виходив з того, що послуги ЛМКП "Львівтеплоенерго" відповідачам не надавало, а тому відсутні підстави для стягнення нарахованої заборгованості. Задовольняючи частково зустрічний позов Відповідачів про скасування нарахованої заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3, ОСОБА_5 фактично не отримували від ЛМКП "Львівтеплоенерго" послуг з централізованого опалення в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, а отже і ЛМКП "Львівтеплоенерго" не має права нараховувати їм плату за надання цих послуг.

Проте, погодитись із таким висновком суду, колегія суддів не може із наступних підстав.

Закон України "Про житлово - комунальні послуги" визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають в сфері надання та споживання житлово - комунальних послуг між їх виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акту спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово - комунальних послуг.

Разом з тим, ст.4 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" передбачає, що законодавство України у сфері житлово - комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно - правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно - правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово - комунальних послуг.

Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно вимог Закону України "Про теплопостачання", ЛМКП "Львівтеплоенерго" є теплопостачальною організацією суб'єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Відповідно до п. 4 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності визначено суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії, яким є Львівське міське комунальне підприємство "Львівтеплоенерго".

У відповідності до ст.2 Прикінцевих положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" розроблено нові договори та прийняті нарахування за послуги з 01 липня 2014 року.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Колегія суддів, також враховує позицію Верховного Суду України, яка висловлена у постанові під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, згідно з якою, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_3 Вказане стверджується довідкою про склад сім'ї і прописку №2429, виданої ЛКП «Янів-405» 06.08.2015р.(а.с.7)

Із поданих ЛМКП «Львівтеплоенерго» відомостей про нарахування та оплату послуг із центрального опалення в квартирі АДРЕСА_1 вбачається, що відповідачі не здійснювали оплату за вказані послуги, внаслідок чого станом на 21.09.2016 року виникла заборгованість за надані послуги з централізованого опалення з 01.07.2014 року по 31.08.2016 року в сумі 2636 грн. 76 коп., 549,01 грн. інфляційні витрати та 42,44 грн. - 3% річних, а всього 3228,21 грн..

Відповідачами не надано, як в суд першої інстанції, так і апеляційної інстанції, належних та допустимих доказів неотримання послуг з центрального опалення чи неправильного розрахунку заборговнаості.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» є підставними та підлягають до задоволення.

Також, судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 самостійно від'єднались від мережі централізованого опалення та встановили індивідуальне опалення.

Зокрема, згідно акту від 15.10.2009 року складеного в.о. директора ЛКП "Янів-405", в квартирі АДРЕСА_1 самовільно від'єднано систему централізованого теплопостачання, в квартирі встановлено індивідуальне опалення. Вказаний акт підписаний енергоменеджером та майстром дільниці ЛКП "Янів-405".(а.с.42)

Пунктом 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630(зі змінами, внесеними Постановою КМ України від 31.10.2007 року № 1268) встановлено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, і що самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

З врахуванням наведеного, відповідачі були би вправі відключитися від системи центрального опалення за умови дотримання вимог Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 4 від 22.11.2005 року, зокрема, за наявності згоди всіх власників (уповноважених осіб власників) приміщень у житловому будинку на відключення від системи централізованого опалення всього будинку, яка в даному випадку в матеріалах справи відсутня.

Оскільки, у відповідачів відсутній відповідний дозвіл, що визнається самими відповідачами (також стверджується і матеріалами справи), що від згаданих мереж квартиру було відключено самовільно, а відтак висновки суду стосовно того, що відповідачі не отримували послуг, оскільки такі (їм) фактично не надавались, є безпідставними і спростовуються вищенаведеним.

Задовольняючи частково зустрічний позов Відповідачів про скасування нарахованої заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3, ОСОБА_5 фактично не отримували від ЛМКП "Львівтеплоенерго" послуг з централізованого опалення в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, а отже ЛМКП "Львівтеплоенерго" не має права нараховувати їм плату за надання цих послуг.

Проте, колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду із наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту прав та інтересів можуть бути - визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регулює конкретні цивільні правовідносини.

Оскільки, з матеріалів справи вбачається, що позивачі за зустрічним позовом (відповідачі за первісним) звернулися до суду з позовом про скасування нарахованої заборгованість за послуги з централізованого опалення, однак, обраний позивачами спосіб захисту прав та інтересів не передбачений ст.16 ЦК України та Законом України "Про захист прав споживачів", а відтак суд першої інстанції прийшов до не вірного висновку про часткове задоволенні зустрічного позову.

Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 10, пунктами 1 та 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти здійсненню їхніх прав, а також уточнити позовні вимоги та вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі згідно з процедурою, передбаченою ст. 33 ЦПК України.

Зокрема, як вбачається із зустрічних позовних вимог, ОСОБА_3, ОСОБА_5 просили визнати безпідставною та скасувати нараховану заборгованість за послуги з централізованого опалення в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 за період з 20.09.2007 року по 01.07.2014р.. Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» у вказаний період не було виконавцем послуг з централізованого опалення, а виконавцем був ЛКП «Янів-405», якого слід було залучити як співвідповідача.

Так, матеріалами справи стверджується, що суд першої інстанції не сприяв особам, які беруть участь у справі, здійсненню їхніх прав, не уточнив зустрічні позовні вимоги та не вирішив питання про склад осіб, які братимуть участь у справі згідно з процедурою, передбаченою ст.33 ЦПК України.

Вищенаведені обставини не були враховані судом першої інстанції, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, яке оскаржується.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 307, 309, 313, ч.2 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2016 року - скасувати та ухвалити нове, яким позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: Шевченківський відділ соціального захисту про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 в користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення з 01.07.2014 року по 31.08.2016 року в сумі 2636 грн. 76 коп., 549,01 грн. інфляційні витрати та 42,44 грн. - 3% річних, а всього 3228,21 грн..

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5 в користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 689 грн. з кожного та за подання апеляційної скарги в розмірі 757,90 грн. з кожного.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_5 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про скасування нарахованої заборгованості за послуги з централізованого опалення - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета