У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., ПоповичО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_8, Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, визнання права власності на частину домоволодіння та земельної ділянки та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, треті особи: Шоста дніпропетровська нотаріальна контора, Дніпропетровське міське управління земельних ресурсів, про визнання права власності на частину земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що домоволодіння АДРЕСА_1 належало на праві спільної часткової власності ОСОБА_8 у розмірі 37/100 частини та ОСОБА_9 у розмірі 63/100 частини. ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_9, яка згідно із заповітом заповідала належну їй частину домоволодіння їй - ОСОБА_4 у розмірі 21/100 частин та ОСОБА_5 - 42/100 частин.

Вказує про те, що вона своєчасно подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 Однак постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 16 липня 2013 року їй було відмовлено у зв'язку з тим, що 25 червня 2005 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_5 на 42/100 частин вищевказаного домоволодіння. Однак ОСОБА_5 09 жовтня 2006 року на підставі вищевказаного свідоцтва зареєструвала в КП ДМБТІ за собою право власності на 63/100 частини спірного домоволодіння чим порушила її право на 21/100 частини спадкового майна - домоволодіння АДРЕСА_1.

З урахуванням вищевикладеного уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просила суд скасувати рішення про державну реєстрацію права власності, прийняте КП ДМБТІ 09 жовтня 2006 року щодо реєстрації за ОСОБА_5 права власності на 63/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1, прийняте на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого 23 червня 2005 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за № 5-1351 за спадковою справою № 2/04 та на підставі якого було внесений запис № 12087540 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що діяв до 01 січня 2013 року; визнати за нею право власності на 21/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати за нею право власності на 21/100 частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та яка пропорційна її частці у домоволодінні, яка належала ОСОБА_9 стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати по справі у розмірі 1301 грн. 22 коп.

У червні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вищевказаним позовом в якому посилаючись на те, що вона є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_9, на належну останній 42/100 частини домоволодіння, просила визнати за нею право власності на 42/100 частки земельної ділянки площею 0,0915 га в АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1), та стягнути з ОСОБА_4 понесені судові витрати.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року рішення про державну реєстрацію права власності, прийняте КП ДМБТІ 09 жовтня 2006 року щодо реєстрації за ОСОБА_5 права власності на 63/100 частини домоволодіння № АДРЕСА_1, прийняте на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого 23 червня 2005 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за № 5-1351 за спадковою справою № 2/04 та на підставі якого був внесений запис № 12087540 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що діяв до 01 січня 2013 року скасовано. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Індустріального районного суд м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року визнано за ОСОБА_5 право власності на 42/100 частини земельної ділянки площею 0,0915 га в АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2016 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року та додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні її позовних вимог, залишити в силі в цій частині рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року та додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визнання за нею, як спадкоємицею після смерті ОСОБА_9, права власності - 42/100 частки земельної ділянки площею 0,0915 га в АДРЕСА_1, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно виходив з того, що вирішення вказаного питання є похідним та залежить від реєстрації права власності за нею на належну їй частку в спадковому майні - домоволодінні АДРЕСА_1. При цьому суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що розгляд справи про скасування рішення КП ДМБТІ від 09 жовтня 2006 року щодо реєстрації за ОСОБА_5 права власності на 63/100 частини домоволодіння, не можливий без залучення КП ДМБТІ як сторони у справі.

Таким чином, оскільки апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості залучити КП ДМБТІ до участі у справі на стадії апеляційного провадження, висновки суду про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог є обґрунтованими та відповідають закону.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.О. Писана
І.М. Завгородня
О.В. Попович