Справа №613/1340/16-ц Провадження № 2/613/55/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року. Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого-судді Уварової Ю.В.

за участі секретаря Христенко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Богодухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Богодухівського району Харківської області, ОСОБА_3, третя особа Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин, -

ВС Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла 14 травня 1997 року - тривалістю два місяці та встановити факт, що вона є рідною донькоюпомерлої ОСОБА_4

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що після смерті матері проживала в будинку, опікувалась ним, вела господарство. Згодом вона вирішила оформити спадщину, однак в нотаріальній конторі їй відмовили через пропуск строку для прийняття спадщини. Враховуючи, що строк пропущений нею з поважних причин, просила визначити їй додатковий строк для подачі заяви до нотконтори про прийняття спадщини два місяці.

Крім того, у документах, що підтверджують родинний зв'язок між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в свідоцтві про народження заявниці, прізвище імя по батькові її матері вказано як «Майстренко Олександра Савельовна», в той час як в свідоцтві про смерть матері позивачки, її прізвище імя по батькові вказано як «Майстренко Олександра Савеліївна». По батькові самої заявниці в свідоцтві про народження також вказано невірно «Васильовна», що також є перешкодою для отримання права на спадщину після смерті матері.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що будинок по вул. Шевченка 20-А в с.Вертіївка належить її померлій матері. Сама позивачка в цьому будинку не проживала ані на момент смерті матері, ані пізніше. У теперішній час вона проживає як в м.Харкові за місцем реєстрації, так і в с. Вертіївка разом з чоловіком.

Зазначила, що посилання в позовній заяві на фактичне прийняття нею спадщини помилкове. Ніяких речей чи правовстановлюючих документів після смерті матері вона з будинку не забирала, комунальні послуги не сплачувала, ремонтні роботи не проводила.

Зазначила, що дійсно не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк після смерті матері, так як її рідна сестра не мала коштів на оформлення спадщини і вона /позивачка/ пожаліла сестру та також вирішила не оформлювати документи на спадкове майно після смерті матері.

У теперішній час зазначеним будинком дійсно іноді користується її племінниця /донька її померлої сестри/ - ОСОБА_3 /ОСОБА_6/ ОСОБА_3, але відвідує будинок вона виключно влітку, користуючись ним як дачею. Раніше позивачка мала доступ до будинку, а потім племінниця сховала ключі, зазначила, що будинок є її спадщиною та стала перешкоджати позивачці потрапляти в будинок, у звязку з чим остання зверталась до поліції.

Через таку поведінку племінниці ОСОБА_1 вирішила оформити спадщину та звернулася до нотаріальної контори , однак їй було відмовлено через пропуск шестимісячного строку.

Щодо невірного запису по батькові ОСОБА_4 та самої ОСОБА_1 в свідоцтві про народження, то вважала, що невідповідності виникли через некоректний переклад з російської мови.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Богодухівського району Харківської області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 Однак пояснила, що на день смерті ОСОБА_4 разом з нею проживала її друга донька ОСОБА_6 разом зі своєю донькою ОСОБА_3 без реєстрації. Після смерті ОСОБА_6 у 2006 році, ОСОБА_3 продовжувала проживати без реєстрації в будинку ОСОБА_4, доглядала за житловим будинком та господарськими спорудами, обробляла присадибну земельну ділянку.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило.

Представник третьої особи - Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, не заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії ЯЯ № 811680, матір'ю позивачки ОСОБА_7 вказана "Майстренко Олександра Савельовна " /а.с.9/.

Відповідно до свідоцтва про одруження, виданого українською мовою ОСОБА_2 сільською радою Богодухівського району Харківської області, 07 вересня 1974 року було укладено шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_5, дружині присвоєно прізвище чоловіка ОСОБА_8 /а.с.10/.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, яке видане українською мовою, прізвище, ім'я по батькові матері ОСОБА_1, зазначено «Майстренко Олександра Савеліївна» /а.с.11/.

З паспорту громадянина України та ідентифікаційного коду позивачки вбачається, що ПІБ позивачки «Тесленко Любов Василівна».

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9, яка в судовому засіданні зазначила, що тривалий час працювала в сільські раді /секретарем, а потім головою/, підтвердила, що ОСОБА_1 дійсно являється донькою ОСОБА_4, яка померла 14 травня 1997 року.

Враховючи, що встановлення факту родинних відносин ОСОБА_1 необхідне для подачі заяви про оформлення спадкового майна на своє імя, суд на підставі пункту 1 ч.1 ст.256 ЦПК України вважає за можливе задовольнити цю вимогу.

Щодо визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, суд приходить до наступного.

14.05.1997 року померла ОСОБА_4, спадкоємцями першої черги після смерті якої були дві її дочки позивач ОСОБА_1 та її рідна сестра ОСОБА_6, яка померла в 2006 році.

З відповіді Богодухівської Державної нотконтори вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 була заведена 16.08.2016 року на підставі заяві ОСОБА_1, яка надійшла після спливу шестимісячного строку.

З відповіді з Нотаріального архіву вбачається, що за період з 1997 року по 2000 рік із заявою про прийняття спадщини, відмову від неї або про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 ніхто не звертався.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19 серпня 2016 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини /а.с.20/.

Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» судам при вирішенні спорів про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини судам слід звертати увагу на час відкриття спадщини та дію актів цивільного законодавства відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК , при цьому необхідно розмежовувати пропуск строку для прийняття спадщини, прийняття спадщини особами, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини /ст.1268 ЦК України/, прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном /ст. 549 ЦК УРСР/.

В позовній заяві позивачка, посилається на п.5 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України, відповідно до якого правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 посилається саме на норми діючого ЦК України.

Вирішуючи питання про те, який акт цивільного законодавства слід застосовувати у даному випадку, суд виходить з наступного.

На час відкриття спадщини /14.05.1997 р./ діяв ЦК УРСР нормами якого були передбачені певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Позивачкою такі дії не вчинювались, що не заперечувалось нею самою в судовому засіданні.

Суду була надана довідка ОСОБА_2 сільської ради №02-26/494 від 24.10.2016 року /а.с.29/, з якої вбачається, що на момент смерті з ОСОБА_4 проживала без реєстрації її донька ОСОБА_6 зі своєю дочкою ОСОБА_10, а також довідка №278 від 26.05.2016 року /а.с.43/, з якої вбачається, що на момент смерті ОСОБА_4 проживала одна. Ці відомості є суперечливими та взаємовиключними. В судовому засіданні представник відповідача - ОСОБА_2 сільради зазначила, що ОСОБА_6 проживала без реєстрації з ОСОБА_4, однак відомостей про те, чи вчинювала остання дії, які свідчать про прийняття спадщини суду повідомити не змогла, зазначивши, що працює головою сільради тільки з 2010 року.

Не надала таких відомостей та будь-яких доказів, які б підтвердили чи спростували фактичне прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_6 і залучена під час розгляду справи відповідач ОСОБА_3 /ОСОБА_6/ М.Є.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважалось, що спадщина переходить до держави.

Виходячи з положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі наданих доказів. З даних, які маються в матеріалах справи, суд позбавлений можливості зробити однозначний висновок про те, чи вчинила сестра позивачки ОСОБА_6 дії, які б свідчили про прийняття нею спадщини після смерті матері, однак враховуючи, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР, суд приходить до висновку, про необхідність застосування у даному випадку положень ЦК УРСР.

Передбачений ст. 549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. У разі продовження зазначеного строку суд одночасно вирішує питання про визнання за позивачем права на належне йому майно, що збереглося в натурі, або на грошові суми, коли воно реалізоване.

Абз. 6 п. 24 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позивачкою заявлено вимогу лише про визначення додаткового строку, при цьому не зазначено жодної поважної причини, яка б завадила останній звернутись до нотаріальної контори у встановлений законом строк /тривала хвороба, перебування за межами України, тощо/ та не надано жодного доказу з цього приводу.

Крім того, в листі Вищого спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» зазначено, що суди також не повинні задовольняти позови про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавців, які померли до 1 січня 2004 року, і спадщина прийнята кимось із спадкоємців, у тому числі шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (ст. 549 ЦК УРСР) або перейшла до держави на підставі ст. 555 ЦК УРСР.

Таким чином суд не знаходить жодних підстав для визначення позивачці додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

Під час розгляду справи за клопотанням представника відповідача був також допитаний свідок ОСОБА_11, однак надані ним свідчення не містять відомостей щодо предмету доказування у даній справі, тому суд не надає їм оцінки.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10,11,209,212,214-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1, 02 беорезня ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною донькою ОСОБА_4, яка померла 14 травня 1997 року.

В іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ -