АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1404/17 Справа № 205/7265/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Федченко В. М. Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 про захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що в провадженні судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3.знаходиться кримінальне провадження №203/451/14к, обвинуваченим в якому є позивач. 03.08.2015 року позивачем вперше було подано до суду заяву про ознайомлення з усім дванадцятитомним провадження, однак його заява про ознайомлення була проігнорована. ОСОБА_2 був змушений знову звертатися зі своїм захисником до відповідача з численними повторними клопотаннями про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, зокрема, такі письмові клопотання подавалися ним 04.08.2915, 05.08.2015, 06.08.2015, 10.08.2015, 12.08.2015, 18.08.2015 та 19.08.2015 року. Однак, відповідач у грубій формі відмовляла йому, або наказувала зачекати. Зазвичай такі очікування тривали від двох до шести годин, після чого його законні вимоги суддею не були виконані, в зв'язку із чим позивач був змушений повторно звертатися до суду з аналогічними клопотаннями та проводити тривалий час в приміщенні суду в очікування реалізації своїх законних прав та інтересів. ОСОБА_2 зазначив, що своїм листом від 27.08.2015 року відповідач повідомила його про те, що відповідно до положень ст.ст.87-1, 88 КПК в редакції 1960 року його право на ознайомлення буде реалізовано після закінчення судового розгляду кримінальної справи та виготовлення протоколу судового засідання і що з метою запобігання зловживань при ознайомленні з матеріалами справи буде встановлений відповідний графік ознайомлення. Однак, на відповідачем так і не було, на час звернення з даним позовом до суду, надано йому, позивачу, можливості реалізувати своє право на захист своїх прав та інтересів, а тривале у часі очікування принижує його честь та гідність. Крім того, під час попереднього судового засідання позивачем та його захисником були заявлені клопотання, у задоволенні яких суддею було безпідставно відмовлено, в тому числі було відмовлено у задоволенні клопотання про надання часу для ознайомленням з обвинувальним актом. Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь відшкодування заподіяної незаконними діями моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. (а.с.1-3).

Ухвалою судді апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.09.2015 визначена підсудність цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди - Ленінському районному суду м. Дніпропетровська (а.с.18).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2016 року, із врахування ухвали цього ж суду від 23 грудня 2016 року про виправлення описки, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3. на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 5000,00 гривень; стягнуто з судді Жовтневого районного суду м. ДніпропетровськаОСОБА_3. на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 487,20 гривень (а.с. 97-99, 145-146).

В апеляційній скарзі суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та закриття провадження у даній справі про захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та необхідність скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у 2009 році стосовно позивача, який на той час був директором КП «Центральний місцевий дитячий парк ім.Лазаря Глоби», було порушено кримінальну справу за ст.ст.191 ч.5, 366 ч.2, 209 ч.2 КК України.

02.11.2012 державним обвинувачем у справі було змінено обвинувачення в порядку ст.277 КПК України 1960 року по причині відмови від частини обвинувачення ОСОБА_2 по ч.2 ст.209 КК України та зміни кваліфікації його дій за ст.ст.364 ч.2, 366 ч.2 КК України (а.с.50-54, 55-57).

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.03.2013 року позивача засуджено за ст.ст.364 ч.2, 366 ч.2, 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 п.п.2, 3, 4 КК України на 2 роки умовно (а.с.58-67).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.04.2013 за результатами розгляду апеляцій прокурора (задоволена), підсудних та їхніх захисників (залишені без задоволення) було змінено вирок суду першої інстанції з уточненням в його резолютивній частині того, що ОСОБА_2, а також друга особа, визнані винними та засуджені за ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України в редакції 2001 року. В іншій частині вирок залишено без змін (а.с.68-73).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.11.2013 року, винесеної за результатами розгляду касаційних скарг ОСОБА_2, іншого засудженого та їхніх захисників, вирок суду першої інстанції від 01.03.2013 та ухвалу суду апеляційної інстанції скасовано і справу повернуто на новий судовий розгляд (а.с.74-77).

Кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2 та іншої особи надійшла до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська та, на підставі автоматичного розподілу справ між суддями, справу було передано судді ОСОБА_3 (а.с.78, 79).

Місцевим судом також встановлено, що ОСОБА_2 та його захисник - адвокат Лунін Н.П. неодноразово 30.07.2015 року, 03.08.2015 року, 04.08.2015 року, 05.08.2015 року, 10.08.2015 року, 12.08.2015 року звертались із заявами до суду про надання для ознайомлення та фотографування матеріалів кримінальної справи №203/451/14к, однак, матеріали справи для ознайомлення, на час звернення з даним позовом до суду, надані не були (а.с.4-9).

06.08.2015 року позивач звертався із заявою на ім'я голови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з приводу порушення відповідачем його права на ознайомлення з матеріалами справи (а.с.13).

06.08.2015 року позивач також звертався із заявою до відповідача з приводу відмов з її боку надати йому можливість ознайомитися з матеріалами справи (а.с.14).

18.08.2015 року позивач звертався із заявою до прокурора Дніпропетровської області, в якій просив внести до ЄРДР відомості про вчинення відповідачем злочинів, передбачених ст.ст.367, 374 КК України, та визнати його, позивача, потерпілим (а.с.10).

19.08.2015 року позивач звертався із заявою до голови Жовтневого районного суду про порушення відповідачем його конституційного права на захист, в якій просив провести службове розслідування за його заявою (а.с.11).

Позивачеві та його захиснику Луніну Н.П. 27.08.2015 року за підписом судді ОСОБА_3. було надано лист із роз'ясненнями прав, передбачених КПК України в редакції 1960 року, на ознайомлення з матеріалами кримінальної справи, а також місцезнаходження (адресу) суду і його робочий час (а.с.12).

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

За ч.1 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в зазначеній вище редакції судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) судді, вчинених при розгляді конкретної справи, зокрема, результатів розгляду заявлених позивачем клопотань під час засідання у вказаному вище кримінальному провадженні, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Аналогічну позицію висловлено у пункті 57 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів, де зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

У Висновку №3 (2002) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (наприклад надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги підстави та зміст позовних вимог; встановивши факти численних звернень позивача з вимогами до судді та голови відповідного суду про надання для ознайомлення матеріалів кримінального провадження, - колегія дійшла висновку, що належним відповідачем у даному спорі може бути лише держава, а не суддя (суд), який діє від імені держави та виконує покладені на нього державою функції, тому в задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено саме з наведених підстав.

Оскільки до участі у справі належний відповідач залучений не був, висновки місцевого суду про часткову доведеність позовних вимог по суті - є передчасними, а стягнення шкоди на користь позивача з судді - є безпідставним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі №6-3139цс16 від 01.03.2017 року та є обов'язковою для суду у відповідності з вимогами ст. 360-7 ЦПК України.

Отже, оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, керуючись положеннями ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 про захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді