Справа № 2-2396/06
Провадження № 6/369/51/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого судді Усатова Д.Д., при секретарі Кузьменко П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що 08 серпня 2014 року на примусове виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області видано дублікат виконавчого листа № 2-2396/06 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 53115,70 грн., 51 грн. державного мита та 30 грн. Витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 53 196,70 грн..

20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 18, відповідно до умов якого останній набув право грошової вимоги за договором № 08-02/05-2003А від 27 травня 2003 року, який був укладений між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що відповідно до вимог ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає фактору своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України однією із підстав зміни кредитора у зобов»язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Оскільки банк відчужив право вимоги до боржника ОСОБА_1, тому ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» є правонаступником первісного стягувача у виконавчому провадженні, відкритого відносно вказаних боржників.

Враховуючи викладене, заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просив замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У судове засідання представник заявника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не зявився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

У судове засідання представник заінтересованої особи ПАТ «УкрСиббанк» не зявився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

У судове засідання заінтересована особа ОСОБА_1 не зявився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.10.2016 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24.10.2016 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як вбачається з ухвали Апеляційного суду Київської області від 24.10.2016 року, висновки суду про відмову у задоволенні заяви ТОВ "ФК "Довіра та гарантія", у зв'язку із тим, що відсутні докази відкриття виконавчого провадження є неправильними, оскільки після набрання рішенням суду законної сили змінився стягувач і, не замінивши такого стягувача, особа, яка в силу закону може просити про відкриття виконавчого провадження, відсутня. Крім того, суд першої інстанції розглядаючи спір не звернув увагу на прохальну частину заяви ТОВ "ФК "Довіра та гарантія", відповідно до якої заявник просив замінити стягувача у справі №2-2396/06, а не у виконавчому провадженні.

Судом встановлено, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2006 року позов Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», 53 115 грн. 70 коп. загального боргу, 51 грн. держмита та 30 грн. на ігформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 53 196,70 грн..

08 серпня 2014 року на примусове виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області видано дублікат виконавчого листа № 2-2396/06 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 53 196,70 грн.. До матеріалів справи заявником долучено копію заяви ПАТ «УкрСиббанк» за вих. № 359/15 від 03 липня 2015 року про прийняття виконавчого документа до виконання та примусове виконання рішення суду по справі № 2-2396/06 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором, однак доказів про те, що вказана заява прийнята Відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції до виконання суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи 20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу № 18, відповідно до умов п. 2.1. якого за цим договором клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнту за плату та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до умов п. 2.2. договору факторингу права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, без права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами первинних договорів та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього договору.

Відповідно до умов п. 4.1. договору факторингу право власності на права вимоги, які відступаються за цим договром, вважається таким, що перейшло від клієнта фактору в день підписання Акту приймання-передачі права вимоги (додаток 1.2.) за умови виконання фактором зобовязань, передбачених п. 3.1.1 цього договору. Право вимагати від боржників виконання всіх зобов'язань в межах відступлених прав вимоги у фактора наступає після виконання фактором зобов»язань, передбачених п. 3.1.1 цього договору. Акт приймання- передачі права вимоги, підписаний стронами та скріплений їхніми печатками у формі, викладеній в додатку 1.2. до цього договору, є доказом передачі права вимоги.

Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 18 від 20 квітня 2015 року фактор ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» прийняв від клієнта ПАТ «УкрСиббанк» право вимоги по кредитному договору № 08-02/05-2003А від 27 травня 2003 року відносно ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником .

Виходячи із цих норм, зокрема, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому, виконання судового рішення - це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Обов'язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Отже, після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов'язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України "Про виконавче провадження", зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження, тощо.

Суд дослідивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні вважає, що вона підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»» у справі № 2-2396/06.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський протягом п»яти днів з дня її проголошення.

Суддя Д.Д. Усатов