Справа № 161/7763/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Рудська С.М.
Провадження № 22-ц/773/413/17 Категорія: 23 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Киці С.І.,

секретар с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором оренди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 25 січня 2017 року в даній справі, якою у задоволенні його заяви про забезпечення позову відмовлено.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі позивач, посилаючись на необґрунтованість висновків суду, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити ухвалу, якою його заяву про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що 13 червня 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором оренди. У січні 2017 року позивач подав до Луцького міськрайонного суду заяву про забезпечення позову, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача до вирішення спору по суті.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для її задоволення, зокрема, недостатньої обґрунтованості заявником того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також з того, що позивачем не було вказано на яке саме майно відповідача та грошові кошти має бути накладено арешт та не надано доказів, підтверджуючих наявність будь-якого майна та коштів у відповідача ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог статей 151, 152 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно статті 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про право власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, позивач у своїй заяві про забезпечення позову не довів суду, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову та не зазначив, на яке саме майно і грошові кошти відповідача слід накласти арешт.

Доводи апеляційної скарги позивача не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з дотриманням вимог закону, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді