Ухвала

іменем україни

1 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторинг Про» про визнання договору про надання фінансових послуг факторингу та договору про відступлення прав за іпотечним договором недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 25 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 27 грудня 2007 року між ним та акціонерно-комерційним банком «Золоті ворота» (далі - АКБ «Золоті ворота»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Банк Золоті Ворота» (далі - ПАТ «Банк Золоті Ворота»), було укладено договір про надання споживчого кредиту у вигляді кредитної лінії на суму 15 млн. грн.

Для забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним договором 28 грудня 2007 року між ним та банком було укладено іпотечний договір, за яким він передав в іпотеку банку належне йому нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху №1-:-9, загальною площею 135,8 кв. м; 2-го поверху № 4-1-:4-16, 3-го поверху № 5-1-:-5-18, ХVІІ, ХVІІІ загальною площею 498,6 кв. м у літ. «А-3», розташовані по АДРЕСА_1

Вказував на те, що 28 листопада 2014 року між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Стандарт» (далі - ПАТ «КБ «Стандарт») було укладено договір про передачу активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, за яким ПАТ «КБ «Стандарт» отримало право вимоги за кредитним договором від 27 грудня 2007 року, укладеним між ОСОБА_4 та АКБ «Золоті Ворота».

29 грудня 2014 року між ПАТ «БанкЗолоті Ворота» та ПАТ «КБ «Стандарт» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, за яким ПАТ «КБ «Стандарт» отримало право вимоги за договором іпотеки від 28 грудня 2007 року, укладеними між ОСОБА_4 та АКБ «Золоті Ворота».

22 січня 2015 року між ПАТ «КБ «Стандарт» та товариством з обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія «Факторинг Про» (далі - ТОВ «ФК «Факторинг Про») було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу, за яким ПАТ «КБ «Стандарт» передало ТОВ «ФК «Факторинг Про» право вимоги за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_4 та АКБ «Золоті ворота», та договір відступлення прав, за яким ТОВ «ФК «Факторинг Про» набуло право вимоги за іпотечним договором від 28 грудня 2007 року, укладеним між ОСОБА_4 та АКБ «Золоті Ворота».

Зазначав, що в договорі факторингу від 22 січня 2015 року розмір його заборгованості визначений в сумі 11 506 355 грн 78 коп., з яких: прострочений кредит в розмірі 9 607 757 грн 59 коп., прострочені проценти в розмірі 1 898 598 грн 19 коп.

Вважав, що клієнтом за умовами договору факторингу може бути юридична або фізична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності, однак він не є суб'єктом господарювання в розумінні положень чинного законодавства України, тому ТОВ «ФК «Факторинг Про» (як фактор за договором про надання фінансових послуг факторингу) не мав і не може мати прав на придбання права відступної вимоги до фізичної особи не суб'єкта господарювання, а тому немає правових підстав для набуття товариством права кредитора та іпотекодержателя за вищевказаним договором про надання споживчого кредиту

Ураховуючи викладене, позивач просив суд визнати недійсними: договір про надання фінансових послуг факторингу від 22 січня 2015 року, укладений між ПАТ «КБ «Стандарт» та ТОВ «ФК «Факторинг Про», та договір відступлення прав за іпотечним договором від 22 січня 2015 року, укладений між ПАТ «КБ «Стандарт» та ТОВ «ФК «Факторинг Про».

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 червня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсними договір про надання фінансових послуг факторингу та договір відступлення прав за іпотечним договором від 28 грудня 2007 року, укладені 22 січня 2015 року між ПАТ «КБ «Стандарт» та ТОВ «ФК «Факторинг Про». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційному порядку справа судами розглядалася неодноразово.

Останнім рішенням апеляційного суду Харківської області від 25 травня 2017 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові ОСОБА_4

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши ст. ст. 6, 627, 203, 215, 512-519, 1077-1086 ЦК України, ст. ст. 4, 24 Закону України «Про іпотеку», дійшов до правильного висновку про те, що договори від 22 січня 2015 року, укладені між ПАТ «КБ «Стандарот» та ТОВ «ФК «Факторинг Про», про відступлення права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором, укладеними із ОСОБА_4, є договорами про відступлення права вимоги, а не договорами факторингу, що зумовлює відсутність передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України, на які посилався позивач, підстав для визнання цих договорів недійсними.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 6 липня 2015 року № 6-301цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

При цьому апеляційний суд правильно послався на те, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням (ст. 24 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, вірним є висновок апеляційного суду про те, що з урахуванням встановлених обставин, відступлення права вимоги за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Посилання касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду про те, що ОСОБА_4 не доведено порушення його законних інтересів укладенням оспорюваного договору (ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України).

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І. Журавель

О.В. Закропивний