АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/109/17 Справа № 202/448/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року м. Дніпро

16 березня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Петешенкової М.Ю., Каратаєвої Л.О.

при секретарі Григорєвій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк»

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до укладеного договору № SAMDN0315 від 06.05.2005 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 36,00% на рік . Відповідачка порушила умови укладеного договору, в зв'язку з чим станом на 31.10.2013 року виникла заборгованість у розмірі 12417,98грн., а саме: 0,84 грн. - заборгованість за кредитом, 12417,14 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредиту. Просив стягнути з відповідачки на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 12417,98 грн. та судові витрати по справі (а.с. 2-3).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовлено (а.с. 76-77).

В апеляційній скарзі апелянт ПАТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості (а.с. 82-86).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, ухваливши нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що на підставі договору № SAMDN0315 від 06.05.2005 ОСОБА_3 було відкрито рахунок та видано кредитну картку, базова процентна ставка - 3,0% на місяць, сума кредитного ліміту - 3000 грн.

У зв'язку із невиконанням своїх зобов'язань, у позивачки утворилась заборгованість, яка станом на 31.10.2013 року становить розмірі 12417,98грн., а саме: 0,84 грн. - заборгованість за кредитом, 12417,14 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредиту.

04.02.2008 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська винесено судовий наказ, яким стягнуто заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.05.2005 року у сумі 4301,00 грн., з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" ( а.с.4).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції враховуючи положення ст. ст. 257, 258, 261 та 267 ЦК України, й виходячи із того, що 06.05.2005 року відповідачка отримала кредитну картку, яка відповідно мала діяти до 06.05.2006 року. Отже, початком загального трирічного строку позовної давності за цим договором є 06.05.2006 року, останнім днем для звернення до суду із вимогою про повернення кредитних коштів є 06.05.2009 року. Позивач звернувся з даним позовом до суду 14.01.2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Однак, з вказаними висновками суду 1 інстанції, колегія судів в повній мірі не погоджується, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування рішення та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог про часткове їх задоволення, виходячи з наступного.

Так, за вимогами ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З матеріалів справи не вбачається, що існуюче зобов'язання між сторонами було виконано, або припинено іншим шляхом, передбаченим ст. ст. 600-609 ЦК України.

Як вбачається, договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсним не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися належним чином, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до кредитного договору ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 3000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 36% на рік. Строк дії картки встановлений договором - 2 роки. Згідно довідки, наданої позивачем, термін дії картки було встановлено до травня 2011 року.

Свого зобов'язання за цим договором відповідачка належним чином не виконала, у зв'язку із чим, як зазначає позивач, утворилась заборгованість, яка станом на 31.10.2013 року становить розмірі 12 417,98 грн., а саме: 0,84 грн. - заборгованість за кредитом, 12417,14 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредиту.

Вирішуючи питання про суму заборгованості за відсотками, колегія суддів виходить із того, що договором передбачено сплату відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 36 % на рік, а проценти на прострочену заборгованість у сумі 12417, 98 грн. розраховані виходячи з 72 % річних, що наявним у матеріалах справи договором не передбачено. Враховуючи умови договору та розрахунок заборгованості наданий позивачем, колегія суддів вважає, що заборгованість по процентам з урахуванням розміру процентів, передбачених умовами договору (36 %) становить 6 208,99 грн.

Отже, враховуючи конкретні обставини справи та умови договору, заборгованість за кредитним договором станом на 31.10.2013 року становить 6 209, 83 грн., а саме: 0,84 грн. - заборгованість за кредитом, 6 208,99 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредиту.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, є підставою для відмови у позові.

Верховний Суд України 6 листопада 2013 року розглянув справу № 6-116цс13, предметом якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором і зробив правовий висновок, згідно з яким початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 261 Цивільного кодексу України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду 14.01.2014 року, відповідачкою 04.02.2015 року до суду 1 інстанції було подано заяву про застосування позовної давності (а.с.64), а позивачем поважність причин пропуску не зазначена, то виходячи зі змісту ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність підлягає застосуванню, а, отже стягненню підлягає заборгованість, яка виникла, починаючи з 15.01.2011 року по 31.10.2013 року - дату зазначену у розрахунку позивача.

Вирішуючи питання про стягнення відсотків, колегія виходить із того, що судовий наказ, виданий Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 04.02.2008 року, яким стягнуто заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.05.2005 року у сумі 4301,00 грн. з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Приватбанк", не виконано, а тому відсотки на заборгованість по кредиту до його виконання нараховуються правомірно.

Однак, виходячи зі змісту договору, яким передбачено сплату відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 36,00% на рік та застосування позовної давності, стягненню підлягає заборгованість по відсоткам у сумі 3052, 79 грн. за період з 15.01.2011 року по 31.10.2013 року - дату зазначену у розрахунку позивача, виходячи з наступного розрахунку.

Так, кількість днів на які нараховуються відсотки становить 1021 (2011 рік: 1-17, 2-28, 3-31, 4-30, 5-31,6-30,7-31, 8-31, 9-30,10-31,11-30, 12-31 день, 2012 рік: 1-31, 2-29, 3-31, 4-30, 5-31,6-30,7-31, 8-31, 9-30,10-31,11-30, 12-31 день, 2013 рік: 1-31, 2-28, 3-31, 4-30, 5-31,6-30,7-31, 8-31, 9-30,10-31 день).

Згідно розрахунку, наданого позивачем, відсотки за 1 день при їх нарахуванні на рівні 36% за місяць - 2,99 грн., а всього заборгованість за відсотками становить: 1021 день х 2,99 = 3052, 79 грн.,

З матеріалів справи вбачається, що з урахуванням заборгованості стягнутої судовим наказом, заборгованість за кредитом в розмірі 0,84 грн. виникла та продовжує незмінно існувати з 30.09.2010 року, а позивач звернувся до суду 14.01.2014 року, тобто з пропуском позовної давності, про застосування якої просила відповідачка в суді 1 інстанції, у зв'язку з чим у задоволенні позову в цій частині слід відмовити, з вищезазначених підстав.

При цьому, враховуючи положення ст. 266 ЦК України, якою передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині стягнення процентів, нарахованих на 0,84 грн. за період з 15.01.2011 року по 31.10.2013 року в сумі 0,85 грн. (0,84 грн.:100х36%): 365 дн. х1021 день).

Отже, враховуюче вищевикладене, заборгованість за кредитом становить 3051, 94 грн. - заборгованість за відсотками, яка й підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ЗУ "Про судовий збір", ст. ст. 79, 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню на його користь.

Керуючись ст. ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2015 року - скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № SAMDN0315 від 06.05.2005 року станом на 31.10.2013 рік у сумі 3051, 94 грн. - заборгованість за процентам.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 банк "ПриватБанк" судовий збір в сумі 229,40 грн.

В іншій частині позовну ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 "ПриватБанк" - відхилити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: