АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/423/16-ц Номер провадження 22-ц/786/905/17Головуючий у 1-й інстанції Кравець С. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,

При секретарі: Лимар О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МДМ»

на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року про часткове закриття провадження у справі

та за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року про скасування заходів забезпечення позову

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МДМ» до Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області, ОСОБА_2, за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Аршиця», про визнання договорів оренди землі недійсними, скасування їх реєстрації та визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендарем за його заявою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ТОВ «МДМ» звернулося до суду з зазначеним позовом та наступним збільшенням позовних вимог (а.с. 42 т.4) в якому просило: 1) визнати недійним договір оренди землі від 09.09.2015р. укладений між Головним управлінням Держгеокадастру в Полтавській області та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки площею 133, 9202 га, скасувавши його державну реєстрацію; 2) визнати недійним договір оренди землі від 10.09.2015р. укладений між Головним управлінням Держгеокадастру в Полтавській області та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки площею 181, 0701 га, скасувавши його державну реєстрацію; 3) визнати поновленим договір оренди землі від 16.05.2015р. укладений між Карлівською РДА та ТОВ «МДМ» на земельну ділянку площею 133, 9202 га; 4) визнати поновленим договір оренди землі від 17.05.2015р. укладений між Карлівською РДА та ТОВ «МДМ» на земельну ділянку площею 181, 0701 га; 5) скасувати накази Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області № 1070/0/75-15-СГ та № 1069/0/75-15-СГ від 01.09.2015р. «Про надання земельної ділянки в оренду; 6) зобовязати Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області укласти з ТОВ «МДМ» додаткову угоду до договору оренди землі від 16.05.2005р. площею 133, 9202 га та до договору оренди землі від 16.05.2005р. площею 181, 0701 га, щодо продовження дії договорів на тих же умовах; 7) скасувати в Державному реєстрі речових прав записи про реєстрацію права суборенди на земельну ділянку реєстраційний номер 16 та на земельну ділянку реєстраційний номер 16.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року провадження в справі за позовом ТОВ «МДМ» в частині позовних вимог до відповідача- Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області викладених у пунктах 3-7 закрито, оскільки вони не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Також, ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Карлівського районного суду від 02.07.2016р. відмовлено.

Непогодившись з ухвалою місцевого суду про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області, ТОВ «МДМ» подало на неї апеляційну скаргу в якій просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт вказує, що ухвала є незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема судом неповно зясовано обставини справи та неправильно визначено правовідносини сторін.

ОСОБА_2, в свою чергу, подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить таку ухвалу скасувати і постановити нову, якою його заяву про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг приходить до висновку, що апеляційна скарга ТОВ «МДМ» підлягає до задоволення, а в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 слід відмовити.

Згідно п.4 ч. 2 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Закриваючи провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги викладені у п.п. 3-7 стосуються спору між ТОВ «МДМ» та Головним управлінням Держгеокадастру в Полтавській області, які є юридичними особами, а відтак він є підсудним господарському суду.

Проте такого висновку місцевий суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 1 ГПК України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарським судам підвідомчі зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав (п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України).

Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу (ст. 21 ГПК України).

З вищенаведеного випливає, що суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від господарських є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України(стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги до Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області та ОСОБА_2 обєднані одним предметом спору, є взаємоповязаними та такими, що від вирішення одних залежить вирішення інших, а окремий їх розгляд унеможливить вирішення спору між сторонами.

В порушення зазначених вимог процесуального закону суд першої інстанції належним чином не встановив чи пов'язані пред'явлені вимоги між собою, чи допускається їх об'єднання та чи усі позовні вимоги належать до господарської юрисдикції, а тому висновок про закриття провадження у справі є передчасним, що відповідно до приписів п.1,4 с.311 ЦПК України є підставою для скасування ухвали і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Поряд з цим, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Так, вбачається, що ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 02 липня 2016 року забезпечено позов ТОВ «МДМ» шляхом накладення заборони ОСОБА_2, ТОВ «Агрофірма «Аршиця» та іншим особам крім ТОВ «МДМ»: чинити будь-які перешкоди у зборі, транспортуванні та складуванні для зберігання, а також проводити збір та відчуження у будь-який спосіб, урожай озимої пшениці на спірних земельних ділянках сільськогосподарського призначення площею 133,9202га. ріллі, кадастровий номер: :00:003:0415, та площею 181,0701 га. ріллі, кадастровий номер: :00:002:0420, які розташовані за межами населених пунктів, в адміністративних межах Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області, а також заборонити передавати спірні земельні ділянки в користування іншим особам або укладати між собою інші договори щодо спірних земельних ділянок.

До вирішення питання по суті спору, зібраний урожай з спірних земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею 133,9202га. ріллі, кадастровий номер: :00:003:0415, та площею 181,0701 га. ріллі, кадастровий номер: :00:002:0420, які розташовані за межами населених пунктів, в адміністративних межах Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області передано на відповідальне зберігання товариству з обмеженою відповідальністю «МДМ».

Так, відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Пунктом 10 постанови Пленум Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Отже, вирішення питання щодо скасування заходів забезпечення позову може мати місце лише при наявності таких обставин як вирішення позову по суті, відмови відповідача від позову, визнання відповідачем позову, а поскільки на час розгляду даної заяви такі обставини відсутні, то вимоги ОСОБА_2 є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали Машівського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року про закриття провадження в частині позовних вимог ТОВ «МДМ» і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, та залишення ухвали Машівського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року про скасування заходів забезпечення позову без змін.

Керуючись п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 311, 313, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МДМ» - задовольнити.

Ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року про часткове закриття провадження у справі скасувати, матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МДМ» до Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області, ОСОБА_2, за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Аршиця», про визнання договорів оренди землі недійсними, скасування їх реєстрації та визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендарем за його заявою направити до Машівського районного суду Полтавської області для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року про скасування заходів забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_5

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ____________ ОСОБА_1