Справа № 299/1051/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 березня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - Готри Т.Ю.

суддів - Бисаги Т.Ю., Собослоя Г.Г.

при секретарі: Шукаль О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на заочне рішення Виноградівського районного суду від 21 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3-х осіб Органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації, керівника Берегівської місцевої прокуратури про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що з 2009 року по 2012 рік вона перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, від якого у них народилася донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач за час їхнього спільного проживання регулярно вживав алкогольні напої, в стані алкогольного сп'яніння часто наносив їй побої, а тому, з метою захисту себе та своєї дитини від протиправної та аморальної поведінки відповідача, 30.07.2012р. вона фактично припинила з ним сімейні відносини та забрала дитину на своє утримання. З цього моменту відповідач про доньку не турбувався та не надавав їй матеріальної допомоги на утримання дитини. Вона неодноразово зверталася до органів опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації із заявами про захист сімейних прав та інтересів, а також щодо вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав, проте звернення залишилися без очікуваного результату.

Посилаючись на те, що відповідач належної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з нею, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», та не сплачує аліменти на утримання доньки за рішенням Виноградівського районного суду від 24.03.2016р., у зв'язку з чим позивачка вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки, тому просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. та стягнути із відповідача на користь її користь судовий збір.

Заочним рішенням Виноградівського районного суду від 21.10.2016 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1 батьківських прав щодо неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1 на користь позивачки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 мешканки АДРЕСА_2 сплаченні нею та документально підтверджені судові витрати по справі в сумі 551,20 грн.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вказує на те, що він не ухиляється від виховання та спілкування з дитиною; що більшість зустрічей згідно встановлено органом опіки та піклування Виноградівської РДА графіку не відбулося у зв'язку з характером його роботи, так як він працює водієм - далекобійником у міжнародних рейсах і тривалий час перебуває за кордоном. Посилаючись на відсутність у матеріалах справи доказів щодо його ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вважає, що суд помилково дійшов висновку про позбавлення його батьківських прав щодо його доньки.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

Позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнали, просили таку відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно приписів ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з ч.ч.4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено, що позивачка з 2009 року по 2012 рік перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, від якого у них народилася донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із матір»ю ОСОБА_3

Рішенням Виноградівського районного суду від 24.03.2016р. стягнуто з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини всього заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.02.2016р. і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації по питанню участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дочки, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, надано ОСОБА_2 дозвіл на участь у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 шляхом встановлення зустрічей у присутності матері ОСОБА_3 за таким графіком: щотижня субота - з 15.00 год. по 17.00 год. (а.с.30).

Згідно висновку органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації від 01.08.2016 року щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (71-72).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_6 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої доньки.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі по тексту Постанова Пленуму), - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, - є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно п.16 вказаної Постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Однак позивачем у відповідності до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не доведено та не подано суду належних і допустимих доказів на підтвердження факту ухилення відповідача від участі у вихованні дитини за умови його винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов'язками, що б давало суду підстави для можливості застосування до нього такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав.

Зокрема, матеріали справи не містять доказів на підставі яких можна було б дійти до беззаперечного висновку про те, що ОСОБА_2 злісно ухиляється від участі у вихованні дитини.

Навпаки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звертався до органу опіки та піклування з приводу питання щодо його участі у спілкуванні та виховані дитини. Так, з висновку органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації від 01.08.2016 року слідує, що 17.06.2016 року до служби у стравах дітей надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, та участі у її вихованні. З доданих матеріалів відомо, що батько бажає зустрічатися з дочкою, але мати чинить перешкоди зустрічам. (а.с.72).

Узагальнюючи наведене та оцінюючи вищезазначені докази в сукупності, можна дійти висновку, що між сторонами по справі існують неприязні відносини та спір щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Сам ОСОБА_2 неодноразово був ініціатором звернень до відповідних органів стосовно вирішення питання про його участь у вихованні та спілкуванні з донькою, що спростовує доводи позивача про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Стосовно довідки ДНЗ №9, з якої вбачається, що дитину в дитячий садок вранці приводить бабуся, а з садка забирає мати, а батька працівники жодного разу не бачили (знайомі тільки заочно за поданим свідоцтвом про народження дитини), то зважаючи на неприязні відносини між сторонами та наявність спору щодо участі у вихованні з дитиною, такі також не свідчать про ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки.

Щодо встановлених судом випадків нез'явлення відповідача на зустрічі з дитиною, згідно графіка встановленого органом опіки та піклування, то колегія суддів констатує, що відповідач працює водієм - далекобійником у міжнародних рейсах, що підтверджується матеріалами справи (т.2 а.с.16-21), а відтак його неявка на такі зустрічі була зумовлена характером його роботи, що не може розцінюватися судом, як ухилення від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини.

Суд першої інстанції на вище наведені обставини уваги не звернув, побудував своє рішення виключно на підставі пояснень позивача, без належних та допустимих доказів у справі про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки, у зв'язку з чим помилково дійшов висновку про задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, у відповідності до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити, і стягнути з неї на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 606 грн. 33 коп. на підставі ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. 19, 164 СК України, ст.ст.10, 60, 88, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Виноградівського районного суду від 21 жовтня 2016 року - скасувати.

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3-х осіб - Органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації, керівника Берегівської місцевої прокуратури про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 606 (шістсот шість) гривень 33 (тридцять три) копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: