АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/1989/16-ц Номер провадження 22-ц/786/988/17Головуючий у 1-й інстанції Мороз Т. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - ГАЛЬОНКІНА С.А., АБРАМОВА П.С.,

за участю секретаря ШЕВЧЕНКО І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 березня 2017 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Залізничні шляхи» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Залізничні шляхи» (далі ПрАТ «СК «Залізничні шляхи») звернулося до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу та прохало стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» відшкодування шкоди 301 300 грн. 00 коп. та 4519 грн. 50 коп. судового збору.

У позові зазначено, що 14 січня 2016 року між ним та ПП «АЛМАЗ-М» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 05/15, предметом якого є страхування автомобіля DAF FTXF 105-460, державний реєстраційний номер BI 4265 CE.

10 липня 2016 року о 23 год. 30 хв. сталася дорожньо транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля DAF FTXF 105-460, державний реєстраційний номер BI 4265 CE, що належить ПП «АЛМАЗ-М» під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля ФІАТ ДОБЛО, державний реєстраційний номер BI 5339 BM під керуванням ОСОБА_2

Постановою судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 серпня 2016 року визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і притягнуто до адміністративної відповідальності.

Внаслідок ДТП застрахований автомобіль DAF FTXF 105-460 було пошкоджено. Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту, рахунку - фактури № СФ-0000948 від 27 липня 2016 року та страхового акту № 140/16-147/16 від 29 липня 2016 року ПП «АЛМАЗ-М» було нараховано та виплачено ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» страхове відшкодування в сумі 301 300 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1433 від 02 серпня 2016 року.

Оскільки позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 301 300 грн. 00 коп., то у відповідності до положень ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування» до ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» перейшло право вимоги до винної особи ОСОБА_2

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 березня 2017 року позовні вимоги задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушено питання про скасування рішення місцевого суду з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи з ухваленням нового про відмову у позові.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Місцевим судом вірно встановлено, 10 липня 2016 року з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем ФІАТ ДОБЛО, державний реєстраційний номер BI 5339 BM було скоєно дорожньо транспортна пригоду, в результаті якої був пошкоджений автомобіль DAF FTXF 105-460, державний реєстраційний номер BI 4265 CE під керуванням ОСОБА_3, що належить ПП «АЛМАЗ-М».

Відповідно до Постанови судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 серпня 2016 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП.

14 січня 2016 року між ним та ПП «АЛМАЗ-М» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 05/15, предметом якого є страхування автомобіля DAF FTXF 105-460, державний реєстраційний номер BI 4265 CE.

11 липня 2016 року ПП «АЛМАЗ М» подав заяву до ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» про отримання страхового відшкодування за збитки, завдані в результаті ДТП та отримав кошти в сумі 301 300 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що цивільно - правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ОСОБА_2 відповідно до ст.. 17 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на час вчинення правопорушення не було застраховано.

За таких обставин висновок місцевого суду відповідає вимогам чинного законодавства і обставинам справи.

Доводи апелянта про те, що місцевий суд безпідставно задовольнив позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» в звязку з недоведенням позивачем розміру матеріальної шкоди не мають правових підстав з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позову, місцевий суд повно та всебічно з'ясував та встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним доказам.

Судом правильно визначено характер відносин, що склалися між сторонами, правильно застосовано закон, який їх регулює, оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права. Пунктом 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Хоча позивачем заявлялись вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, а не суброгації місцевий суд не вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачем у позовній заяві страховик посилався на ст. ст. 993, 1166, 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» та з викладених ним обставин можливо встановити предмет і підстави позову, визначити характер спірних відносин та застосувати відповідні норми матеріального права, які їх регулюють і судом дотримано вимоги ст. 11 ЦПК України.

Оскільки шкода була завдана ПП «АЛМАЗ-М» пошкодженням автомобіля з вини відповідача ОСОБА_2 і страховик відшкодував йому збитки за договором майнового страхування, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток в порядку суброгації, як передбачено ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», та яке виникло з моменту настання страхового випадку.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тому суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4 визначає, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст. 1192 ЦКУ. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Якщо відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до 8.6 Договору № 05/15 Добровільного страхування наземного транспорту від 14 січня 2016 року укладеного між ПП «Алмаз-М» та ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи», документами на підставі яких визначається розмір заподіяної шкоди є висновки відповідних фахівців (оцінювачів, аварійних комісарів, експертів, інших спеціалістів розрахунки, калькуляції, чеки, розрахунки, акти СТО), якщо інше не передбачено в розділі «Особливі умови» цього Договору. (Т.1, а.с. 11).

На підтвердження збитків завданих ПП «АЛМАЗ-М», потерпілим було надано Рахунок-фактуру № СФ-0000948 від 27 липня 2016 року, у відповідності з яким розмір матеріальних збитків ПП «АЛМАЗ-М» становить 301 300 грн. 00 коп. (Т.1, а.с. 17).

На підставі Заяви № 147 від 11 липня 2016 року та доданих до неї документів, Рахунку фактури № СФ-0000948 від 27 липня 2016 року ПАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» було складено Страховий акт № 140/16-147/16 від 29 липня 2016 року по договору добровільного страхування транспортних засобів, в якому зазначено, що розмір страхового відшкодування становить 301 300 грн.00 коп.

Розпорядженням про виплату страхового відшкодування було визначено в строк до 04 серпня 2016 року здійснити виплату страхового відшкодування на підставі страхового акта № 140/16 від 29 липня 2016 року (Т.1, а.с. 7). Підтвердженням про здійснення виплати страхового відшкодування наявне платіжне доручення № 1433 від 02 серпня 2016 року на суму 301 300 грн. 00 коп. (Т.1, а.с.8), чим повністю задоволено вимогу ПП «АЛМАЗ-М» про виплату страхового відшкодування.

14 вересня 2016 року за «178/ЮЗ ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» було надіслано Заяву-вимогу про стягнення 301 300 грн. 00 коп. на імя ОСОБА_2 Оскільки заборгованість не було погашено відповідачем в добровільному порядку позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Відповідно до Звіту № 7/4 Про оцінку транспортного засобу від 13 липня 2016 року, який було виконано на запит представника ПАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи», вартість відновлювального ремонту автомобіля DAF FTXF 105-460, державний реєстраційний номер BI 4265 CE з врахуванням фізичного зносу становить 341 244 грн. 91 коп. (Т.1, а.с. 22).

Згідно Висновку експерта № 202 від 28.01.2017 року по експертизі, яка була призначена за клопотанням відповідача, відповісти на питання який розмір збитків, заподіяних власникові транспортного засобу DAF FTXF 105-460, державний реєстраційний номер BI 4265 CE в наслідок ДТП, не виявилося можливим в звязку з відсутністю в програмному продукті інформації щодо автомобілів марки DAF. Інших доказів по справі., які стосуються розміру матеріальної шкодив ОСОБА_2А в судовому засіданні не надав.

В матеріалах справи відсутні відомості про звернення ПП «АЛМАЗ-М» з вимогою про зміну суми матеріальної шкоди.

Враховуючи вимоги ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на вказану норму закону, суд не може збільшувати розмір позовних вимог, з урахуванням Звіту № 7/4 Про оцінку транспортного засобу від 13 липня 2016 року, який було виконано на запит представника ПАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи, оскільки при встановлення розміру позовних вимог позивач посилається на Рахунок фактуру № СФ-0000948 від 27 липня 2016 року, що не суперечить п 8.6 Договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 05/15 від 14 січня 2016 року.

Решта доводів не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, доводи ОСОБА_2 про неправильне встановлення розміру матеріальної шкоди не є підставою для задоволення вимог апелянта, оскільки апеляційна скарга не містить доказів, які б мали правову підставу для її зміни.

Відповідно до ч .1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення місцевого суду ухвалено у відповідності до положень матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 11, 303, 304, 307, 308, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: ОСОБА_1

Судді : С.А. ГАЛЬОНКІН

ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ