УХВАЛА

про самовідвід

"05" квітня 2017 р. м. Львів

суддя Франківського районного суду м. Львов Кузь В. Я.

в ході вирішення питань про призначення до судового розгляду матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дійсним договору банківського вкладу (депозиту) № 005-13514-270215 «Лояльний» у Львівському відділенні АТ «Дельта Банк» від 27 лютого 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 і АТ «Дельта Банк» та зобовязання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити його, позивача, до переліку вкладників та Загального реєстру вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором № 005-13514-270215 «Лояльний» банківського рахунку № 3001, -

В С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2015 року позивач звернувся в суд із позовом до Тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк»,Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дійсним договору банківського вкладу (депозиту) № 005-13514-270215 «Лояльний» у Львівському відділенні АТ «Дельта Банк» від 27 лютого 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 і АТ «Дельта Банк» та зобовязання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити його, позивача, до переліку вкладників та Загального реєстру вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором№ 005-13514-270215«Лояльний» банківського рахунку № 3001.

Відповідно до ухвали Франківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2015 року позовна заява залишена без руху, а відповідно до ухвали від 20 листопада 2015 року відкрито провадження та призначено судовий розгляд на 14 грудня 2015 року (ас. 8, 13).

Судове засідання перенесено на 08 лютого 2016 року, а відтак на 03 березня 2016 року у звязку з неявкою сторін та заявою позивача, у яке позивач та його представник теж не прибули (ас. 19 20, 40).

В черговому судовому засіданні від 30 березня 2016 року позивач до початку розгляду справи по суті заявив відвід головуючому судді Лозинському Б.М., який задоволено ухвалою суду від 30 березня 2016 року ( ас. 43 -44).

Згідно з ухвалою від 06 квітня 2016 року, справу до провадження прийняв суддя Козюренко Р.С., та призначив справу до розгляду на 21 квітня 2016 року (ас. 46 47).

В судове засідання сторони не прибули, позивач подав заяву про перенесення розгляду справи на пізніший час, у звязку з хворобою ( ас. 52 56).

У чергове судове засідання, що було призначено на 25 травня 2016 року, позивач та його представник не прибули, проте подали заяву про відвід судді Козюренку Р.С., яка відповідно до ухвали від 17 червня 2016 року задоволена. Більш повно підстави такого рішення викладені в ухвалі ( ас.56,64,71 -72).

Відповідно до ухвали від 21 червня 2016 року, справу до провадження прийняв суддя Кузь В.Я., та призначив судовий розгляд на 18 липня 2016 року.

Сторони в судове засідання не прибули, хоч були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, позивач подав заяву про перенесення розгляду справи, зазначивши підставу відсутність представника( ас.76 -82, 87).

Призначене на 03 жовтня 2016 року судове засідання не відбулося, у звязку із перебуванням судді на навчанні , а розгляд справи перенесено на 14 листопада 2016 року. В дане судове засідання сторони не зявилися, відповідач подав клопотання, у той же час,

позивач та його представник причини неявки суду не повідомили. В черговому судовому засіданні від 24 січня 2017 року, після виконання судом вимог, передбачених ст. ст. 163 - 166 ЦПК України, сторона позивача покинула зал судового засідання, у звязку з чим, судом прийнято рішення у порядку, передбаченому ст.. 207 ЦПК України. Більш повно підстави такого рішення викладені в ухвалі.( ас. 103 104).

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, яка за результатами розгляду, відповідно до ухвали апеляційного суду від 01 березня 2017 року, задоволена частково, а справа скерована до суду першої інстанції для продовження розгляду. Більш повно підстави такого рішення викладені в ухвалі ( ас. 144).

04 квітня 2017 року матеріали цивільної справи поступили до Франківського районного суду м. Львова та відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, передані судді Кузю В.Я.

Ознайомившись із змістом мотивувальної частини ухвали апеляційного суду, і зокрема в частині наголошення на тому, що судом не вирішено питання відводу судді Кузю В.Я., яке заявлено позивачем, вважаю, що за наявності такої заяви, її слід розглянути одноособово, оскільки дана обставина перешкоджає вирішити питання про призначення справи до розгляду суддею.

Розглянувши заяву, про відвід судді в частині подання позивачем ОСОБА_1 приходжу до висновку, що підстави для відводу головуючому судді, за даних обставин відсутні, заява є безпідставною, а її зміст гіпотетичним твердженням, що категорично спростовується відтворенням звукозапису судового засідання та запереченнями на апеляційну скаргу.

Що стосується заяви про відвід судді в частині подання такої «президентом Львівської міської спілки захисту прав громадян» «Контроль»», то така не розглядається, оскільки подається особою, що не є учасником процесу ( ас.107).

При цьому слід зазначити, що дії головуючого відповідали вимогам ст. ст. 160, 213 ЦПК України , а розгляд справи спрямовується на повне, всебічне і обєктивне вирішення спору, з максимальним забезпеченням прав та рівності сторін у процесі, хоч позивач і вважає це «хамством» головуючого. Більш того, у своїй заяві про відвід судді, позивач зазначає, що погодився з тим, що довіреність на його представника, не відповідала вимогам ст.. 42 ЦПК України. Отже, розгляд справи по суті ні даним складом, ні попередніми складами суду ще й не розпочинався, а уже трьом суддям заявлено відводи.

Законодавець у статті 20 ЦПК України дав вичерпний перелік підстав, коли суддя підлягає відводу. У своїй заяві про відвід судді, позивач ОСОБА_1 не навів жодної із них.

Що стосується решти покликань, як на підставу відводу судді, то такі придумані самим заявником та явно виходять за межі його прав і обовязків, передбачених у даному процесі ст.ст. 3,4, 10, ,11, 27,31,60 ЦПК України. Відтак, заява ОСОБА_1 про відвід судді, задоволенню не підлягає за відсутності підстав.

Однак, проаналізувавши спотворені позивачем обставини дійсних дій головуючого в судовому засіданні, зважаючи на сприйняття таких апеляційним судом, який дійшов висновку, що судом не вирішено питання відводу, приходжу до висновку про доцільність заявити самовідвід.

Так, відповідно до п. 4 ч.1 ст. 20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Зважаючи на твердження та поведінку сторони позивача, яка явно спрямована на провокування складу суду, і не тільки головуючого судді Кузя В.Я. , а також в силу вимог ст. п.4 ч.1 ст. 20 ЦПК України, визнаю сатисфакцією, що дана обставина є саме тими іншими обставинами, які у подальшому викликатимуть сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

При цьому, відхиляю будь - які твердження сторони щодо упередженості чи необєктивності судді у розгляді даної справи, як це й відображено в запереченнях на апеляційну скаргу та в журналі судового засідання і технічному записі судового процесу.

Приймаючи рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю також, що відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У розглядуваному випадку, звинувачення судді, які хоч і не є вмотивовані, проте за своєю природою так чи інакше, породжують сумнів.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обовязкові для врахування судами України.

Відповідно до ст. ст. 2, 8 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється, а процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому враховую також практику Європейського Суду з прав людини, що знайшла своє висвітлення у справі Golder v. United Kingdom від 21.02.1975 року, згідно якої, право на суд не є абсолютним, то воно може бути обмеженим особливо щодо умов прийнятності скарг, у тому числі й на дії судді, що відповідають вимогам процесуального законодавства, проте, не подобаються стороні. Правила застосування головуючим процесуальних норм, що забезпечують порядок в ході судового процесу і послідовність здійснення своїх прав сторонами, хоч і не подобається стороні, проте, безумовно мають на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи, повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані та розуміти, що їх право закінчується там, де починається право іншої сторони, а тим більше там, де починається обовязок та право головуючого у процесі.

Зважаючи на вищенаведені положення закону та встановлені обставини, приходжу висновку, що з метою уникнення будь яких сумнівів у заявника та інших учасників і сторін цивільного процесу щодо неупередженості судді Кузя В.Я. у розгляді даної справи, заявляю самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.. 20, 209 -210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви від 24 січня 2017 року в частині відводу судді ( ас.107), поданої позивачем ОСОБА_1, за безпідставністю такої.

Відмовити у задоволенні заяви про відвід судді в частині подання такої «президентом Львівської міської спілки захисту прав громадян» «Контроль»», як в такій, що подана особою, що не є учасником процесу та не наділена процесуальними правами в даній справі ( ас.107).

Заяву про самовідвід судді Кузя В.Я. у цивільній справі № 465/7070/15 ц за позовом ОСОБА_1 до Тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дійсним договору банківського вкладу (депозиту) № 005-13514-270215 «Лояльний» у Львівському відділенні АТ «Дельта Банк» від 27 лютого 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 і АТ «Дельта Банк» та зобовязання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити його, позивача, до переліку вкладників та Загального реєстру вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором № 005-13514-270215 «Лояльний» банківського рахунку № 3001, задоволити.

Матеріали справи передати до цивільної канцелярії Франківського районного суду м. Львова на автоматизований розподіл для повторного визначення судді у порядку, передбаченому ст.. 15-1 ЦПК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Кузь