АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2194/17 Справа № 201/9741/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2016 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року позивачка звернлась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2016 року відмовлено у завдоволенні позову.

У апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк» (найменування якого було змінено на ПАТ КБ «Приватбанк») були укладені два кредитних договори: № NKVZG6 на суму 37 500,00 грн. та № NKVZG6 на суму 7 500,00 грн. (а. с. 15-17, 18, 19-21, 22).

В листопаді 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Єланецького районного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № NKVZG6 від 19 грудня 2007 року (а.с. 24).

На підставі виконавчого листа виданого Єланецьким районним судом Миколаївської області 26 травня 2014 року на виконання рішення суду, ухваленого за наслідками розгляду цієї цивільної справи, органом державної виконавчої служби Єланецького районного управління юстиції постановою від 16 листопада 2015 року було відкрито виконавче провадження №49342711 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № NKVZG6 від 19 грудня 2007 року в розмірі 11129,02 грн. та судового збору в розмірі 229,40 грн. Викладені обставини підтверджуються заявою ПАТ КБ «Приватбанк» від 02 жовтня 2015 року до відділу державної виконавчої служби Єланецького районного управління юстиції про прийняття до виконання виконавчого листа та постановою державного виконавця від 16 листопада 2015 року, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 66, 67).

З відповіді Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 № 69/1-220 від 10 березня 2016 року наданої на звернення ОСОБА_2, вбачається, що на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2015 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005391 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за фактом шахрайського заволодіння грошовими коштами. Станом на дату надання даної відповіді досудове розслідування у кримінальному провадженні триває (а.с. 14).

В ході розгляду даної цивільної справи суду не було надано жодного належного доказу того, що діями саме співробітників ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 було спричинено матеріальну шкоду внаслідок крадіжки грошових коштів з її банківського рахунку в загальному розмірі 72 288,32 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з того, що з виписок за період з 19 грудня 2007 року по 20 січня 2014 року по банківському рахунку ОСОБА_2, наданими останньою в обґрунтування своїх позовних вимог, не можливо встановити, що взагалі відбулась крадіжка грошових коштів з рахунку позивача, як про це зазначає остання; з відповіді Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 вбачається, що відомості до ЄРДР за зверненням ОСОБА_2 внесені за фактом шахрайського заволодіння грошовими коштами, але даних про те, що такі дії вчинені співробітниками ПАТ КБ «Приватбанк» лист прокуратури не містить, як і відсутні відомості щодо вироку у відношенні співробітників відповідача.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд правильно не вбачав підстав для їх задоволення, оскільки такі вимоги мають похідний характер від вимог про відшкодування матеріальної шкоди, в задоволенні яких було відмовлено у зв'язку з недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що зняття коштів з її рахунку в банкоматах різних міст України було зафіксовано у виписці наданої банком, що є шахрайством з боку кредитора, а суд першої інстанції не звернув на це уваги, є необґрунтованими та не можуть бути належними доказами у справі того, що такі дії вчинені саме співробітниками ПАТ КБ «Приватбанк».

Більш того, станом на 10.03.2016 року досудове розслідування у кримінальному провадженні триває (а.с. 14).

Таким чином, позивачка не надала належних та допустимих доказів у справі на підтвердження своїх позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції, у оскаржуваній частині, залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т.П.Красвітна

І.А. Єлізаренко