Справа № 203/2679/17
УХВАЛА

24 листопада 2017 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про визнання частини домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частину домоволодіння.

30.08.2017 року позивачкою до суду було подано письмову заяву, в якій остання просила в порядку забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням по справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо відчуження спірного домоволодіння.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 31.08.2017 року заяву ОСОБА_1В, було задоволено частково та заборонено будь-яким особам у будь-якій спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження 53/100 частин домоволодіння №94-а по вул.Філософській в м.Дніпрі, право власності на яку зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2

На вказану ухвалу відповідачем було подано апеляційну скаргу, яка ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.11.2017 року була задоволена частково, ухвала суду від 31.08.2017 року скасована, з передачею питання до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Розглядаючи заяву позивачки від 30.08.2017 року у відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України забезпечення позову допускається шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до розяснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання за заявою, суд враховує висновки апеляційного суду, наведені в ухвалі від 15.11.2017 року, надані позивачкою докази на підтвердження своїх вимог, обставини щодо набуття відповідачем спірного майна, що наведені відповідачем в апеляційній скарзі та надані ним докази, які не були відомі суду та не перевірялись на момент винесення ухвали від 31.08.2017 року.

В звязку з цим, виходячи із фактичних обставин справи, характеру спірних правовідносин, суд не вбачає достатніх даних, які б обєктивно свідчили про наявність на теперішній час ризиків, як можливого відчуження відповідачем спірного майна, так і утруднення або неможливості виконання в подальшому судового рішення по справі.

А тому, в задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151,152,153,208-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.Ю.Казак