КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/822/17
Провадження № 2/534/453/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2017 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретаріКрикливого В.В. Клімовій С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні справу за цивільним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з аліментів, пені за прострочення їх сплати та інфляційних втрат,
Будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з'явились. Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 звернулись на адресу суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності у заочному порядку, заявлені вимоги ними підтримані повністю.
Відповідач ОСОБА_4 правом надання заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не скористався, тому справа розглянута у заочному порядку на підставі доказів, наданих позивачем.
Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено наступне.
Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.11.2011 року (а.с.28), з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів на одну дитину, щомісячно, починаючи з 01.06.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з довідкою Горішньоплавнівського міського відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області (а.с.4), заборгованість ОСОБА_4 з аліментів, призначених судовим рішенням, на утримання доньки ОСОБА_6 становить 46360,08 грн.

Розглянувши справу у межах заявлених вимог, оцінивши досліджені письмові докази суд вважає позов ОСОБА_3 таким, що підлягає задоволенню частково.

У відповідності до норм ч.5 ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно із ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Виходячи із змісту пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

За змістом ст.ст.10, 59, 60 ЦПК України, правосуддя у цивільних справах здійснюється на засадах змагальності сторін, тому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на дане, за відсутності доказів того, що несплата аліментів була зумовлена незалежною від відповідача обставиною, або була наслідком тяжкої хвороби чи іншої не переборної сили, суд вважає, що позивач, як одержувач аліментів, має право на стягнення неустойки (пені).

У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі №6-81цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-94цс-15.

З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст.196 СК України, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що у загальному розмірі складає 14293 грн., та підтверджується наданим розрахунком (а.с.2-3).

Разом із тим, суд наголошує, що вимога про стягнення заборгованості з аліментів, про що прохає позивач, задоволенню не підлягає як така, що не ґрунтується на Законі.

Згідно із ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, тощо може бути пред'явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.ст.194-197 СК України та ст.71 Закону України «Про виконавче провадження

За змістом зазначених норм законодавства розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернуто на майно боржника. При цьому звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження, тому позовні вимоги ОСОБА_7 в цій частині задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо стягнення інфляційних втрат, суд зауважує, що відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з наданою довідкою-розрахунком, відповідач починаючи з червня 2011 року по квітень 2016 року (тобто близько п'яти років поспіль) систематично не сплачував призначені за судовим рішення аліменти, визначені у частці від доходу платника. Грошовий вимір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, та відповідно розмір заборгованості, обрахований органом державної виконавчої служби.

У відповідності до ч.2 ст.184 СК України, індексації підлягає розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі.

Оскільки спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», розмір аліментів, визначений у грошовій сумі, підлягає індексації за аналогією закону згідно пункту 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

За таких обставин, враховуючи відсутність заперечень проти позову та наявність стійкої заборгованості з аліментів протягом тривалого часу, суд вважає, що єдиним можливим механізмом захисту прав дитини та відшкодування втрат від знецінення коштів, є стягнення з боржника компенсації у розмірі встановленого індексу інфляції, згідно з наданим суду розрахунком у розмірі 46355 грн.

Питання про судові витрати вирішено судом у відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.194-197 СК України, ст.ст.213-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 14293 гривні, 46355 гривень інфляційних втрат та 607 гривень судового збору.

В іншій частині у задоволенні вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя підпис В.В. Крикливий

Згідно з оригіналом.

Суддя В.В. Крикливий