У Х В А Л А

20 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Замок на Паньківській», про визнання приміщень допоміжними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

Голосіївський районний суд м. Києва рішенням від 10 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив частково, визнав приміщення загальною площею 52,6 кв. м., що знаходиться в крайній лівій частині першого поверху будинку 8 на вул. Паньківській у м. Києві допоміжним, зобов'язав ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні спірним приміщенням шляхом виселення, у задоволенні іншої частини вимог відмовив, вирішив питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд м. Києва 12 квітня 2016 року скасував рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року та ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 16 листопада 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнив, рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року скасував, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року залишив без змін.

16 лютого 2017 року до Верховного Суду України звернулася ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 368, 369 ЦК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування своїх вимог заявниця посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2014 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 16 листопада 2016 року, про перегляд якої подано заяву, скасував рішення суду апеляційної інстанції й залишив без змін рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову, зазначивши про те, що спірне нежитлове приміщення є допоміжним, оскільки в цьому приміщені прокладені інженерні мережі, які забезпечують експлуатацію частини будинку 8 на вул. Паньківській у м. Києві, та належать на праві спільної сумісної власності всім мешканцям будинку 8 по вул. Паньківській у м. Києві, право власності яких в розумінні статті 41 Конституції України є непорушним.

Надану для порівняння ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2014 року постановлено в справі про визнання права власності та витребування майна, тобто в справі з іншим предметом, підставами позову, змістом позовних вимог та з іншим матеріально-правовим регулюванням спірних правовідносин, у порівнянні зі справою, про перегляд якої подано заяву.

З огляду на це, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Замок на Паньківській», про визнання приміщень допоміжними та зобов'язання вчинити дії за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук