Справа № 344/1198/17
Провадження № 2/344/1667/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Польської М.В.

при секретарі c/з Дзюбак Х.Б..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон.

27 березня 2017 року представник позивача подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи завершити за поважністю підстав позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, отримавши повістку.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що у позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8) від 02.08.2011 року батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 03.12.2009 року (а.с.9) було розірвано позов між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати з матір'ю.

Згідно довідки Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради (а.с.10) ОСОБА_4 є інвалідом дитинства.

За вимогами ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Представник позивача підтвердив мету тимчасового виїзду - необхідність постійного лікування та спостереження у лікаря за кордоном. До матеріалів позову позивач додала медичні документи, які підтверджують, що неповнолітня ОСОБА_4 є інвалідом дитинства та постійно лікується з важким діагнозом (а.с.11-15).

У позовній заяві зазначено, що батько раніше неодноразово надавав дозвіл на виїзд дитини за кордон, але на чергове звернення матері відповів безпідставною відмовою, беззаперечно знаючи про захворювання дочки.

Відповідно до ст.1,2 закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Як зазначено ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» зі змінами та доповненнями врегулювано порядок здійснення права громадян України на виїзд з України та в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, встановлено порядок вирішення спорів у цій сфері. Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014р. №152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення» (зі змінами та доповненнями) затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення. Паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років.

А тому, з врахуванням вищезазначеного і ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка встановлює обов'язок приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також те, що виїзд дитини за кордон на оздоровлення та відпочинок не порушує прав батька, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення частково.

Ч.3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 15, 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду та в'їзду в Україну громадян України», постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014р. №152 та керуючись ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження серії НОМЕР_3, на тимчасовий виїзд на територію Федеративної Республіки Німеччина строком на 3 (три) роки для необхідного лікування у супроводі матері ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_4, без дозволу та супроводу батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_2, та виготовлення відповідних проїзних документів..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Польська М.В.