Справа № 310/507/17
РІШЕННЯ

Іменем України

28 березня 2017 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

за участі: відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15 вересня 1995 року виконавчим комітетом Нововасилівської сільської ради міста Бердянська Запорізької області, актовий запис №08. Мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з матірю.

В січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вказуючи що спільне життя з відповідачем не склалось з причин різних поглядів на життя. На даний час сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнала.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , що беруть участь у справі.

Як встановлено судом сторони з 15 вересня 1995 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень.

Вжиті судом заходи для примирення подружжя та збереження шлюбу результату не мали.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 60 , 212 - 215 ЦПК України, ст. ст. 109, 110, 111, 112 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 15 вересня 1995 року виконавчим комітетом Нововасилівської сільської ради міста Бердянська Запорізької області, актовий запис №08.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.І. Крамаренко