Провадження № 2-о/537/40/2017
Справа № 537/1083/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2017 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Степури А.А.

присяжних Редькіної І.О.

Віблої Т.І.

за участю секретаря Грицькової Я.С.

прокурора Бендерова Є.С.

розглянувши у виїзному судовому засіданні в приміщенні Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру заяву лікаря-психіатра Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_3 про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В :

Лікар-психіатр Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_4

На обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_4 з 2010 року перебуває на диспансерному обліку в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері з діагнозом шизофренія , параноїдна форма, афективно-параноїдний синдром, катотонічний синдром, епізодичний тип перебігу з наростаючим помірно вираженим дефектом особистості по парноїдному типу, аногогностичний тип ВКХ, конфліктна пристосувальна поведінка, низький АРО. Зазначив, що у зв»язку з загостренням хвороби неодноразово проходила стаціонарне лікування в психіатричних закладах , останнє лікування з 23.09.2016 року по 20.10.2016 року в КОПНД з подальшим переведенням до ПОПКЛ, де перебувала з 20.10.2016 року по 21.12.2016 року. Після виписки відмовилась від підтримуючого лікування, поступово змінилася в поведінці. Вказав, що на протязі останнього тижня зі слів сина стала уходити з дому, відвідувала різні церкви, які розташовані в різних районах Полтавської області , не ночувала вдома, стала збудженою, агресивною до сина, епізодично збирала речі, деякі речі викидала з дому. 18.03.2017 року о 13 год. 20 хв. була доставлена бригадою ЕМД у супроводі поліції з паспортного столу, де хвора перебувала близько трьох годин, вимагала видати їй документи в кабінеті начальника паспортного столу, перешкоджала роботі. Під час огляду ОСОБА_4 дещо збуджена, вороже відноситься до оточуючих, в поведінці не впорядкована , на запитання відповідає неохоче. Вважає себе здоровою, вимагає підкорятися її вимогам, мислення в»язке, з елементами зісковування, критика до свого стану відсутня, оцінити свої вчинки та свій стан правильно не може. Враховуючи психічний стан хворої, яка перебуває в стані тяжкого психічного розладу, внаслідок чого не може критично оцінювати свій стан та може завдати шкоди собі і оточуючим , прохає суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Лікар-психіатр Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву підтримав з підстав та мотивів викладених у тексті заяви.

Представник Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав заяву лікаря-психіатра ОСОБА_3 щодо госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу в примусовому порядку.

ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що до 2010 року вона працювала інженером в термічному цеху на ВАТ «КВБЗ». Більше на ніякі запитання учасників розгляду справи не реагувала та не відповідала.

Представник Управління соціального захисту населення Крюківського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Слюсаренко С.В. не заперечувала проти задоволення заяви.

Суд,вислухавши лікаря-психіатра Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_3, представника Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру , представника Управління соціального захисту населення Крюківського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області , думку прокурора, який вважає за необхідне госпіталізувати ОСОБА_4 до психіатричного закладу в примусовому порядку , приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Неповнолітній віком до 15 років госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою його батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнлітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізації особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

У той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни "Про психіатричну допомогу" у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 з 2010 року перебуває на обліку в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері з діагнозом шизофренія , параноїдна форма, афективно-параноїдний синдром, кататонічний синдром, епізодичний тип перебігу з наростаючим помірно вираженим дефектом особистості по парноїдному типу.

18.03.2017 року о 13 год. 20 хв. ОСОБА_4 була доставлена бригадою ЕМД у супроводі поліції з паспортного столу, де остання перебувала близько трьох годин, вимагала видати їй документи в кабінеті начальника паспортного столу , перешкоджала роботі .

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 20.03.2017 року ОСОБА_4 під час огляду дещо збуджена, вороже відноситься до оточуючих, в поведінці не впорядкована, на запитання відповідає не охоче. Вважає себе здоровою, вимагає підкорятися її вимогам. Мислення в»язке, з елементами зісковування . Критика до свого стану відсутня, оцінити свої вчинки та свій стан правильно не може. На лікування та перебування в КОПНД згоди не надала. За висновком комісії лікарів-психіатрів визнано доцільною госпіталізація ОСОБА_4 в примусовому порядку без її згоди, так як остання перебуває в стані тяжкого психічного розладу, внаслідок чого не може критично оцінювати свій стан та може завдати шкоди собі і оточуючим.

ОСОБА_4 в добровільному порядку відмовляється від госпіталізації, а в разі ненадання хворій медичної психіатричної допомоги психічний стан її погіршиться, що може завдати шкоди оточуючим та їй особисто.

Враховуючи вищевикладене , беручи до увагу поведінку хворої, наявність суспільно-небезпечних діянь ОСОБА_4, як до себе , так і до оточуючих , суд приходить до висновку , що вона потребує стаціонарного лікування в психіатричному закладі, у зв»язку з чим заява лікаря-психіатра Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11,60,212,213,215,279,280,281,282 ЦПК України, Законом України «Про психіатричну допомогу», суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву лікаря-психіатра Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_3 про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_4 - задовольнити.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, госпіталізувати до психіатричного закладу в примусовому порядку .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: Степура А.А.

Присяжні: Редькіна І.О.

Вібла Т.І.

Повний текст рішення виготовлено 22.03.2017 року