Справа № 304/785/17
Провадження № 2/304/302/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2017 рокум. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Амаровича В. П.,
при секретарі - Ковач М.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації в інтересах дітей ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, -
позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що на первинному обліку служби у справах дітей райдержадміністрації перебувають діти, позбавлені батьківського піклування: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, які за рішенням Перечинського районного суду відібрані у матері ОСОБА_5, без позбавлення такої батьківських прав. Згідно розпорядження голови райдержадміністрації «Про створення дитячого будинку сімейного типу сім'ї ОСОБА_8», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 влаштовано на проживання та виховання до дитячого будинку сімейного типу. Неповнолітня ОСОБА_2, 2001 року народження, влаштована на повне державне утримання та виховання в професійно-технічне училище смт. Великий Березний. Батько зазначених дітей помер. Все вищевказане, слугувало підставою для прийняття комісією районної державної адміністрації рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав, відносно дітей, як такої, що ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а тому просить позов задовольнити.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_6 не з'явилася, подала заяву, у якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_5 у судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час і місце такого повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомила, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
У судовому засіданні встановлено, що батьками неповнолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 4, 5, 6, 7).
Також встановлено, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 липня 2016 року, відібрано від ОСОБА_5 дітей - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, без позбавлення батьківських прав. Крім того, в даному рішенні встановлено, що батько вказаних дітей - ОСОБА_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року (а.с. 13,14).
Крім цього встановлено, що розпорядженням голови Перечинської районної державної адміністрації від 15 серпня 2016 року №260 «Про створення дитячого будинку сімейного типу сім'ї ОСОБА_8 на базі прийомної сім'ї ОСОБА_8» влаштовано з 17 серпня 2016 року в дитячий будинок сімейного типу сім'ї ОСОБА_8 на спільне проживання та виховання малолітніх: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 15, 16).
Розпорядженням голови Перечинської районної державної адміністрації від 09 серпня 2016 року №258 «Про влаштування неповнолітніх дітей до професійно-технічного училища області», влаштовано дитину позбавлену батьківського піклування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на повне державне утримання та виховання в професійно-технічне училище №33 смт. Великий Березний Закарпатської області (а.с. 17).
Як вбачається з характеристики відповідачки ОСОБА_5, яка видана Новоселицькою сільською радою Перечинського району від 08 червня 2017 року, остання народилася в селі Новоселиця Перечинського району Закарпатської області, закінчила Новоселицьку ЗОШ І-ІІ ступенів. Навчалася у Великоберезнянському СПТУ №33, яке не закінчила. Не працює. Від виконання батьківських обов'язків ухиляється (а.с. 11).
Також встановлено, що згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 08 червня 2017 року, ОСОБА_5 проживає в житловому будинку АДРЕСА_1. Матеріально-побутові умови - незадовільні. Відсутнє водопостачання, опалення пічне (а.с. 12).
Крім того, факт ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей також підтверджується висновком органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області від 13 липня 2017 року № 215/01-31, в резолютивній частині якого уповноважений орган вважає за доцільне надати згоду на позбавлення батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки АДРЕСА_1 відносно дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, як такої, що ухиляється від виконання батьківських обов'язків (а.с.18, 19).
Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ст.155 цього Кодексу, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно статті 11 цього ж Закону сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ч.1 та 2 статті 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Як роз'яснено у п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».
У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_5 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню своїх дітей, а отже повністю відсторонилася від виконання батьківських обов'язків і не проявляє відносно них щонайменшої турботи, тому суд вважає, що ОСОБА_5 слід позбавити батьківських прав щодо її дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів, що відповідає положенням ч. 3 ст. 88 ЦПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 18, 19, 150, 164 ч. 1 п. 2 СК України, ст. ст. 11, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, батьківських прав щодо її дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Головуючий: Амарович В. П.