УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: виконавчий комітет Хмельницької міської ради, житлово-експлуатаційна контора № 3 Хмельницької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про вселення за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 16 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він є наймачем квартири АДРЕСА_1, у якій до 2009 року проживала його онука ОСОБА_5

З 2008 року відповідачка навчалася у Головчинецькій загальноосвітній школі-інтернат для дітей-сиріт, після закінчення якої мешкає зі своєю бабою ОСОБА_6

Оскільки з 2010 року ОСОБА_5 у зазначеній квартирі не проживає, витрати по її утриманню не несе, позивач просив визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

У жовтні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у період із 2003 року по 2009 рік ОСОБА_4 був її опікуном. У подальшому він відмовився від здійснення опіки.

У 2013 році опікунство над нею встановила бабуся і з того часу вона проживає у АДРЕСА_2, що належить її бабі ОСОБА_6

Ураховуючи те, що ОСОБА_4 чинить їй перешкоди у доступі до квартири АДРЕСА_1, позивачка просила вселити її у дане житлове приміщення.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 16 травня 2017 року, у задоволенні позовів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні його позову та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, врахувавши роз'яснення п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_5 інтерес до спірної квартири не втрачала, а її тимчасова відсутність обумовлена поважними причинами.

Колегія погоджується з такими висновками.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, із урахуванням встановлених обставин справи дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик