Справа №487/2536/15-ц(3т.)- 06.12.2017 06.12.2017
Провадження№22ц/784/1916/17
Справа № 487/2536/15-ц Суддя першої інстанції Агєєва Л.І.
Суддя-доповідач апеляційного суду Бондаренко Т.З.
У Х В А Л А

Іменем України

6 грудня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання: Гавор В.Б.,

за участю: позивачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивачки

ОСОБА_2

про залишення апеляційної скарги без розгляду у цивільній справі за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2017 року ухвалене за позовом

ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення збитків

та зустрічним позовом

Публічного акціонерного товариства ( далі - ПАТ) «Укрсоцбанк»

до ОСОБА_2 та ОСОБА_5, за участю третьої особи ОСОБА_6 про визнання недійсним попереднього договору про укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу,-

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про зобов'язання припинити дію укладеного з нею кредитного договору від 27 грудня 2007 року, зобов'язання приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округа Войтовську Ж.Ф. зняти обтяження щодо заборони на відчуження заставного автомобіля , надання довідки про відсутність заборгованості за даним кредитним договором та стягнення з ПАТ «Укрсоцбанк» заподіяних їй неправомірними діями збитків.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 16 грудня 2015 року вказане рішення районного суду скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 квітня 2016 року рішення апеляційного суду від 16 грудня 2015 року скасовано, заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2015 року в частині задоволення вимог про зобов'язання припинити дію кредитного договору та зняття обтяження із заставного майна залишено в силі, а в частині вимог про стягнення збитків скасовано справу в цій частині направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

В судовому засіданні при повторному розгляді справи, відповідачем заявлено зустрічний позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_5, за участю третьої особи ОСОБА_6 про визнання недійсним попереднього договору про укладання договору купівлі-продажу заставного автомобіля від 10 листопада 2013 року, посилаючись на те, що цей договір укладено з порушеннями вимог закону.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на її користь 300000 грн. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просило вказане рішення суду скасувати, як таке, що не відповідає вимогам закону, а по справі ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 та задовольнити зустрічний позов.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивачка заявила клопотання про залишення апеляційної скарги без розгляду та повернення її апелянту. Позивачка зазначала, що апеляційна скарга від імені ПАТ «Укрсоцбанк» підписана представником, який не має відповідних повноважень, оскільки у виданому йому банком дорученні повноваження обмежені виключно на представництво інтересів банку у справах за його позовами до боржників про стягнення кредитної заборгованості, і не передбачені повноваження у інших справах, в тому числі і у позовах пред'явлених до банку та позовів банку про визнання угоди недійсною.

Заслухавши пояснення позивачки її представника та представника банку, який заперечував щодо задоволення вказаного клопотання колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до положень ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Частиною 3 статті 244 ЦК України передбачено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

За правилами ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Згідно з ч. 3 ст. 38 ЦПК України юридичних осіб представляють їхні органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законом, статутом чи положеннями , або їх представники.

Так пунктом 2 ч. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 42 ЦПК України передбачені повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які посвідчуються довіреністю юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням. Оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 44 Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга на рішення у даній справі Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2017 року подана від імені ПАТ «Укрсоцбанк» представником ОСОБА_4 (т. 3 а.с. 36-43).

На підтвердження своїх повноважень ОСОБА_4 надав доручення, яким ПАТ «Укрсоцбанк» виключно в межах договору № про надання послуг щодо стягнення заборгованості від 1 квітня 2014 року, що укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Консалтінгова компанія «Фонд боргових зобов'язань» уповноважило ОСОБА_4 представляти інтереси банку у даній справі за № 487/2536/15-ц (т. 3 а.с. 50).

Із змісту п.п.1.1., 1.2.1 договору про надання послуг щодо стягнення заборгованості між ПАТ «Укрсоцбанк», від імені якого діяв член правління ОСОБА_8 на підставі довіреності від ПАТ «Укрсоцбанк», яке не додано до вказаного договору, та ТОВ «Консалтінгова компанія «Фонд боргових зобов'язань» від 1 квітня 2014 року, з урахуванням змін до нього від 14 липня 2016 року, вбачається, що його предметом є саме надання платних послуг у здійсненні від імені замовника дій по стягненню заборгованості з боржників банку та/або спонуканню їх до погашення такої заборгованості відповідно до реєстру боржників (т.1 а.с. 222, 223).

Таким чином права на представництво ОСОБА_4 в суді інтересів ПАТ «Укрсоцбанк» не є повними, а є чітко обмеженими відповідно до умов вказаного договору про надання послуг. Оскільки ж відповідно до цього договору з ТОВ «Консалтінгова компанія «Фонд боргових зобов'язань» має право надавати послуги лише щодо стягнення кредитної заборгованості з боржників банку, що не є предметом спору у даній справі, так як позовні вимоги заявлені ОСОБА_9 до банку про стягнення збитків та зустрічний позов банку про визнання угоди недійсною, то у даного представника відсутні повноваження на подачу апеляційної скарги від імені ПАТ «Укрсоцбанк» у даній справі.

Неможна також врахувати і заяви до апеляційного суду представників банку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про розгляд апеляційної скарги ПАТ «Укрсоцбанк» за відсутності представника, як такі, що подані належним представником (т. 3, а.с. 86-87, 114, 119-121).

Так, додані до вказаних заяв довіреності не є оригіналом, і не є належно оформленими копіями. В зв'язку з неявкою до суду представника з оригіналом довіреності, суд позбавлений можливості завірити надану копію.

Крім цього, повноваження ОСОБА_12, який діяв від імені банку у випадку видачі доручення ОСОБА_11 не підтверджені. Так в дорученні вказано, що ОСОБА_12 діє на підставі Статуту, як член правління та протоколу засідання правління ПАТ «Укрсоцбанк» № 20 від 28 лютого 2017 року. Згідно з п. 14.12 статуту ПАТ «Укрсоцбанк» члени правління мають право видавати від імені банку довіреності в межах повноважень на видачу таких довіреностей, що визначені рішенням Правління Банку (т.3 а.с.129). Аналогічне положення міститься також в пункті 3.7 Положення про правління ПАТ «Укрсоцбанк». Проте, які саме повноваження ОСОБА_12 визначені рішенням правління суду не надано. Натомість до суду апеляційної інстанції надано довіреність від 1 листопада 2016 року на ім'я ОСОБА_12, як працівника банку, від імені голови правління ОСОБА_13, однак вказана довіреність містить обмеження щодо права передоручення (т.3 а.с.129).

Із змісту ст. 297 ЦПК України, якою передбачено порядок відкриття апеляційного провадження у справі, вбачається, що до зазначених правовідносин застосовуються правила ст. 121 ЦПК України, згідно з п. 3 ч. 3 якої встановлено, що в разі коли заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи, вона підлягає поверненню.

В п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року, надано роз'яснення відповідно до якого, в разі виявлення при прийнятті апеляційної скарги обставин, передбачених п.1-4 частини третьої ст. 121 ЦПК України, суддя-доповідач повертає апеляційну скаргу, а при виявленні їх під час розгляду справи суд залишає апеляційну скаргу без розгляду.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановлює ухвалу про залишення заяви без розгляду , якщо заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Враховуючи наведені обставини, які вказують на відсутність повноважень у ОСОБА_4 подавати від імені ПАТ «Укрсоцбанк» апеляційну скаргу на судове рішення у даній справі, вказана апеляційна скарга підлягає залишенню без розгляду.

Неможна прийняти до уваги заперечення ОСОБА_4, стосовно того, що додатковою угодою № 13 від 30 грудня 2016 року, йому були передані повноваження конкретно у даній справі, оскільки відповідно до змісту п. 3.2. вказаної додаткової угоди, ця угода стосується лише зобов'язань банку перерахувати на рахунок виконавця послуг 330100 грн. в разі ухвалення відповідного судового рішення у даній справі і ніяких додаткових повноважень щодо представництва інтересів банку у даній справі не надає.

Заперечення ОСОБА_4, стосовно відсутності в нього будь-яких обмежень на представництво інтересів банку в суді, відповідно до виданої йому довіреності, також підлягають відхиленню, оскільки протирічать змісту вказаної довіреності.

Керуючись ст.ст. 168, 207, 303, 307, ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити.

Провадження у справі за апеляційною скаргою поданої від імені ПАТ «Укрсоцбанк» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2017 року ухвалене за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення збитків та зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_5, за участі третьої особи ОСОБА_6 про визнання недійсним попереднього договору про укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді Т.З. Бондаренко

Т.В. Крамаренко

В.І. Темнікова