Справа № 643/7500/17
Провадження № 2/643/4300/17
28.11.2017 Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого Поліщук Т. В.,
за участі секретаря Стальмакової В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи - Служби у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітній дитині без дозволу батька,
Позивач звернулась до суду з позовом, з урахуванням уточнень прохала надати дозвіл на тимчасовий виїзд за державний кордон України в Російську Федерацію м. Бєлгород у період з 25.12.2017 по 01.02.2018 малолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу його батька ОСОБА_3, у супроводі його матері ОСОБА_1.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлюб, зареєстрований 28.05.2008 у Московському відділі реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ, актовий запис № 426. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
З відповідачем по справі позивач та її син мешкають окремо.
Позивач в своєму позові, також, зазначила, що ОСОБА_3 не цікавиться долею і здоров'ям сина, його розвитком і навчанням, самоусунувся і не приймає участі в його вихованні.
Батьки позивача проживають в Російській федерації в м. Бєлгород. Позивач разом зі своїм сином бажає відвідати у гості своїх батьків, однак, у зв'язку, з тим, що відповідач не надає згоди на виїзд дитини за кордон, позивач звернулася з даним позовом до суду.
У судове засідання позивач, не з'явилася, про час та місце розгляду цивільної справи була повідомлена судом належним чином та вчасно.
Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, справу прохав розглядати за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач по справі, про час та місце розгляду цивільної справи був повідомлений судом належним чином та вчасно, заперечень або пояснень щодо позову суду не надав..
Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Є.В. Сахно, який діє на підставі довіреності, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення прохав прийняти на розсуд суду в інтересах дитини.
Зі згоди представника позивача, суд постановляє заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.
28.05.2008 у Московському відділі реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ, актовий запис № 426 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб (а. с. 4).
Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с. 5).
Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», при відсутності згоди одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон, такий виїзд може бути дозволений на підставі рішення суду.
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами).
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).
Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.
Відповідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.
Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.
Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд їх дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -
Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за державний кордон України в Російську Федерацію м. Бєлгород у період з 25.12.2017 по 01.02.2018 малолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу його батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі його матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути скасовано судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою у десятиденний строк з дня його отримання.
Суддя Т. В. Поліщук