Ухвала іменем україни
29 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Мазур Л.М., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовомОСОБА_3 до Комунального підприємства «Бродиводоканал» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 23 грудня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства «Бродиводоканал» (далі - КП «Бродиводоканал»), у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ директора КП «Бродиводоканал» від 29 червня 2016 року № 69/ВК «Про звільнення працівника», яким його було звільнено з посади механіка дільниці автомобільно-технічної експлуатації КП «Бродиводоканал»; поновити його на посаді механіка дільниці автомобільно-технічної експлуатації КП «Бродиводоканал»; стягнути з КП «Бродиводоканал» на його користь 12 278 грн 36 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також витрати, понесені на отримання правової допомоги в розмірі 4 600 грн.

Наказ директора КП «Бродиводоканал» від 29 червня 2016 року № 69/ВК ОСОБА_3 вважав незаконним, необґрунтованими та таким, що підлягає скасуванню з таких підстав.

За наказом директора КП «Бродиводоканал» від 08 вересня 2015 року № 61 «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників» розпочалася процедура скорочення чисельності працівників. Разом із тим відповідачем не було запропоновано позивачу іншої роботи на підприємстві на наявних вакантних посадах, які відповідали його кваліфікаційним вимогам. Зокрема, з 01 червня 2016 року до штатного розпису була введена посада майстра дільниці маркетингу метрології та сервісу, яка не була запропонована позивачу, хоча останній відповідав кваліфікаційним вимогам, натомість на цю посаду була прийнята особа - пенсіонер з педагогічною освітою. Із 01 липня 2016 року звільнився у зв'язку з переходом на військову службу інженер з охорони праці. Ця посада теж не пропонувалась позивачу. Крім того, на підприємстві є тимчасова вакантна посада головного інженера й працівник, який займає цю посаду, призваний на військову службу.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 23 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 12 квітня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріальногоправа та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі судові рішення не відповідають.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст. 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у п. п. 1, 2, 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 492 цього Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник є таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 492КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов'язок з працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 492 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Судом установлено, що відповідно до розпорядження міського голови від 16 вересня 2014 року № 75/03-02-01 «Про штатні розписи комунальних підприємств м. Броди», з метою упорядкування та оптимізації структури та штатної чисельності працівників був виданий наказ по КП «Бродиводоканал» від 30 жовтня 2014 року № 124, яким, зокрема, передбачалося виведення зі штатного розпису підприємства посади механіка дільниці автомобільно-технічної експлуатації.

Відповідно до наказу від 08 вересня 2015 року № 61, з 09 грудня 2015 року скорочено посаду механіка дільниці автомобільно-технічної експлуатації та виведено її із штатного розпису на поточний рік.

29 квітня 2016 року ОСОБА_3 попереджено про майбутнє звільнення у зв'язку із скороченням чисельності працівників, на підставі наказу від 08 вересня 2015 року № 61, що підтверджується письмовим попередженням.

25 березня 2016 року профспілковий комітет КП «Бродиводоканал» надав згоду на скорочення посади механіка дільниці автомобільно-технічної експлуатації, що підтверджується відповідним протоколом засідання профспілкового комітету № 3.

Відповідно до наказу від 29 червня 2016 року № 69/ВК «Про звільнення працівника», ОСОБА_3 звільнено з посади механіка дільниці автомобільно-технічної експлуатації у зв'язку із скороченням штату працівників підприємства, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, з 29 червня 2016 року.

Оскільки подання директора КП «Бродиводоканал» щодо надання згоди профспілкового комітетому на скорочення посади механіка дільниці автомобільно-технічної експлуатації розглядалось без присутності ОСОБА_3, як цього вимагає ст. 43 КЗпП України, суд першої інстанції 25 листопада 2016 року зупинив провадження у справі та звернувся до профспілкового комітету КП «Бродиводоканал» із запитом щодо згоди на розірвання трудового договору між КП «Бродиводоканал» та ОСОБА_3

На виконання ухвали суду, КП «Бродиводоканал» надало протокол засідання профспілкового комітету від 05 грудня 2016 року № 15, в якому зазначено про згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_3

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, суд виходив з тих обставин, що відповідач, розірвавши 29 червня 2016 року трудовий договір із ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, не допустив порушень трудового законодавства.

Із наведеним погодитись не можна, оскільки висновки судів про неможливість запропонувати позивачу іншу посаду у зв'язку із відсутністю на підприємстві вакантних посад, що відповідають кваліфікації позивача, не ґрунтуються на наявних в справі доказах та встановлених обставинах.

Оскільки посади, які були вакантними з дня повідомлення позивача про звільнення (29 квітня 2016 року) та які існували на момент звільнення (29 червня 2016 року) судами не встановлено, а заперечуючи позов, відповідач надав пояснення лише щодо вакантних посад, указаних позивачем, не заперечуючи наявності інших вакансій, висновки судів про дотримання вимог законодавства при звільнені позивача не можна визнати обґрунтованими.

Отже, суд на порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України обставин, що мають значення для правильного вирішення спору - наявності вакантних посад на підприємстві протягом квітня-червня 2016 року не встановив, виконання відповідачем вимогч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 492КЗпП України щодо працевлаштування працівника не перевірив.

Апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, на порушення вимог ст. 303, 315 ЦПК у достатній мірі не перевірив доводів апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив конкретні обставини й факти, що спростовують такі доводи, і помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, а неповнота встановлених обставин може бути усунута під час апеляційного перегляду, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 квітня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до апеляційного суду Львівської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко

судді: Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Л.М. Мазур

Г.І. Мостова