Справа №211/338/17-ц Пров. №2/478/447/2017
З а о ч н е р і ш е н н я
І м е н е м У к р а ї н и
30 листопада 2017 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі головуючого судді Томашевського О.О., за участю секретаря Фалій В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,
Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року провадження у цивільній справі за позовною заявою ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відкрито.
Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 вересня 2017 року цивільну справу за позовною заявою ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, направлено за підсудністю до Казанківського районного суду Миколаївської області.
У судове засідання представник позивача не з'явився, з поданого до суду одночасно з позовною заявою клопотання вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без участі його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.
Відповідно до положень ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
10.12.2009 між сторонами укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1054 ЦПК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.
Виходячи з вимог ст.ст.526 та 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з доданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача станом на 31.12.2016 року, заборгованість за процентами в розмірі 8875 грн. 77 коп. складається з процентної ставки, яка на момент укладання договору між позивачем та відповідачем складала 30,00% на рік (2,5% на місяць), проте збільшувалась в односторонньому порядку позивачем, зокрема: з 01.09.2014 року до 34,80% на рік (2,9% на місяць), з 01.04.2015 року до 43,20% на рік (3,6 % на рік).
Проте, суд не погоджується з даним твердженням позивача з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.
Враховуючи наведені норми, незважаючи на умови кредитного договору, збільшення позивачем в односторонньому порядку розміру процентної ставки за користування кредитом, є нікчемним.
За таких обставин, заборгованість за процентами має бути нарахована, виходячи з процентної ставки в розмірі 30,00% на рік.
Враховуючи наведене, суд вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача по процентам за користування кредитом в розмірі 8875 грн. 77 коп. не відповідає дійсному розміру вказаної заборгованості.
Судом встановлено, що реальний розмір заборгованості по процентам у відповідача перед позивачем станом на 31.12.2016 рік становить 1267,47 грн., (із розрахунку: 1785,18 грн. х 30% / 360 днів х 852 днів, де: 1785,18 грн. - заборгованість за кредитом; 852 - кількість днів, за які нараховується заборгованість, тобто з 01.09.2014 року по 31.12.2016 року).
Визначаючи розмір заборгованості та її складові слід зазначити про відсутність підстав для стягнення нарахованих позивачем штрафів, оскільки має місце подвійна відповідальність за одне й те ж саме порушення.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).
За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний випадок прострочення платежу. У той самий час, п.8.6. Умов надання банківських послуг передбачено, що при порушенні строків платежів за будь яким із грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення (строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором) свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Вищенаведене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України яка висловлена в постанові № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року.
Таким чином, у задоволенні вимог про стягнення штрафу в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 533,05 грн. (процентна складова) слід відмовити.
З огляду на все наведене вище, суд приходе до висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 3052 грн. 65 коп., з яких: 1785 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом; 1267 грн. 47 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача згідно розміру задоволених вимог також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати.
Згідно з платіжним дорученням № PROM3BO2BU від 13.01.2017 року позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1600,00 грн.
Частина задоволених позовних вимог складає 26,10% від заявлених вимог позивача, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 417 грн. 60 коп.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги Апеляційному суду Миколаївської області через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання цього рішення до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд Миколаївської області.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви відповідачем про перегляд заочного рішення, або позивачем апеляційної скарги.
Суддя Казанківського районного суду
Миколаївської області О.О. Томашевський