У Х В А Л А

08.12.2017 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О. В. оглянувши заяву ОСОБА_1, про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з даною заявоюта просить суд вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом призначення судової експертизи договорів оренди землі № 342 від 08.07.2004 року та № 353 від 19.12.2007 року та сертифікату земельного паю № КВ -0116565 площею 3,51 га для проведення якої витребувати у відповідній райдержадміністрації оригінали вищезазначених документів, шляхом зобовязання сторін юридично пролонгувати договір оренди землі № 353 двостороннім підписанням додаткового договору про пролонгування на період до завершення судового спору, шляхом зоборони вчиняти дії відповідачам, а саме змінювати, розривати, міняти умови договору під час судового спору на період до завершення судового спору, шляхом накладення арешту на майно та коштів на особистих рахунках кожного з відповідачів на суму 3 648 000 грн. на період до завершення судового спору у даній справі та винесення судового рішення, та заборонити відчужувати їм своє власне майно та власні грошові кошти під час судового процесу та просив розгляд заяви проводити за його участі та за участі його представника.

05.12.2017 року було подано позов ОСОБА_1 Васильовичадо ПОП «РАСТАВИЦЯ», директора ПОП «РАСТАВИЦЯ» ОСОБА_2, директора ПОП «РАСТАВИЦЯ» ОСОБА_3, Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області, Голови Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_2, про розірвання договору оренди землі, визнання рішень Трушківської сільської ради та ПОП «РАСТАВИЦЯ» незаконними та недійсними, ухвалою від 07.12.2017 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 25.01.2018 року 14 год. 30 хв., без проведення попереднього судового засідання, адже відповідно до ч. 7 ст. 130 ЦПК України попереднє судове засідання не є обов'язковим, а питання про необхідність його проведення вирішується суддею під час відкриття провадження у справі.

Даний розгляд справи призначено до розгляду в межах двомісячного строку, відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, а саме суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, а якщо невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява про забезпечення позову повинна відповідати вимогам ст. 151 ЦПК України, а саме повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заявником заявлено вимоги щодо проведення судової експертизи договорів оренди землі № 342 від 08.07.2004 року та № 353 від 19.12.2007 року та сертифікату земельного паю № КВ -0116565 площею 3,51 га та витребування у відповідній райдержадміністрації оригіналів вищезазначених документів.

Однак, дане питання вирішуються судом згідно вимог ЦПК України в судовому засіданні до початку розгляду справи по суті, після зясування думки осіб, які беруть участь у справі.

В п. 3 заяви зазначено вимогу про зобовязання сторін договору юридично пролонгувати договір оренди землі № 353 від 19.12.2007 року двостороннім підписанням додаткового договору про пролонгування договору № 353 на період до завершення судового спору та винесення судового рішення, оскільки існує можливість відповідачів протиправно змінити, розірвати, поміняти умови договору, а в п. 4 зазначено вимогу про зоборону вчиняти дії відповідачам, а саме змінювати, розривати, міняти умови договору під час судового спору на період до завершення судового спору, тобто, вищезазначена в п. 4 вимога виключає вимогу зазначену в п.3.

Крім того, питання щодо внесення змін до договору,за своєю правовою природою, відноситься до способу захисту прав позивача, а не до заходів забезпечення позову, а питання щодо витребування доказів у справі вирішується судом в порядку ст.. 137 ЦПК України, відповідно до якої у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Крім того, встановлено, заява про забезпечення позову, не відповідає вимогам ч.2 ст. 151 ЦПК України.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову: зясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтересине тількипозивача, ай інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку іззастосуванням відповідних заходів.

Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Так, в заяві про забезпечення позову про накладення арешту на майно та коштів на особистих рахунках відповідачівне зазначено обставин та доказів в їх підтвердження, що свідчать про необхідність вчинення таких дійта які підтверджують те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також, в заяві не зазначено відомості: щодо відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, та заявляючи спосіб забезпечення позову щодо накладення арешту на майно та грошові кошти, не додано відомостей щодо належності майна відповідачам, не зазначено про інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Також, вимоги щодо особистої участі позивача та його представника при розгляді даної заяви не відповідають вимогам ч. 1 ст. 153 ЦПК України, відповідно до якої заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В ч. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що відповідно до частини першої статті 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У звязку з цим вжиття заходів забезпечення позову можливе не лише при проведенні попереднього судового засідання, здійсненні процесуальних дій з підготовки справи до судового розгляду чи під час судового розгляду, а й одночасно з відкриттям провадження у справі чи після постановлення такої ухвали.

Керуючись ст. ст. 151 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, про забезпечення позову, повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_4