У Х В А Л А

28 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М.,Гуменюк В.І., Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

встановила:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2013 року позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 433 765,17 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19 серпня 2013 року становить 3 467 085 грн., та пеню у розмірі 582 178,75 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, ухвалу апеляційного суду залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_5 просить скасувати ухвали судів апеляційної та касаційної інстанцій з направленням справи на новий апеляційний розгляд, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, а саме статей 205, 310, 338 ЦПК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Суд касаційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу апеляційного суду, виходив із того що закриваючи апеляційне провадження, суд, відповідно до вимог статей 10,11,60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що після відкриття апеляційного провадження у справі було спростовано доводи заявника, що про існування рішення суду першої інстанції він дізнався лише 31 серпня 2015 року.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України:

- від 13 липня 2016 року суд касаційної інстанції виходив з того, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не здійснює владні управлінські функції, тому з урахуванням наведеного та враховуючи суб'єктний склад сторін такі спори підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Отже, вказаний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Суд апеляційної інстанції зазначене не врахував, неправильно застосував норми ЦПК України та ухилився від перегляду рішення суду першої інстанції.

- від 12 жовтня 2016 року суд касаційної інстанції виходив із того, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про скасування рішення суду та закриття провадження у справі, оскільки вичерпний перелік підстав для закриття провадження у справі наведений у ст. 205 ЦПК України і розширеному тлумаченню не підлягає. При цьому апеляційний суд не навів належних підстав для закриття провадження у справі, які передбачені цією нормою права. Висновок про те, що вимоги сторони виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства є помилковими, оскільки суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства;

- від 06 липня 2016 року суд виходив із того, що стаття 310 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2101/ed_2016_02_21/pravo1/T041618.html?pravo=1> встановлює порядок закриття провадження по справі або залишення заяви без розгляду у випадках, коли суд виявить обставини, передбачені ст. 205 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1979/ed_2016_02_21/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 207 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1981/ed_2016_02_21/pravo1/T041618.html?pravo=1>. Стаття 205 ЦПК <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1979/ed_2016_02_21/pravo1/T041618.html?pravo=1> містить вичерпний перелік підстав закриття провадження по справі. У випадку виявлення судом апеляційної інстанції підстав для закриття провадження у справі, передбачених ст. 205 ЦПК <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1979/ed_2016_02_21/pravo1/T041618.html?pravo=1> він зобов'язаний відмінити рішення суду першої інстанції і закрити провадження по справі. Пункт 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тобто не належить до юрисдиції суду (непідвідомча суду). Посилаючись на вказану норму права, апеляційний суд не зазначив у порядку якого судочинства має вирішуватися даний спір, а тому ухвалив судове рішення, що суперечить ст. 315 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2106/ed_2016_02_21/pravo1/T041618.html?pravo=1>.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені у заяві доводи не вказують на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, а тому в допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук