У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковальчук Н.М.,

суддів - Хилевича С.В., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання - Пиляй І.С.,

з участю: представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2,

представника ПАТ «БМ Банк» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12 травня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «БМ Банк», третя особа без самостійних вимог - Рівненський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 12 травня 2017 року вказаний позов задоволено.

Знято арешт з іпотечного майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1, який проживає в АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зокрема, знято арешт з:

- нежитлової будівлі, сервісний центр, загальною площею 544,1 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

- будівлі магазину (загальною площею 122,0 кв.м.) з допоміжним приміщенням (загальною площа 16,1 кв.м.), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2

- земельної ділянку площею 0,7000 га, що знаходиться в с.Великий Житин на території Великожитинської сільської ради Рівненського району з кадастровим номером НОМЕР_2,

який накладений:

- постановою Відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 45614599 від 26 листопада 2014 року;

- постановою Відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, № 48545465 від 08 вересня 2015 року;

- постановою Відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 51318476 від 03 червня 2016 року;

____________________________________________________________________________Справа № 570/5622/16-ц Головуючий в суді І інстанції - Остапчук Л.В.

Провадження № 22-ц 787/1661/2017 Суддя-доповідач - Ковальчук Н.М.

- постановою Відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 46396018 від 05 грудня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований в АДРЕСА_3, паспорт серія НОМЕР_3, виданий 27 червня 2013 року Верхньодніпровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, індивідуальний номер НОМЕР_1, на користь ПАТ "Райффайзен банк Аваль", місце реєстрації: 01011, м.Київ, вул.Лєскова, № 9, , сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 1378 гривень 00 копійок.

Вважаючи рішення суду незаконними, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ПАТ «БМ Банк» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що однією з підстав для задоволення позову позивач посилався на невідповідність вартості предмету іпотеки і заборгованості відповідача. Додає, що ПАТ «БМ Банк» подано клопотання про призначення експертизи з метою визначення вартості майна, проте її результати суд до уваги не взяв та не відобразив у оскаржуваному рішенні. Стверджує, що суд помилково послався на ст.. 59 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої особа, котра вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Зауважує, що вказане майно не належить позивачу, а лише перебуває в нього у заставі. З наведених міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 13 серпня 2012 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та Приватним підприємством «КНГ» було укладено Генеральний договір на здійснення кредитних операцій № 01/116-1/183.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Генеральним договором на здійснення кредитних операцій між Банком та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір № 12/166-1/185 від 13 серпня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І.В. 13 серпня 2012 року та зареєстрований в реєстрі за № 1115, відповідно до п. 1.1 якого, ОСОБА_1 передав у іпотеку нежитлову будівлю, сервісний центр, загальною площею 544,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, будівлю магазину (загальною площею 122,0 кв.м.) з допоміжними приміщеннями (загальною площею 16,1 кв.м.), що знаходиться за вказаною адресою та земельну ділянку площею 0,7000 га, що розташована в с.Великий Житин на території Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

При посвідченні договору іпотеки нотаріусом накладено заборону відчуження вказаних будівель та земельної ділянки до припинення дії Іпотечного договору.

Рішенням Рівненського районного суду від 19.05.2015 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 і з останнього стягнуто на користь Банку заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 1 612 227,09 грн.Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області від 15.07.2015 року вказане рішення Рівненського районного суду залишено без змін. Рішення суду набрало законної сили і звернуто до виконання.

Звертаючись до суду з позовом про зняття арешту з майна, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» обґрунтовувало свої вимоги тим, що позбавлено можливості звернути стягнення на предмет іпотеки, оскільки на вищевказане нерухоме майно накладено арешт згідно постанов державного виконавця від 26.11.2014 року, від 08.09.2015 року, від 03.06.2016 року та від 05.12.2016 року в рамках інших виконавчих проваджень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» правомірно набуло права вимоги за іпотечним договором і має пріоритетне право щодо звернення стягнення на заставне майно, у зв'язку з чим у ПАТ «БМ Банк» відсутні підстави для обтяження предмета іпотеки арештом з підстав, передбачених ст.51 Закону України «Про виконавче провадження», а тому накладені державним виконавцем арешти та заборона на відчуження заставного майна є неправомірними.

На підтвердження даних висновків у рішенні суду містяться необхідні доводи та обґрунтування, з якими погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.5 72 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно зі ст.23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно забезпечувального обтяження, обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно з встановленим пріоритетом. Крім того, відповідно до ч.2 ст.39 вказаного Закону, зареєстровані публічні обтяження не мають пріоритету над обтяженнями того ж майна, які були зареєстровані раніше з моменту реєстрації публічного обтяження, а також обтяженнями, які мають вищий пріоритет.

Відповідно до ст. 588 ЦК України та ст.18 Закону України «Про заставу», перший заставодержатель має переважне право перед наступними заставодержателями на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Вимоги наступних заставодержателів задовольняються в порядку черговості виникнення права застави.

У відповідності до ст.51 Закону України "Про виконавче провадження", для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; наявна письмова згода заставодержателя.

Статтею 59 цього Закону передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 75086205 від 07.12.2016 року, на спірне майно, за рахунок якого позивач має задовольнити свої права, накладено арешт, що в свою чергу унеможливлює ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернути стягнення на нього, та як наслідок порушує його гарантовані законом права вимоги за іпотечним договором.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» є обґрунтованими, доведеним належними доказами, а висновок місцевого суду про їх задоволення - законним та таким, що базується на матеріалах справи.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді: підпис Хилевич С.В.

підпис Шеремет А.М.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н.М.