Ухвала

іменем україни

22 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2014 року у справі за позовом Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області до ОСОБА_5, треті особи: Миколаївська міська рада, ОСОБА_4, про знесення самочинно зведених будівель, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 19 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 10 грудня 2014 року, відмовлено у задоволенні позову Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області до ОСОБА_5, треті особи: Миколаївська міська рада, ОСОБА_4, про знесення самочинно зведених будівель - душа літ. «С1» та вбиральні літ. «Т1» по АДРЕСА_1

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у даній справі, за його касаційною скаргою на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 10 грудня 2014 року з підстав, передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2015 року у рішенні суду від 24 жовтня 2014 року було виправлено описку, а саме: вказано «душ літ. «С1» рік побудови 2009, вбиральня літ. «Т1» рік побудови 2009».

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з заявою про перегляд рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами. У заяві він посилався на те, що описка в рішенні суду від 24 жовтня 2014 року стосовно року побудови вказаних споруд, повністю спростовує висновки суду про законність їх зведення відповідачем ОСОБА_5

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19 вересня 2016 року, у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2014 року відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України передбачено, що підставою для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Постановляючи оскаржувані ухвали, суди прийняли до уваги вищенаведене та дійшли правильного висновку про те, що підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2014 року немає, оскільки вказана ним обставина, не є нововиявленою обставиною у розумінні ст. 361 ЦПК України. При цьому суди встановили, що рік побудови вищезазначених споруд був відомий учасникам процесу на час розгляду справи в суді.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність висновків судів не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 19 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.М. Ситнік

Колегія суддів: