УхвалА
іменем україни
20 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини № НОМЕР_1 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою військової частини № НОМЕР_1 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:
У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним вище позовом, який у подальшому було уточнено, посилаючись на те, що 14 листопада 1994 року її було прийнято на роботу до військової частини на посаду завідуючого клубом-бібліотекарем, а з 1 листопада 2011 року було примусово переведено на посаду телефоніста міжміського телефонного зв`язку взводу забезпечення. Зазначала, що 15 липня 2016 року її було звільнено з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку зі скороченням штату). Вважала дане звільнення незаконним, проведеним з порушенням вимог закону, оскільки попередження про звільнення вона не підписувала, є одинокою матір`ю та самостійно виховує і утримує двох неповнолітніх дітей.
У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 просила суд: зобов`язати відповідача поновити її на посаді телефоніста міжміського телефонного зв`язку взводу забезпечення військової частини № НОМЕР_1 ; зобов`язати відповідача запропонувати їй службу за контрактом з подальшим отриманням посади завідуючого клубом; зобов`язати командування військової частини звернутися до відповідних органів з проханням переведення посади завідуючого клубом з посади для військовослужбовців на посаду працівників Збройних сил України; стягнути з військової частини № НОМЕР_1 на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу та моральної шкоди, завданої їй у зв`язку з незаконним звільненням, у розмірі 10 тис. грн.
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2016 року рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді телефоніста міжміського телефонного зв`язку взводу забезпечення військової частини № НОМЕР_1 . Стягнуто з військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 16 липня 2016 року по день постановлення рішення у справі у розмірі 12 446 грн 70 коп. з утриманням та перерахуванням до бюджету і державних цільових фондів податків та обов`язкових платежів. Стягнуто з військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 500 грн на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено. Рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді телефоніста міжміського телефонного зв`язку взводу забезпечення військової частини № НОМЕР_1 та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У касаційній скарзі військова частина № НОМЕР_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , апеляційний суд, вірно застосувавши положення ч. 3 ст. 184, ст. 237-1 КЗпП України, п. 5 ч. 12 ст. 10 Закону України «Про відпустки», роз`яснення, надані судам у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що звільнення позивачки з займаної посади було здійснено з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки позивачка, яка у зареєстрованому шлюбі не перебуває, є одинокою матір`ю, так як сама виховує та утримує двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому апеляційним судом вірно обчислено середньоденний заробіток відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати».

Розмір моральної шкоди судом визначено відповідно до доказів, наданих позивачкою, її доводів та з урахуванням вимог розумності та справедливості.
Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів у справі та фактичних обставин, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.
Отже, рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим й підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.
Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу військової частини № НОМЕР_1 відхилити.
Рішення апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2016 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта