Провадження № 4-с/761/243/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м.Києві про визнання дій протиправними та скасування постанови про опис та арешт майна, -

встановив:

У березні 2017 року Скаржник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просив, з урахуванням заяви про уточнення вимог від 26.10.2017р., визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозової А.І. у виконавчому провадженні №48960090 щодо проникнення без рішення суду до нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та їх опису незаконними та протиправними, а також скасувати Постанову про опис та арешт майна боржника від 02.03.2017 року у виконавчому провадженні №48960090.

Скаргу мотивовано тим, що 04.06.2015 року Шевченківським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист №761/26965/14-ц, яким у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за Договором кредиту № 380/305/07-Ж від 30.03.2007р. в сумі 328 295,84 долари США (еквівалент у гривні - 4 305 308,46 грн.), та за договором кредиту № 380/306/07-Ж від 30.03.2007р. сумі 286 995,23 долари США (еквівалент у гривні - 3 763 687,56 грн.), звернуто стягнення на предмет іпотеки: нежилі приміщення (в літері «А») загальною площею 107,80 кв.м., в тому числі №№ 1,2,3,4 площею 72,00 кв.м., місце спільного користування площею 35,80 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, включаючи всі чинні поліпшення, переобладнання та реконструкції, яке належить на праві приватної власності в рівних частинах ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу нежилих приміщень, шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» встановивши початкову ціну продажу на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна. З метою примусового виконання вказаного виконавчого листа, 13.10.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 48960090 та постанову про арешт майна. Скаржник зазначив, що 02.03.2017 року головний старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного ТУ юстиції у м. Києві Лозова А.І. з групою невідомих людей взломали вхідні замки та проникли без рішення суду та дозволу власника до приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Таким чином, скаржник вважає, що вказані дії державного виконавця порушили його законні права та норми чинного законодавства України, а тому необхідно їх визнати незаконними та протиправними.

В судовому засіданні представник Скаржника скаргу підтримав та просив суд її задовольнити з підстав викладених в ній.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Укрсоцбанк» у судове засідання не з'явився, проте через канцелярію суду подав свої письмові заперечення в яких зазначив, що 02.03.2017р. державний виконавець Лозова А.І., за участю представника Стягувача та понятих прибули до приміщень АДРЕСА_1 та постукав у двері приміщення, яке підлягало опису та в якому знаходилась туристична агенція «Імперія С», засновниками якої біли Боржники - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, співробітник туристичної агенції відкрив двері та впустив державного виконавця всередину. При цьому, державний виконавець Лозова А.І. назвала себе та оголосила мету, з якою вона прибула. Скаржник зазначив, що після появи у приміщенні патрульних поліцейських представник Боржників та працівник туристичної агенції, який відчинив двері, покинули приміщення. Оскільки двері вже були відкритті, державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 48960090 була складана постанова про опис та арешт майна. Після чого, для збереження недоторканості приміщення та збереження речей у ньому, був змінений нижній замок та опечатано приміщення. Представник Стягувача звертав увагу суду на те, що в приміщення їх впустили добровільно, вважає, що всі дії державного виконавця Лозової А.І. були цілком законними, жодних порушень при здійсненні опису не було, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві у судове засідання не з'явився, про день та час розгляд скарги повідомлявся належним чином, заперечення та заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.

Суд, вислухавши пояснення спредставника Скаржника, дослідивши матеріали справи, вважає, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 т. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про виконавче провадження" (в редакція від 17.02.2017) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суд м. Києва від 06 березня 2015 року задоволення позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме в рахунок погашення боргу було звернуто стягнення на предмет іпотеки: нежилі приміщення (в літері «А») загальною площею 107,80 кв.м., в тому числі №№ 1,2,3,4 площею 72,00 кв.м., місце спільного користування площею 35,80 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, яке належить на праві приватної власності в рівних частинах ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, на підставі виконавчого листа №761/26965/14-ц, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Лозовою А.І. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №48960090.

Відповідно до п. 1 ч. ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Для забезпечення виконання рішення суду, 02.03.2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Лозовою А.І. в присутності представника Стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» Іванової Ю.О. та свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 було проведено опис та накладено арешт на майно визначене виконавчем листом №761/26965/14-ц, зокрема нежилі приміщення (в літері «А») загальною площею 107,80 кв.м., в тому числі №№ 1,2,3,4 площею 72,00 кв.м., місце спільного користування площею 35,80 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2. Після чого, приміщення було опечатано та передано на відповідальне зберігання представнику ПАТ «Укрсоцбанк» Івановій Ю.О., як відповідальному зберігачеві майна.

Відповідно до ст.53 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку. Готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих.

Згідно ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов'язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом. (ч. 6 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження»).

За змістом оглянутих судом копій постанов від 02.03.2017р. вбачається про їх складення у відповідності до вимог законодавства України, без пошкодження дверей, що вказує на добровільне їх відкриття і опис без примусового проникнення в приміщення. Жодних заперечень щодо невідповідностей заходів в постановах учасниками виконавчих дій не зазначено.

Суд критично ставиться до тверджень представника Скаржника, що при здійсненні державним виконавцем своїх повноважень, останній шляхом псування вхідних замків незаконно проник до приміщення офісу АДРЕСА_3, яке належить ОСОБА_10, оскільки вони спростовуються наданими представником Стягувача фотокопіями та письмовими поясненнями, які вказують на безперешкодне та добровільне входження до спірного приміщення.

Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України, Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, дослідивши мотиви і обґрунтування, викладені у скарзі, суд вважає дії державного виконавця відповідають вимогам Закону, а тому підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 не вбачається.

Керуючись ст. 3,4, 25, 26, 27, 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 383-387 ЦПК України , суд, -

вирішив:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м.Києві про визнання дій протиправними та скасування постанови про опис та арешт майна від 02.03.2017 року у виконавчому провадженні №48960090, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Осаулов А.А.