Справа № 450/2524/15 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/1553/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.

з участю: відповідачки ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 бо ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Шаравара Оксана Романівна про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Шаравара Оксана Романівна про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, посилаючись на те, що спадкодавець ОСОБА_8 за час свого життя набув право власності майно. ОСОБА_4, була дружиною спадкодавця, а відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_10 є дітьми спадкодавця. Спадкування після смерті спадкодавця здійснюється за законом та частки спадкоємців мають бути рівними.

З урахуванням зазначених обставин та заяви про збільшення позовних вимог, просила визнати вклад спадкодавця ОСОБА_8, 1948 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 як єдиний та внесений ним за життя в будівництво та набуття всіх майнових прав на садовий будинок АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_4, ідентифікаційний код НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її батька ОСОБА_8, 1948 року народження на 1/4 частини садового будинку загальною площею 63,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та 1/4 частини земельної ділянки площею 0,0412 га для - садівництва в садівничому кооперативі «Поляна» за адресою: с. Скнилів, Пустомитівського, Львівської області.

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернулась з зустрічним позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати за нею право власності на 5/8 частки у садовому будинку АДРЕСА_1 та 1/4 частини земельної ділянки площею 0,0412 га для - садівництва в садівничому кооперативі «Поляна» за адресою: с. Скнилів, Пустомитівського, Львівської області; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Позивач за зустрічним позовом як на підставу свого позову покликається, що нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Шаравара Оксаною Романівною безпідставно не видається свідоцтво про право на частку спадщині ОСОБА_8, оскільки нотаріусом було відкладено вчинення нотаріальних дій до вирішення спору між сторонами Сихівським районним судом м. Львова. Після набрання законної сили рішенням Сихівського районного суду Львівської області нотаріусом і надалі не вчинені нотаріальні дії по видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач за зустрічним позовом при визначені частки у спадщині виходить із того, що спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю її та спадкодавця, тому з урахування того, що спадкуванню підлягає 1/2 частині спірного будинку, а також того, що спадкоємців разом із нею є чотири, її загальна частка в спірному будинку складає 5/8 частин, з яких 1/2 належить особисто позивачеві за зустрічним позовом, як частка у спільному сумісному майні, а 1/8 частка будинку спадкується нею як спадкоємцем першої черги спадкування після смерті спадкодавця.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/4 частину садового будинку загальною площею 63,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0412 га на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, для ведення садівництва, що належала ОСОБА_8 на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 05 червня 2007 року.

У визнанні вкладу спадкодавця ОСОБА_8, 1948 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 єдиним та внесеним ним за життя в будівництво та набуття всіх майнових прав на садовий будинок АДРЕСА_1, - відмовлено.

Позовні вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2, - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/4 частину садового будинку загальною площею 63,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0412 га на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, для ведення садівництва, що належала ОСОБА_8 на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 05.06.2007 року.

У задоволенні позовних вимог позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 в іншій їх частині,- відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд всупереч вимогам ЦПК України не з'ясовував те,що ОСОБА_2 та ОСОБА_8 спільною працею та коштами брали участь у набутті спірного майна, а саме здійснювали ремонт та реконструкцію спірного будинку, проводили комунікації та зробили спірний будинок придатним для життя, про що йдеться в письмових поясненнях свідків, а також вказані обставини встановлені судовими рішеннями у справі №450/426/14 та №464/10883/14-ц, які не потребують доказування.

Вважає, що їй, як пережившій дружині ОСОБА_8, належить право власності на 1/2 частки в спільному майні подружжя, набутого за час шлюбу, а 1/2 частка ОСОБА_8 у спільній сумісній власності подружжя, буде спадкуватися відповідно до закону в порядку черговості. Оскільки, до першої черги спадкування входять троє дітей померлого і його дружина, то частка ОСОБА_8 підлягає поділу між ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10 та ОСОБА_2, в рівних частках., Тобто кожному з них за законом належить 1/8 частки на будинок. Враховуючи наведене, ОСОБА_2 належить право власності на 1/2 частку будинку, як спільне майно набуте за час шлюбу та 1/8 частки, як майно успадковане за законом, а всього - 5/8 частки спірного майна і по 1/4 частки на земельну ділянку площею 0,0412 га.

Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно установлено судом першої інстанції, згідно Свідоцтва про право власності на нерухому майно серії НОМЕР_3 від 30 грудня 2011 року за ОСОБА_8 зареєстровано право власності на садовий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 7) Свідоцтво про право власності від 30 грудня 2011 року видане Скнилівською сільською радою на підставі рішення виконкому № 101 від 13 грудня 2011 року (а.с. 11), що стверджується Витягом № 32750764 від 30 грудня 2011 року (а.с. 8)

З оцінювального акту вбачається, що садове господарство складається з: А- 1 - садовий будинок, Б- вбиральня, № 1 - хвіртка, № 2 - огорожа, І - заміщення. Із оцінювального акту господарсько - побутових будівель та дворових споруд (а.с. 15-16); садовий будинок збудований 1983 року, прибудова з інженерним обладнанням збудована 1984 року, тамбур збудований 2008 року, ганок збудований 1983 року.

Згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 05 червня 2007 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Скнилівської сільської ради від 11 січня 1996 року, за ОСОБА_8 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0, 0412 га на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, для ведення садівництва (а.с. 146)

Із Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 26 грудня 2011 року вбачається, що 26 грудня 2011 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 (а.с. 134)

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Верховний Суд зазначає, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох (п.23 Постанови).

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності, як зазначає Верховний Суд України, майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню (п.24 Постанови).

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила. Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя (правова позиція ВСУ у справі № 6-612цс15).

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Враховуючи те, що норми ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих ним повноважень судом створені належні умови для надання сторонами доказів, заявлення клопотань витребування додаткових доказів.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_2 не доведено факту, що джерелом набуття спірного житлового будинку АДРЕСА_1, який є предметом спору, були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_2.

Крім того, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 08 жовтня 2014 року у справі № 450/426/14 встановлено, такі обставини, що не підлягають доказуванню, згідно ч.3 ст.60 ЦПК України: ОСОБА_13 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_8 з серпня 1972 р., який був розірваний рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16 травня 2002 р., розірвання шлюбу зареєстровано 23 липня 2002р. у відділенні ЗАЦС Галицького районного суду. Спірний будинок без прибудови гаражу, комори, санвузла, був побудований у 1983-1984рр., що підтверджується характеристикою будинку, господарських будівель та споруд, складеного КП Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», тобто в період перебування ОСОБА_13 та ОСОБА_8 у зареєстрованому шлюбі і відповідно до положень ст. 22 Кодексу про шлюб і сім'ю Української PCP, який був чинний на час його будівництва, належить до спільної сумісної власності подружжя (а.с. 86 -87)

Вказаним рішенням Апеляційного суду Львівської області відмовлено за пропуском строку позовної давності в позові ОСОБА_13 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Шаравара Оксана Романівна про поділ спільного майна подружжя.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_4 про визнання вкладу спадкодавця ОСОБА_8, 1948 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, єдиним та внесеним ним за життя в будівництво та набуття всіх майнових прав на садовий будинок АДРЕСА_1 та спростував твердження ОСОБА_2 про її право на 1/2 частину спірного житлового будинку як на спільне сумісне майно подружжя.

Із спадкової справи № 09 /2012 вбачається, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 19 квітня 2012 року.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст.1220 ЦК України у день смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло все майно, зокрема і Згідно вимог ч. 1 ст. 1218 ЦК України у склад спадщини ОСОБА_8, садовий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0412 га для ведення садівництва.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Матеріалами справи та судом установлено, що ОСОБА_8 заповіту не склав, тому спадкування після його смерті має відбуватися за законом почергово. До спадкоємців першої черги спадкування після смерті ОСОБА_8 належать:

ОСОБА_14 дочка спадкодавця, факт родинних відносин першої лінії споріднення між спадкодавцем та ОСОБА_14 підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_6 від 16.10. 1981 року. Прізвище «ОСОБА_14» було змінено на «ОСОБА_14» внаслідок укладення шлюбу з ОСОБА_15, що стверджується Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_7 від 02.09. 2003 року.

ОСОБА_4 дочка спадкодавця, факт родинних відносин першої лінії споріднення між спадкодавцем та ОСОБА_4 підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_8 від 02.09. 1975 року.

ОСОБА_9 син спадкодавця, факт родинних відносин першої лінії споріднення між спадкодавцем та ОСОБА_9 підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_9 від 09.08. 20012 року.

ОСОБА_2 дружина спадкодавця факт родинних відносин першої лінії споріднення між спадкодавцем та ОСОБА_2 підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 26.12. 2011 року.

Згідно ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Враховуючи, що спадкоємців до майна померлого є чотири, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що кожен із спадкоємців має успадкувати 1/4 частину від загального складу спадщини.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_16 - ОСОБА_17 - відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.