1Справа № 335/1604/17 2/335/887/2017
«28» березня 2017 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді Апаллонової Ю.В.
при секретарі Кудряшовій Ю.І.
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського районного суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ПАТ «Креді ОСОБА_2» до ОСОБА_3, третя особа ТОВ «ТД «Комерц-Гранд» про стягнення заборгованості, суд -
08.02.2017 року ПАТ «Креді ОСОБА_2» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа ТОВ ТД «Комерц-Гранд» про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 01 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Креді ОСОБА_2» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД Комерц-Банк» було укладено Договір про надання банківських послуг №28-г/2014 (в подальшому Договір про надання послуг), відповідно до умов якого Клієнту встановлено Генеральний ліміт в сумі 374 244,00 грн, строком до 30 листопада 2017 року .
В забезпечення повного виконання зобов'язань Клієнта за Договором про надання банківських послуг, 01 грудня 2014 року між Банком та ОСОБА_3, укладено Договір поруки №1/28-г/2014 .
В силу ч. 1 ст. 543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обов'язку у повному обсязі від усіх солідарних боржників разом, так і від кожного з солідарних боржників окремо. Частина 2 цієї етап, чітко встановлює, що солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.
Проте, всупереч вищевказаних норм ЦК України та умов Договору про надання банківських послуг. Клієнтом систематично порушуються прийняті на себе зобов'язання по погашенню Кредиту, наданого на умовах пункту 14 Договору про надання банківських послуг та Кредитної заявки №1 від 01 грудня 2014 року.
У звязку із зазначеним, просив суд стягнути з відповідача суму боргу 157356,58 грн.та витрати по сплаті судового збору.
Під час розгляду справи позивач зменшив розмір позовних вимог та просить суд стягнути з заборгованість за договором станом на 21.03.2017 року у розмірі 118271,62 грн. та судові витрати, повернувши надлишково сплачений судовий збір.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги у розмірі викладеному у заяві про зменшення позовних вимог підтримує у повному обсязі та просить задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. Також просить суд повернути надлишково сплачений судовий збір. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідно до ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від відповідача не надходило.
Третя особа у судове засідання вдруге не зявилася, повідомлена належним чином.
Прийнявши до уваги думку представника позивача щодо вирішення справи в заочному порядку, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов ПАТ «Креді ОСОБА_2» підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантється судовий захист його прав і свобод.
Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі.
Судом встановлено та матеріалами справи доведено, що 01 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Креді ОСОБА_2» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД Комерц-Банк» було укладено Договір про надання банківських послуг №28-г/2014 (в подальшому Договір про надання послуг), відповідно до умов якого Клієнту встановлено Генеральний ліміт в сумі 374 244,00 грн, строком до 30 листопада 2017 року .
Відповідно до умов ст. 3 Договору про надання банківських послуг, ОСОБА_2 надає на вимогу Клієнта Банківську послугу, а Клієнт приймає Банківську послугу та зобов'язується належним чином виконувати зобов'язання, що встановлені в Договорі відносно такої Банківської послуги, в тому числі своєчасно і повному обсязі здійснювати оплату послуг Банку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розу а на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог пункту 3 Договору про надання банківських послуг плата за користування Банківською послугою у вигляді процентів розраховується на підставі процентної ставки. Плата у вигляді процентів має здійснювались у валюті Банківської послуги, відносно якої вони розраховуй Розрахунок процентів здійснюється на щоденній основі. Проценти розраховуються протягом строку, що обчислюється днями та дорівнює кількості днів від дати надання Банківської послуги, включаючи надання, до дати виконання Клієнтом всіх зобов'язань щодо такої Банківської послуги, не включаючи останній день такого виконання .
Так, в межах Договору про надання банківських послу на підставі Кредитної заявки №1 від 01.12.2014 року Клієнтом отримано від Банку Кредит в сумі 374244,00 грн., процентна ставка 14,0% річних з щомісячним погашенням заборгованості, кінцева дата погашення Кредиту 30 листопад 2017 року. Кредит надавався шляхом перерахування коштів на рахунок продавця транспортного за відповідно до реквізитів, визначених у Кредитній заявці.
В забезпечення повного виконання зобов'язань Клієнта за Договором про надання банківських послуг, 01 грудня 2014 року між Банком та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №1/28-г/2014.
Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України та статті 3 Договору поруки визначено, що в силу поруки, що виникає на підставі Договору поруки, Поручитель поручається перед Банком за повне та своєчасне виконання Боргових зобов'язань. Поручитель відповідає перед Банком за порушення Боргових зобов'язань. Банк має право у разі порушення Клієнтом Боргових зобов'язань одержати задоволення своїх вимог за рахунок майна Поручителя. Порукою за Договором поруки забезпечуються вимоги Банку відносно Боргових зобов'язань в повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами Договору, а також відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за Борговими зобов'язаннями, і збитків, завданих порушенням Боргових зобов'язань. Порукою забезпечене виконання як дійсного зобов'язання, так і задоволення вимог які можуть виникнути в майбутньому на підставі Договору. Взаємні права і обов'язки Банку та Поручителя виникають з моменту підписання Договору поруки Сторонами.
Статтею 7 Договору поруки визначено, що у разі порушення Боргових зобов'язань Клієнт та Поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники, незалежно від того, направлена Вимога до Поручителя чи ні, та незалежно від того, чи направлена Вимога до Клієнта чи ні. Поручитель відповідає перед Банком за виконання Боргових зобов'язань у тому ж обсязі, що і Клієнт, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Аналогічні вимоги щодо відповідальності поручителя зазначено в ст. 554 ЦК України, відповідно до умов якої, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Проте, всупереч вищевказаних норм ЦК України та умов Договору про надання банківських послуг, Клієнтом систематично порушуються прийняті на себе зобов'язання по погашенню Кредиту, наданого на умовах пункту 14 Договору про надання банківських послуг та Кредитної заявки №1 від 01 грудня 2014 року.
У звязку із чим на адресу відповідача та третьої особи 23.01.2017 року було надіслані вимоги про дострокове виконання боргових зобовязань, однак, зазначені вимоги Банку виконані не були, отримані відповідачем та трьою особою (а.с.30,31).
Згідно пункту 14 Договору про надання банківських послуг за обставини порушення Клієнтом будь- яких платіжних (грошових) зобов'язань за Договором, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України річних, що діє на момент (протягом строку) такого порушення, від суми таких порушених зобов'язань за кожний день прострочення.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість за договором станом на 21.03.2017 року становить 118271,62 грн. і складається з заборгованості за рахунком строкової заборгованості 0,00 грн., рахунком простроченої заборгованості 115853,18 грн., рахунком нарахованих відсотків за період з 01.03.2017 року по 21.03.2017 року -947,38 грн., рахунком прострочених відсотків - 0,00 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту- 118271,62 грн.
У відповідності зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Стаття 526 ЦК України зазначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Стаття 1049 ЦК України зазначає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Згідно ч. 1ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.
Таким чином, сума заборгованості підлягає стягненню з поручителя, отже позовні вимоги про стягнення заборгованості законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до приписів ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Під час судового засідання позивач просив суд повернути надлишково сплачений судовий збір у звязку із зменшенням позовних вимог, про що також зазначив у заяві про зменшення розміру позовних вимог.
З матеріалів справи встановлено, що ПАТ «Креді ОСОБА_2» сплачено за подання позову відповідно до платіжного доручення №670972 від 07.02.2017 року 2360,35 грн., із ціни позову -157356,58 грн, під час слухання справи вимоги зменшено до 118 271,62 грн., отже за даним позовом розмір судового збору становить 1774.07 грн., тому позивачу слід повернути надлишково сплачений судовий Таким чином, на користь позивача відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» підлягає поверненню надлишково сплачений судовий збір у розмірі 585 гривень 65 копійок
Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідачів слід стягнути понесені позивачем документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1774,07 грн.
Керуючись ст. ст.3, 10,11, 57-61, 88, 212, 214, 215, 218, 224-226ЦПК України,суд,
Позов ПАТ «Креді ОСОБА_2» до ОСОБА_3, третя особа ТОВ «ТД «Комерц-Гранд» про стягнення заборгованості, задовольнити .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя: Ю.В. Апаллонова