АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

23 березня 2017року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2

на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 27 грудня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Нова» про відшкодування шкоди,завданої внаслідок ДТП ,-

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача. Посилаючись на те,що з вини відповідача 21.06.2016 року відбулася ДТП у наслідок якої був пошкоджений належний йому автомобіль марки «Mercedes» чим йому спричинена матеріальна шкода у розмірі 45 873.92 грн.,просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь заподіяну матеріальну шкоду у зазначеному розмірі,а також 1 350 грн.- вартості автотоварознавчого дослідження та судовий збір.

Рішенням Дніпровьского районного суду м.Києва від 27 грудня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1, діючи в інтересах позивача, подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позову у повному обсязі. Посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду першої інстанції,порушення норм матеріального та процесуального права,помилковість та суперечливість висновків суду. Вважає,що у суду не було підстав для відступлення від правових позицій ВСУ щодо реалізації абсолютного права позивача на відшкодування шкоди безпосередньо винною особою,які є обов'язковими для усіх судів України.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представник відповідача ОСОБА_4просив апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вважав встановленим факт ДТП з вини відповідача та заподіяння матеріальної шкоди рухомому майну позивача. Однак виходив з того, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «СК «Нова», згідно поліса передбачено ліміт відповідальності у зв'язку із заподіянням шкоди майну в розмірі 50 тис. грн., що у свою чергу повністю покриває заявлену до стягнення з відповідача суму страхового відшкодування. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення з нього завданої шкоди є підставою для відмови у позові про виплату страхового відшкодування до особи, яка заподіяла шкоду, у відповідному розмірі.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду оскільки вони зроблені із порушенням норм матеріального та процесуального права, є помилковими і суперечливими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 21 червня 2016 року о 18 годині 27 хвилин на перехресті бульвару Перова та проспекту Ватутіна в м. Києві відбулася ДТП за участю автомобіля «Renault», д.н.з.НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Mercedes», д.н.з.НОМЕР_6 під керуванням власника цього автомобіля - ОСОБА_2, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів.

Винним у даній ДТП визнаний водій ОСОБА_3 який притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень в дохід держави згідно з постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року ( а.с.7-8).

Відповідно до Звіту № 988 про оцінку автомобіля автомобіля «Mercedes», д.н.з.НОМЕР_6 вартість матеріального збитку,завданого його власнику в результаті ДТП складає 45 873.92 грн.(а.с.9-27).

Позивач вимог до страховика про стягнення страхового відшкодування не пред'являв.

Відповідно до листа Національної комісії,що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 15.12.2016 року № 10276/13-9 ( а.с.77-78) 12.05.2016 року Нацкомфінпослуг прийнято розпорядження № 1002 про анулювання ліцензії на продовження страхової діяльності ПрАТ «СК «Нова», а 18.08.2016 року прийнято розпорядження № 2008 про виключення з Державного реєстру фінансових установ та анулювання свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ПрАТ «СК «Нова».

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик).

Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий може відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16 , постанові від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16, які відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК є обов'язковими для всіх судів України.

Суд першої інстанції,відмовляючи у задоволені позову безпідставно відступив від даних правових позицій ВСУ та не забезпечив реалізацію абсолютного права позивача на відшкодування заподіяної йому внаслідок ДТП матеріальної шкоди безпосередньо відповідачем - як заподіювачем цієї шкоди,не звернув уваги,що саме з таким позовом у даному випадку звертався позивач,а не з позовом про стягнення страхового відшкодування або витрат за відновлювальний ремонт,як зазначив суд.

Виходячи з наведеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі,стягненні з відповідача на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди 45 873.92 грн. відповідно до Звіту про оцінку вартості шкоди, витрат на проведення оцінювання вартості матеріальних збитків- 1 350 грн., та відповідно до ст.88 ЦПК України - витрат по оплаті судового збору - 1157 грн. 52 коп., а всього : 48381 грн.44 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314,316,317ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 задовольнити .

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 27 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Нова» про відшкодування шкоди,завданої внаслідок ДТП задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого у АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого у АДРЕСА_2.,ідентифікаційний код НОМЕР_4, у відшкодування: - матеріальної шкоди -45 873 грн.92 коп., витрат на проведення оцінювання вартості матеріальних збитків- 1 350 грн., витрат по оплаті судового збору - 1157 грн. 52 коп., а всього : 48381 ( Сорок вісім тисяч триста вісімдесят одну) грн.44 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 755/13447/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3453/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П..

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.