Справа №2-94/2010
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2017 Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді - Гудкова С. В.

при секретарі Яценко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни справу за скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на дії державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ПАТ «Укргазбанк» звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1, мотивуючи свою скаргу тим, що постановами державного виконавця Матвієнко А.В. від 05.10.2016 року по виконавчим провадженням ВП №40434730 та ВП №40434920 в порядку п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» повернуто стягувачеві виконавчі листи №2-94/2010, видані 30.04.2010 року Апеляційним судом Полтавської області щодо примусового стягнення коштів в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укргазбанк» в сумі 2180656, 19 гривень.

Згідно висновку державного виконавця у боржників відсутнє майно, на яке б можливо б було звернути стягнення, тому документ підлягає поверненню.

Скаржник не погоджується з винесеними державним виконавцем постановами, оскільки державним виконавцем було здійснено заходи лише щодо розшуку нерухомого майна, а щодо розшуку рухомого майна, належного боржникам, державним виконавцем заходи не вживались. Також державним виконавцем не зясовано щодо наявності чи відсутності грошових коштів у боржників, чи отримують вони заробітну плату, пенсію тощо.

Скаржник прохає суд скасувати постанови державного виконавця Матвієнка А.В. від 05.10.2016 року по виконавчим провадженням ВП №40434730 та ВП №40434920, винесені в порядку п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» щодо повернення стягувачу виконавчі листи №2-94/2010, видані 30.04.2010 року для примусового виконання рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укргазбанк» боргу в сумі 2180656, 19 гривень та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу.

В судове засідання представник скаржника не зявився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, на вимогах скарги наполягав, прохав задовольнити.

Державний виконавець Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 щодо скарги заперечує, прохає відмовити у задоволенні скарги, пояснивши, що ним було вжито вичерпні заходи стосовно звернення стягнення на майно боржника, але вищезазначене майно перебуває під арештом на підставі постанов слідчих прокуратури, а тому майно боржника не представилось реалізувати.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши державного виконавця, вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Судом встановлено, що на підставі рішення Апеляційного суду Полтавської області від 08.04.2010 року Лубенським міськрайонним судом скаржнику видано виконавчі листи про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укргазбанк» боргу в сумі 2180656, 19 гривень та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу.

Постановами державного виконавця Лубенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1 від 05.10.2016 року вищевказані виконавчі листи повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.4,6) у звязку з тим, що у боржників відсутнє майно, на яке б можливо було звернути стягнення.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець має також інші зобовязання, передбачені цією статтею, і на думку суду, ці обовязки не було виконано в ході виконавчого провадження державним виконавцем Матвієнком А.В.

З тексту постанов про повернення виконавчих документів вбачається, що за боржниками рахується нерухоме майно, однак, звернути стягнення на нього неможливо, оскільки воно перебуває під арештом за постановами слідчих прокуратури.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік підстав для повернення виконавчого документа стягувачеві. В своїй постанові державний виконавець посилається на п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якого, виконавчий документ повертається у випадку, коли у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем, відповідно до цього Закону, заходи щодо розшуку рухомого майна, а саме автомобіля, виявилися безрезультатними.

Державним виконавцем не надано суду докази про те, що в ході виконавчого провадження ним перевірялось наявність іншого рухомого майна боржників, зокрема, за місцем їх проживання та реєстрації. Також не підтверджений факт відсутності грошових коштів у боржників, та факт отримання ними заробітної плати, пенсії, тощо.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обовязковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та обєктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Державним виконавцем не було надано суду доказів, які б спростували твердження скаржника, викладені у скарзі, отже, суд приходить до висновку про передчасність постанов про повернення виконавчих листів, тому скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.10,18, 37 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 383, 387 ЦПК України,-

УХ В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на дії державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати постанови державного виконавця Матвієнка А.В. від 05.10.2016 року по виконавчим провадженням ВП №40434730 та ВП №40434920, винесені в порядку п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» щодо повернення стягувачу виконавчі листи №2-94/2010, видані 30.04.2010 року для примусового виконання рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укргазбанк» боргу в сумі 2180656, 19 гривень та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_4 С. В.