Справа № 263/4302/17
Провадження №2/263/1284/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Мельник І.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, що не в повному обсязі відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України, повинен містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення, оскільки від того наскільки правильно обрано спосіб судового захисту, залежить значною мірою і правильне вирішення спору та своєчасний і швидкий розгляд справи.

Як вбачається з поданої позовної заяви, остання за формою та змістом не в повному обсязі відповідає вимогам ст. ст. 7, 119 ЦПК України, а саме: позивачем всупереч вимогам ст. 7 ЦПК України позовна заява подана на російській мові.

Крмі того, у порушення вищевказаних вимог ЦПК України:

- позивачем не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податку відповідача або номер та серію паспорта, не надано їх копій;

- не надано підтвердження того, що зазначена позивачем адреса місця проживання відповідача є зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання або зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його перебування;

- до позовної заяви не додано підтвердження того, що повнолітній син мешкає разом із матірю за одною адресою, знаходиться на її утриманні.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Проте, на обґрунтування заявлених позовних вимог, суду не надано жодного доказу щодо витрат матері позивача, пов'язаних з навчанням сина, його утримання, її матеріального становища, доходів, матеріального становища відповідача.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя з відповідача на користь матері позивача ОСОБА_3 було стягнуто аліменти в розмірі ? частки усі видів заробітку щомісячно, починаючи з липня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. На підтвердження зазначеної обставини копії рішення суду позивачем не надано.

Оскільки порушення позивачем вимог ст. 119 ЦПК України тягнуть за собою постановлення ухвали про усунення недоліків (відповідно до вимог ст. 121 ЦПК України), суд вважає за необхідне постановити ухвалу про усунення зазначених недоліків, надавши позивачу строк для їх усунення.

При цьому судом враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав люди і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «ОСОБА_4 де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

У випадку невиконання ухвали позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Мельник