Провадження №2/263/1259/2017
Справа №263/4126/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С ТА Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів в розмірі одного прожиткового мінімуму на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України.

Відповідно до п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

В порушення вказаних вимог позивачем не зазначено доказів, що підтверджують факт проживання дитини разом з нею за адресою: АДРЕСА_1, вказаною в позові як адреса проживання позивача.

Виходячи з вимог чинного законодавств позивачу необхідно визначитись з позовними вимогами щодо розміру аліментів, які на її думку повинні бути стягнуті з відповідач на її власне утримання та обґрунтувати їх розмір.

Крім того, до позовної заяви на підтвердження зазнаених в ній обставин не надано відомостей про доходи позивача, перебування у декретній відпустці, доходи відповідача.

Дотримання вимог ст. 119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119, і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

При цьому судом враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав люди і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «ОСОБА_4 де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним надати строк для усунення недоліків позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 119, 120, 121 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - залишити без руху.

Запропоновувати позивачу усунути вищевказані недоліки в строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

У разі невиконання ухвали заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Мельник