пр.№2/756/1783/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді- Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення місце проживання дитини, посилаючись на те, що її з відповідачем подружнє життя не склалось через те, що вони різні по характеру люди, у них протилежні погляди на спільне сімейне життя. Не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного сімейного бюджету, проживають окремо. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якого позивач просить суд встановити з нею, з матір'ю дитини.

Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, пояснила, що примирення з відповідачем є неможливим, просила розірвати їхній шлюб, оскільки він носить лише формальний характер та просила встановити місце проживання дитини з нею.

В судовому засіданні відповідач позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу та встановлення місце проживання дитини з позивачкою.

Третя особа - представник Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача, надавши висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, подружжя перебуває в шлюбі, зареєстрованому 02.10.2015року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 2901 (а.с.5).

Від шлюбу подружжя має дитину: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Шлюбні відносини між подружжям не склались, через несумісність характерів, різні погляди на шлюб та сім'ю, втрату почуття любові та поваги один до одного, на момент розгляду справи в суді спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя та їх дітей, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, передбачено в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини», а також положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України містить «Регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини…».

Крім того, суд враховує норму ст. 141 Сімейного Кодексу України згідно якої мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно норми ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»: батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини».

Відповідно до ч.1 ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно Висновку Служби у справах дітей Оболонської РДА в м. Києві № 104-1423від 28.02.2017року, Оболонська районна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1., разом з матір'ю, ОСОБА_1, на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини.

Крім того, під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи той факт, що дитина 2013 року народження, проживає з матір'ю, визначене коло її спілкування з рідними матері, в інтересах дитини суд приходить до висновку, що на даний час доречним є проживання дитини разом з матір'ю - ОСОБА_1

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 62, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 141,160 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 02 жовтня 2015 року Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 2901 - розірвати.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів.

Суддя: О.М. Луценко