Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/6325/17 Головуючий у 1 інстанції: Воробйов А.В.
Провадження № 22-ц/778/2940/17 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Фесенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2017 року про забезпечення позову ОСОБА_3 до Державного підприємства «СЕТАМ», Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», третя особа: ОСОБА_4, про визнання результатів електронних торгів недійсними та визнання недійсними постанови та акта державного виконавця про передачу майна,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнив, до ДП «СЕТАМ», Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ПАТ «ТАСКОМБАНК», ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», третя особа: ОСОБА_4, про визнання результатів електронних торгів недійсними та визнання недійсними постанови та акта державного виконавця про передачу майна.

Просив визнати результати електронних торгів організовані, ДП «СЕТАМ» з реалізації лоту № 209008. а саме нежитлові приміщення за №148, 149, 156, 157, 158, 159, 160, 161, 163, 164, 165, 166, 167, 168, 175, 176, 177, 178, 179, 180 V поверху, сходова клітина І, ІІ, V поверху за адресою: АДРЕСА_1, та з реалізації лоту № 204938, а саме кімнати №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 підвалу та сходова клітина підвалу, за адресою АДРЕСА_1, постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Косінова І.В. від 16.05.2017 року № 42292804 та акт державного виконавця про передачу майна стягувачу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в рахунок погашення боргу від 16.05.2017 року № 42292804, постанови Головного державного виконавця відділу примусового виконанні рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Косінова І.В. від 16.05.2017 року № 42292804 та акт державного виконавця про передачу майна стягувачу ПАТ «Таскомбанк» в рахунок погашення боргу від 16.05.2017 року №42292804 недійсними.

В травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив застосувати заходи забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення №148, 149, 156, 157, 158, 159, 160, 161, 163, 164, 165, 166, 167, 168, 175, 176, 177, 178, 179, 180 V поверху, сходова клітина І, II, V поверху; розташовані за адресою: АДРЕСА_1; застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме нерухоме майно кімнати №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 підвалу та сходова клітина підвалу, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Вважає, оформлення та реєстрація права власності за стягувачами ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Таскомбанк» на вказане майно унеможливить виконання рішення суду та ускладнить процедуру повернення майна організатору торгів для організації повторних торгів, оскільки стягувачі здобудуть можливість безперешкодно відчужувати вищезазначене майно третім особам, що в свою чергу буде мати наслідком необхідність додаткового звернення за судовим захистом порушених прав.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2017 року заяву задоволено.

Заборонено вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення №148, 149, 156, 157, 158, 159, 160, 161, 163, 164, 165, 166, 167, 168, 175, 176, 177, 178, 179, 180 V поверху, сходова клітина І, II, V поверху розташовані за адресою: АДРЕСА_1- до розгляду справи по суті.

Заборонено вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме кімнати №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 підвалу та сходова клітина підвалу, розташовані за адресою: АДРЕСА_1- до розгляду справи по суті.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді, ПАТ «ТАСКОМБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За змістом п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходив забезпечення позову може призвести до незворотних наслідків, тому заява ОСОБА_3 є обґрунтованою.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 звернувся з позовом до ДП «СЕТАМ», Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ПАТ «ТАСКОМБАНК», ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», третя особа: ОСОБА_4, про визнання результатів електронних торгів недійсними та визнання недійсними постанови та акта державного виконавця про передачу майна.

Також позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення №148, 149, 156, 157, 158, 159, 160, 161, 163, 164, 165, 166, 167, 168, 175, 176, 177, 178, 179, 180 V поверху, сходова клітина І, II, V поверху; розташовані за адресою: АДРЕСА_1; та шляхом заборони вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме нерухоме майно кімнати №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 підвалу та сходова клітина підвалу, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

За роз'ясненнями п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, суд під час постановлення ухвали про забезпечення позову повинен переконатись в доцільності та обґрунтованості вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно із абзацом 3 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", ухвала про забезпечення позову постановляється відповідно до ст. 209 ЦПК України, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов до висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Із ухвали суду вбачається, що вона фактично не має обґрунтування як у необхідності застосування заходів забезпечення позову, так і необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії, а має лише посилання щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, без належного обґрунтування того, яким чином невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому в ухвалі не зазначено, яким чином заборона вчиняти певні дії забезпечить виконання можливого рішення суду про задоволення позову щодо визнання результатів електронних торгів недійсними та визнання недійсними постанови та акта державного виконавця про передачу майна.

З огляду на зазначене, ухвала суду підлягає скасуванню згідно із п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, з передачею питання щодо розгляду заяви про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» задовольнити частково

Ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2017 року про забезпечення позову у цій справі скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: