Номер провадження: 22-ц/785/4123/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Драгомерецького М.М.

суддів: Черевка П.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Бахірко А.Г.,

за участю: відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 02 лютого 2017 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

17 серпня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 10 січня 2012 року між сторонами по справі було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Однак, у порушення умов договору свої зобов'язання ОСОБА_3 належним чином не виконувала, у зв'язку з чим у неї, станом на 31 травня 2016 року, виникла заборгованість у розмірі 43 835, 90 гривень.

На даний час позичальник ухиляється від виконання своїх зобов'язань, заборгованості за договором не погашає, чим порушує права банку, в звязку із чим банк звернувся до суду із вказаним позовом та просив його задовольнити у повному обсязі, з наведених в позовній заяві правових підстав.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 02 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, але про розгляд справи він сповіщався належним чином. Тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін у справі в судове засідання не перешкоджає подальшому розглядові справи та доступі їх до апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем була надана заява про застосування строків позовної давності до позовних вимог заявлених ПАТ КБ «Приватбанк».

Проте з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За змістом ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно з ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.631 ЦК України стоком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Підстави припинення зобов'язань передбачені положеннями ст.ст.599, 601, 604, 609 України. Зокрема, згідно ст.559 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У судовому засіданні встановлено, що кредитні правовідносини між банком та відповідачкою ОСОБА_3 згідно договору б/н від 10 січня 2012 року є дійсними, про бажання їх припинити не висловлювала жодна із сторін, також у судовому порядку ці кредитні правовідносини недійсними чи припиненими не визнавалися.

Перебіг позовної давності відповідно до ст.264 ЦК України переривається вчиненням особи дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

До матеріалів справи додано належні та допустимі докази на підтвердження факту та розміру заборгованості за кредитним договором, серед яких - детальний розрахунок заборгованості по кредиту із зазначенням розміру відсоткової ставки, ставки пені, сум нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі - окремо по відсотках, пені, тілу кредиту; суму нарахувань по кожному з видів зобов'язань, у тому числі накопичувальним порядком.

Стороною відповідача такий розрахунок заборгованості жодним чином не спростовано, не наведено контррозрахунку, який би підтверджував факт повного або часткового погашення заборгованості за Договором, не надано доказів повної та своєчасної сплати заборгованості перед Банком та відсутності заборгованості за договором або її наявності у розмірі, що відрізняється від запропонованої Банком.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач дійсно отримала грошові кошти та неналежним чином виконував зобов'язання по сплаті заборгованості, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитом і подальшого звернення до суду.

Розрахунок відсотків за користування кредитом здійснюється з дати списання коштів з позичкового рахунка до майбутньої дати сплати відсотків, а також за період, що починається з попередньої дати сплати відсотків по поточну дату сплати відсотків. Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач здійснювала платежі на погашення кредитної заборгованості протягом 2012-2013р.р. Остання графа розрахунку заборгованості «Сума погашення за наданим кредитом» відображує розмір коштів сплачених за даним кредитним договором.

В 2013році відповідачем було сплачено: 17.01.2013 року 428 гривень, 21.01.2013 року - 330 гривень, 13.11.2013 року- 400 гривень що свідчить про визнання боргу перед Банком та переривання перебігу позовної давності. Зазначені платежі відображені в розрахунку заборгованості, зараховувались на сплату простроченого тіла кредиту.

Помилковим є висновок суду щодо пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду, враховуючи те, що останнє погашення відповідачем відбулося 13 листопада 2013року, що є перериванням строку позовної давності відповідно до ст.264 ЦК України, і саме з цієї дати перебіг позовної давності за вимогами про стягнення тіла кредиту, відсотків за користування, комісії, починається заново. Банк звернувся до суду з позовом в серпні 2016 року, тобто в межах трирічного строку.

Таким чином, враховуючи, що відповідач порушив умови договору, допустив порушення строків повернення кредиту, тому має його повернути. Враховуючи, що кредитний договір є дійсним та діючим, відповідач не спростував факт неповернення кредитних коштів та несплату процентів за користування кредитом, то законними є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Суд першої інстанції незаконно відмовив у задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності, оскільки не повно, не всебічно та не об'єктивно дослідив всі обставини справи, не надав належної оцінки доказам по справі, не врахував, що було переривання перебігу позовної давності у 2013 році. Крім того, заява відповідача на підставі якої судом було застосовано позовну давність до вимог банк не була підписана відповідачкою, що позбавляє суд можливості встановити особу, якою було подано зазначену заяву.

Суд помилково зазначає в рішенні про те, що відповідачем жодного платежу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором не здійснювалось та не враховує платежі здійснені в 2012-2013 роках. Зазначені обставини є важливими для встановлення факту переривання перебігу строку позовної давності та правильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 02 лютого 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 січня 2012 року у розмірі 43 835, 90 гривень, яка

складається із: заборгованості за кредитом - 4 786, 49 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом 33 385,80 гривень, заборгованості за пенею та комісією 3 100 гривень, штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 2 063,31 гривень, а також судові витрати по справі за подачу позовної заяви у розмірі 1 378 гривень, та апеляційної скарги 1 515, 80 гривень.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_4

ОСОБА_2