У Х В А Л А

Іменем України

"27" листопада 2017 р. м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мартинишин М.О.

при секретарі Стасишин А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання квартири спільною сумісною власністю, -

встановив:

в провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання квартири спільною сумісною власністю.

Представник позивача подав заяву про забезпечення позову по вказаній справі, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири №2а в будинку №30 по вул. Коновальця у м. Львові до набрання законної сили рішення у справі. В обґрунтування заяви вказує, що відповідач відмовилась в досудовому порядку вирішити спір щодо визначення квартири обєктом права спільної сумісної власності та за інформацією позивача відповідач має намір переоформити право власності на квартиру. А тому вважає, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускаються на будь якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, у тому числі, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до вимог ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності з роз'ясненнями, викладеними в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що така не підлягає до задоволення, оскільки в заяві про забезпечення позову представником позивача не наведено достатніх підстав того, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду. Одночасно, наведені представником позивача обставини про те, що відповідач може відчужити майно не обґрунтовані жодними обєктивними доказами, а тому не можуть бути взяті до уваги як підстави для забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та необхідності відмови у її задоволенні.

Керуючись ст. ст.4, 151-154 Цивільного процесуального кодексу України,-

ухвалив:

В задоволені заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання квартири спільною сумісною власністю - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, або протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Мартинишин М.О.