Справа № 310/6457/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

09 березня 2017 року Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого - судді Троценко Т. А.

При секретарі: Корнієнко М. Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український на Міжнародний Банк», треті особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, ОСОБА_4 про визнання частини договору іпотеки недійсним,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах малолітнього ОСОБА_2 2007 р. народження з позовною заявою, у якій вказала, що 12. 06. 2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - «ПУМБ») та ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 був укладений договір іпотеки № 5460527, за яким квартиру АДРЕСА_1 було передано Іпотекодержателю.

Малолітній ОСОБА_2 був народжений ІНФОРМАЦІЯ_1, і з цього часу вказана квартира була місцем його проживання разом з батьками, нею, як матір»ю та батьком ОСОБА_5, який має у даній квартирі 1/12 частку.

ОСОБА_5 не отримував дозволу органу опіки та піклування на передачу своєї частки квартири в іпотеку, таким чином були порушені права дитини.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 05. 02. 2013 року здійснене звернення стягнення на предмет іпотеки, і про це рішення вона як мати дізналася лише 12. 11. 2015 року після дій, спрямованих на її виселення з вказаної квартири.

Просить визнати іпотечний договір № 5460527 від 12. 06. 2007 року в частині передачі 1/12 частки квартири ОСОБА_5 таким, що порушує права малолітньої дитини, та визнати цей договір недійсним.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_11. підтримав позовні вимоги і просить задовольнити, пояснив, що заборонені будь -які дії, які вчиняються з нерухомим майном без дозволу органів опіки та піклування, якщо порушуються житлові права неповнолітньої дитини. Після народження дитини усі документи для реєстрації місця його проживання були передані до ЖЕКу, але чому дитину не прописали, не відомо, тому довідку для Банку на отримання кредитних коштів дали за відсутності зареєстрованої неповнолітньої дитини.

Представник відповідача за довіреністю Д»яконова К. І. до суду не явилася, у заяві просить розглядати справу за її відсутності, у задоволенні позовних вимог відмовити у відповідності до наданих заперечень.

Представник 3-ї особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради та ОСОБА_4 до суду не явилися, про день слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, і суд розглядає справу за їх відсутності на підставі наявних доказів.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 12. 06. 2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» з одного боку, ОСОБА_7 з іншого боку було укладено кредитний договір, за яким Банк надав позичальнику у кредит 20 000 доларів США.

У цей же день між Банком та ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір іпотеки, за яким предметом іпотеки виступила квартира АДРЕСА_1, договір посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Чуєвою Т. Т.

Власниками вказаної квартири були ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Як вбачається з копії свідоцтва про народження батьком малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_5, частка якого у вказаній квартирі згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно складає 1/12.

Згідно до п. 3. 3. 5 цього договору передбачено право ПАТ «ПУМБ» звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості Предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця, в тому числі у випадку невиконання вимоги Банку про дострокове виконання основного зобов'язання.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 05. 02. 2013 року на вказану квартиру як предмет іпотеки Банком звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Згідно до протоколу № 105860 проведення електронних торгів вказана квартира була продана на електронних торгах 03. 08. 2015 року, переможцем яких стала ОСОБА_4, що підтверджено Актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 21. 08. 2015 року.

У зв'язку з тим, що на час надання вказаної квартири в іпотеку в ній проживала неповнолітня дитина, і згода органу опіки та піклування на укладення цього договору отримана не була, і на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України мати неповнолітнього ОСОБА_2 2007 р. народження ОСОБА_1 просить визнати іпотечний договір недійсним у частині передання в іпотеки 1/12 частки квартири, що належала батьку дитини - ОСОБА_5.

Позивач посилається на ч. 2 та 3 ст. 18 закону України «Про охорону дитинства», яка передбачає, що члени сім»ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органі опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками та особами, що їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Проте у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України суд застосовує правовий висновок по справі № 6-2940 цс15, де зокрема, зазначено наступне.

Згідно з положеннями частин четвертої та п'ятої статті 177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло.

За змістом частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним.

За таких обставин вчинення батьками малолітньої дитини певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 СК України заборону. Проте сам по собі цей факт не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред'явлений позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували право членів сім'ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.

Малолітній ОСОБА_2 не мав і не має права власності на квартиру АДРЕСА_1. Він набув права користування житлом - зазначеною квартирою, як член сім'ї власника відповідно до статті 405 ЦК України, статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», та зберігає це право протягом часу перебування квартири в іпотеці.

За таких обставин у суду немає підстав для задоволення позову про визнання недійсними іпотечного договору, оскільки його укладення хоч і відбулося без попереднього дозволу органу опіки та піклування, проте не призвело до звуження обсягу, зменшення чи обмеження існуючого права малолітнього ОСОБА_2 на користування житлом - квартирою№ АДРЕСА_1.

Верховний Суд України доповнює правові висновки, викладені в постановах, прийнятих Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України 16 вересня 2015 року в справі № 6-392цс15, 16 грудня 2015 року в справі № 6-214цс15 та 20 січня 2016 року в справі № 6-1560цс15, наступною правовою позицією: правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов'язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, - звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Сам по собі факт відсутності обов'язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним.

З урахуванням вищевикладеного суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 177 СК України, ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 9 ЗУ «Про іпотеку», ст. ст. 10,60,212-215, 360-7 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бердянський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяТ. А. Троценко