САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/230/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

24.03.2017 року Самарський районній суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Береза І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації права власності та іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2017 року представник позивача ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи: Амур-Нижньодніпровський ВДВС ДМУЮ, Приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_5, Приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_6, Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР про визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації права власності та іпотеки. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступне. 13.06.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування нерухомого майна житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 677,9 кв.м. (житлова площа 290 кв.м.), який має реєстраційний номер 01, розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Новоміська, 38. Пізніше, 29.11.2016 року відповідне майно було здане ОСОБА_2 в іпотеку її сину ОСОБА_4 Позивач вважає зазначений договір дарування удаваним та, з огляду на численні та умисні порушення законодавства України при його укладенні, просить суд визнати відповідний правочин недійсним. ОСОБА_1 є стягувачем у виконавчому провадженні №49954819 від 26.01.2016 року та заінтересованою особою відносно арештованого майна боржника ОСОБА_3 Державною виконавчою службою в рамках виконавчого провадження було накладено арешт на будинок ОСОБА_3, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Новоміська, буд.38. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження видана Амур-Нижньодніпровським ВДВС ДМУЮ 26.01.2016 року на виконання судового рішення у справі №2/199/2504/15 про стягнення заборгованості. 23 травня 2016 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №202/2993/16-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії та скасування арешту було ухвалено заочне рішення, на підставі якого 13.06.2016 року з нерухомого майна ОСОБА_3 було знято арешт. Заочним рішенням Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська позовні вимоги позивача задовольнив частково у частині зобовязання укласти договір купівлі-продажу майна з позивачем останньому було відмовлено, але арешт з майна знятий. Позивач, дізнавшись про наявність відповідного судового рішення, а сталося це лише у вересні 2016 року після його фактичного виконання, то швидко, як тільки міг звернувся до Апеляційного суду Дніпропетровської області із скаргою. Однак, ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року, заочне рішення від 23 травня 2016 року було скасоване та призначено цивільну справу в загальному порядку. Разом з тим Апеляційний суд Дніпропетровської області відмовив йому у розгляді апеляційної скарги, у звязку із тим, що заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська скасоване. Виходячи з вищевикладеного, позивач вважає, що якщо заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2016 року було скасовано, тоді будь-які припинення обтяжень спірного нерухомого майна, які мали місце внаслідок його прийняття є нікчемними. Фактично, відповідач ОСОБА_3 за спірним договором дарування відчужив майно, яке не мав права передавати у власність іншій особі в силу дійсного і законного обтяження у вигляді арешту, що був накладений державним виконавцем Приновою С.Г. на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі №2/199/2504/15, що набрало законної сили 13.01.2016 року. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір дарування від 13.06.2016 року, скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Новоміська, 38, визнати недійсним договір іпотеки нерухомого майна від 29.11.2016 року та скасувати у державному реєстрі іпотек рішення про державну реєстрацію іпотеки і заборону на відчуження нерухомого майна.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, причини неявки суду невідомі, повідомлялися належним чином, у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України.

Треті особи Приватні нотаріуси ДМНО ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не зявилися, але надали заяви, у якій просили розглянути справу без їх участі.

Представник третьої особи Амур-Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений, ніяких заперечень суду не надіслав.

Представник третьої особи Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР у судовому засідання покладався на розсуд суду.

Приймаючи до уваги пояснення представників позивача та третьої особи, письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що постановою заступника начальника Амур-Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_8 №ВП 49954819 від 26.01.2016 року накладено арешт на майно боржника відповідача ОСОБА_3 по виконавчому листу № 2/199/2504/15, виданого 22.01.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості за договором позики з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 124500,00 грн. та судових витрат у розмірі 1245,00 грн., а всього 127745,00 грн. (а.с.10).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії та скасування арешту, скасовано арешт нерухомого майна №11586340, накладений 13.10.2015 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська згідно хвали суду від 05.10.2015 року в рамках справи №199/5173/15-ц, та скасовано арешт №13761370, накладений 18.03.2016 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 49954819 від 26.01.2016 року в частині його накладення на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Новоміська, буд. 38 (а.с.12-13).

13 червня 2016 року між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування, згідно з умовами якого ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Новоміська, буд. 38. Договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі за №660 (а.с.17).

На підставі договору іпотеки від 29.11.2016 року, посвідченого Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, відповідач ОСОБА_2 передала своєму сину відповідачу ОСОБА_4 в іпотеку житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Новоміська, буд. 38 (а.с.41-42).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2016 року, заочне рішення від 23.05.2016 року скасовано та цивільна справа призначена до розгляду в загальному порядку (а.с.15).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2016 року, позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії та скасування арешту залишено без розгляду (а.с.16).

Приймаю рішення про задоволення позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Аналізуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що спірні договори були укладені відповідачами з метою унеможливлення звернення стягнення на належний відповідачу ОСОБА_3 домоволодіння при виконанні рішення суду про стягнення з нього грошових коштів на користь ОСОБА_1, тобто не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Таким чином, суд вважає, що при укладенні спірних договорів відповідачами було порушено вимоги ч.5 ст.203 ЦК України.

Частиною 1 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою для недійсності правочину є недодержання вимог в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Згідно ч.1 ст.216 ЦПК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

У звязку з визнанням оспорюваного договору дарування недійсним, суд вважає необхідним застосувати наслідки недійсності правочину та повернути сторони до свого первинного стану, шляхом скасування державної реєстрації на права власності за ОСОБА_2, визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна та скасування державної реєстрації обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно.

Враховуючи, що рішення у справі було ухвалено на користь позивача, то відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягнення в рівних частках судовий збір у розмірі 6176 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 202, 203, 215, 216, 234, 236, 717 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 6-8, 10, 11, 57-64, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку №38 по вул. Новоміська у м. Дніпро між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 13 червня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №660.

Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Новоміська, 38, номер запису про право власності 14965736.

Визнати недійсним договір іпотеки нерухомого майна між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 29.11.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за №1464.

Скасувати державну реєстрацію обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно за адресою: м. Дніпро, вул. Новоміська, 38, накладену на підставі договору іпотеки від 29.11.2016 року, номер запису про обтяження 17712522.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справу в сумі 6176 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.П.Румянцев