Справа №577/346/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Гетьман В. В.
Номер провадження 22-ц/788/563/17 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 лютого 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Конотопської міської ради Сумської області, треті особи: Відділ з питань Державної реєстрації Конотопської міської ради, Комунальне підприємство «Конотопське МБТІ», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності за набувальною давністю, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що на підставі рішення Конотопської міської ради № 25 від 29 січня 1991 року його сім'ї позивача був виданий ордер за № 270 на вселення у квартиру АДРЕСА_1. Наказом директора Конотопського заводу продтоварів від 03 липня 2001 року аварійна кв.АДРЕСА_4, всі господарські будівлі передано йому, зобов'язавши провести ремонтні роботи за його рахунок квартира АДРЕСА_2 де проживала ОСОБА_7, була в аварійному стані, і остання залишила її йому. З часом він зробив капітальний ремонт всього будинку АДРЕСА_3 Власником вказаного будинку був Конотопський завод продовольчих товарів, якому вони платили комунальні платежі до 2002-2003 років, однак завод був ліквідований, правонаступник відсутній. Починаючи з 2001 року він з сім"єю на законних підставах відкрито та безперервно користуються вказаним будинком, як своєю власністю, ніхто більше на нього не претендує, що і змусило звернутись з позовом до суду. Просив визнати за ним право власності на будинковолодіння АДРЕСА_3 у порядку набувальної давності.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 лютого 2017 року відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що позивачем не доведено наявність підстав для визнання за ним права власності за набувальною давністю на будинок АДРЕСА_3.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, так як він є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам і вимогам закону.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Конотопської міської ради № 25 від 29 січня 1991 року сім'ї позивача був виданий ордер за № 270 на вселення у квартиру АДРЕСА_1. Наказом директора Конотопського заводу продтоварів від 03 липня 2001 року аварійна кв.АДРЕСА_4, всі господарські будівлі передано йому, зобов'язавши провести ремонтні роботи за його рахунок. Квартира АДРЕСА_2 де проживала ОСОБА_7, була в аварійному стані, і остання залишила її йому. З часом він зробив капітальний ремонт всього будинку АДРЕСА_3 Власником вказаного будинку був Конотопський завод продовольчих товарів згідно інвентарної справи, яка була погашена 02 грудня 2000 року. Як вбачається з даної інвентарної справи (а.с. 44) домоволодіння АДРЕСА_3 на підставі рішення виконкому Конотопської міської ради від 28 лютого 1957 року, протокол № 37 зареєстровано на праві власності за Конотопським міськхарчокомбінатом, реєстровий номер № 348. До 2003 року даному підприємству позивач сплачував комунальні платежі.

Згідно довідки - характеристики складеної КП «Конотопське МБТІ» від 29 грудня 2016 року право власності на домоволодіння АДРЕСА_3 не зареєстровано. До складу домоволодіння входять: житловий будинок літ «А-1», літня кухня літ. «В», погріб літ. «пг», вбиральня літ. «Ж», літній душ літ. «З», навіс літ «Л», гараж літ. «М», огорожа АДРЕСА_1-Б, дворовий водогін «І». Загальна площа складає 101,6 кв.м., житлова площа 64,8 кв.м., площа земельної ділянки складає 1097 кв.м. Інформація про реєстрацію права власності надана станом на 29 листопада 2012 року. Самочинно зайнято 197 кв.м. земельної ділянки. Самочинно побудовано гараж «М» та самочинно три квартири об'єднані в одну.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Тобто володіння визнається добросовісним, за умови якщо володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю.

Як в суді першої так і апеляційної інстанції позивач не заперечував, що спірне домоволодіння належить Конотопському заводу продовольчих товарів. В даному будинку розміщено три квартири. Квартира АДРЕСА_1 була надана власником позивачу та членам його сім'ї у користування на підставі ордеру, згодом після звільнення квартири № 1 власник надав позивачу в користування і дану квартиру. Квартиру АДРЕСА_2 позивач зайняв самовільно. Проживаючи в даному будинку позивач не маючи відповідних дозвільних документів самовільно перепланував та перебудував приміщення в спірному будинку об'єднавши всі три квартири в одну. Даних обставин позивач не заперечував. Також самочинно побудував гараж «М» та самочинно зайняв 197 кв.м. земельної ділянки.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтвердив, що земельна ділянка яка рахується за спірним домоволодінням, згідно повідомлення Конотопської міської ради, закріплена за Конотопським заводом продовольчих товарів. Він особисто до міської ради із заявою про виділення йому у користування даної земельної ділянки не звертався.

Матеріали справи не містять докази на підтвердження того, що власник спірного домоволодіння ліквідований. Твердження позивача про останнє ґрунтується лише на його припущеннях.

Аналізуючи вище викладене колегія суддів приходить до висновку, що володіння позивачем спірним домоволодінням не можна вважати добросовісним в розумінні положень ст. 344 ЦК України, а тому висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову є обґрунтованим і доводами апеляційної скарги не спростований.

Отже, суд першої інстанції належно оцінив докази та ухвалив рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи. Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -