_____________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2628/16-ц
Провадження № 2/520/250/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Баранової Ю.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на його користь суму загального боргу з відсотками, яка складає 352 800 дол. США, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 6890 гривень.

Свої вимоги мотивував тим, що між ним та ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений договір позики, відповідно до якого він передав у борг відповідачам грошові кошти у розмірі 280 000 дол. США з сплатою 3 % щомісяця від загальної суми боргу, по розписці від 24листопада 2013 року, борг повинен був бути погашений до 24 листопада 2014 року.

Позивач стверджує, що свої зобовязання відповідачі перед ним не виконали, борг і відсотки не повернули. Крім того позивач зазначив, що вказана розписка є підсумком боргів, які відповідачі брали в нього на протязі 2011-2013 років, на що давали відповідні розписки.

Вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 22.03.2017 року на електронну адресу суду від його представника ОСОБА_5 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з її перебуванням на лікарняному, однак доказів цього суду надано не було.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не зявився, про час, та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши поданий позов, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного.

Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України.

Як встановлено у судовому засіданні, 24 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено договір позики, на підтвердження укладення даного договору відповідачами була написана розписка, відповідно до якої вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в присутності свідків отримали від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 280 000 дол. США з урахуванням відсотків, які зобовязались повернути до 24 листопада 2014 року.

Представник позивача пояснив, що вказані грошові кошти є підсумком боргів, які відповідачі брали у позивача на протязі 2011-2013 років, на що давали відповідні розписки.

Крім того з вищевказаної розписки вбачається, що грошові кошти відповідачі брали для діяльності ТОВ «Поліс» на посів сільськогосподарських культур.

Як стверджує представник позивача, строк дії зазначеного договору позики вже закінчився, однак, відповідачі до теперішнього часу грошові кошти не повернули, хоча і визнають борг, про що свідчить неодноразові спроби сторін вирішити спір мирним шляхом.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобовязань відповідача позивачем була надана боргова розписка.

Згідно пояснень представника позивача, його довіритель свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме передав відповідачам гроші, а відповідачі зобовязались повернути гроші в строк передбачений договорами, однак свої зобов`язання не виконали, гроші не повернули.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобовязань відповідача позивачем була надана боргова розписка, оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні.

Суд приймає дану розписку в якості належних та допустимих доказів виникнення боргового зобовязання, так як відповідачі даний факт жодним чином не спростували.

Також суд не бере до уваги твердження позивача за зустрічним позовом про те, що вказана розписка була написана під тиском, так як позивач до суду не з'явився, позовні вимоги не довів.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок .

Крім того, при вирішенні спору по суті суд враховує те, що відповідачі будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не зявились, з клопотаннями про призначення судової почеркознавчої експертизи до суду не звертались.

За ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Факт неповернення боргу підтверджується тим, що борговий документ перебувають у позивача, так як, відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обовязку.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок .

Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином сума боргу складається з суми основного боргу 280 000 дол. США + 3 % річних передбачені ст. 625 ЦПК України 72 800 дол. США = 352 800 дол. США.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на його користь суму загального боргу з відсотками яка складає 352 800 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення (100 дол. США = 2685.1060 гривень) становить 9 472 680 гривень.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України суд захищає порушене право особи у спосіб, встановлений законом.

Також в силу вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 11, 15, 130, 209, 212-215, 223, ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 533, 536, 611, 625, 1046, 1049, 1212,1214 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 24 листопада 2013 року в розмірі 352 800 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення (100 дол. США = 2685.1060 гривень) становить 9 472 680 (девять мільйонів чотириста сімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 6890 гривень.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.