Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/2726/17 Головуючий у 1 інстанції: Варнавська Л.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Волчановій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми.

В обґрунтування позову зазначали, що відповідно до кредитного договору № б/н укладеного 08.04.2011 року між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «ПриватБанк», ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 700,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льготного періоду», умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та ОСОБА_5 договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідач станом на 30.09.2016 р. не виконує свої зобовязання внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 14 523,04 грн., яка складається з наступного: 621,06 грн. заборгованість за кредитом; 9 934,22 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 800,00 грн. заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; 500 грн. штраф фіксована частина; 667,76 грн. штраф процентна складова.

Посилаючись на ці обставини, просили стягнути з відповідача на їх користь вказану заборгованість.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 08.04.2011 р в сумі 621 грн. 06 коп., в решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 58,98 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам, пені та штрафам та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, а оскільки рішення суду переглядається в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з позичальника процентів за користування кредитними коштами, пені і штрафів, у відповідності до ч.3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», рішення переглядається лише в частині відмови у стягненні зазначених складових заборгованості.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відмовляючи ОСОБА_5 у задоволенні позову про стягнення процентів і штрафних санкцій і ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості тільки за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що заява позичальника не містить суттєвих умов кредитування, а представлені ОСОБА_5 умови, правила та тарифи надання кредиту не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки не підписані позичальником.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як визначено ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Разом з тим, відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається із матеріалів справи, 08.04.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку Кредитка «Універсальна» 55 днів пільгового періоду у розмірі 700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Договір був укладений у формі анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.5,6-7,8-31).

Згідно змісту вказаної заяви, підписаної ОСОБА_3 останній погодилася, що вказана заява разом із памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг. Даних про те, що ОСОБА_3 приєднується до даних Умов і Правил не в повному обсязі послуг, які надає банк по даним Умовам та Правилам, заява не містить.

Своїм підписом ОСОБА_3 підтвердив, що він ознайомлений та згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПриватБанку і були надані йому для ознайомлення у письмовому виді.

Наявні в матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг були затверджені наказом № 906 СП-2010-256 від 06.03.2010 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом частини першої статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як передбачено Умовами і правилами, за користування кредитом Банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, із розрахунку 360 календарних днів на рік (п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою).

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг ( щомісячно отримувати витяг про стан картрахунків і про проведені за минулий місяць операції з картрахунку) (а.с.13 зв.).

У випадку незгоди позичальника зі зміною Правил та/або ОСОБА_5, викладених на банківському сайті позичальник зобовязується надати ОСОБА_5 письмову заяву про розірвання договору та погасити всю заборгованість перед ОСОБА_5 (п.1.1.2.4 Умов та правил).

Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено право ОСОБА_5 встановлювати будь-який розмір кредитного ліміту та змінювати його без згоди позичальника (п.2.1.1.12.1 ).

Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил передбачений обовязок позичальника погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

У разі невиконання зобовязань за договором на вимогу ОСОБА_5 позичальник зобовязався повернути кредит, оплатити винагороду банку (п.2.1.1.5.6 Умов і правил). ОСОБА_5 має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленій банком частці в разі невиконання боржником своїх зобовязань (п.2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою).

Згідно з п.1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення позичальником умов договору або у разі виникнення овердрафту Банк має право зупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту).

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Строк і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт) по кредитних картках з установленими мінімальним обовязковим платежем наведений у памятці клієнта, яка є невідємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом. У випадку виникнення простроченого кредиту (овердрафту) строком повернення кредиту в повному обсязі являється 211 день із дня виникнення такої заборгованості. Строк повернення овердрафту в повному обсязі протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту; строк погашення процентів по овердрафту щомісячно за попередній місць до 25 числі (п.2.1.1.12.4 Умов та правил).

Як вбачається із витягів із особового рахунку, ОСОБА_3 активно користувався кредитною карткою, періодично як знімав кошти, так і вносив платежі на погашення заборгованості. Проте, з лютого 2014 року ОСОБА_3 припинив вносити платежі на погашення кредиту, внаслідок чого станом на 30.09.2016 року виникла заборгованість за тілом кредиту на 621,06 грн., за відсотками на суму 9934,22 грн., , за пенею 2800 грн., а також штрафів 500 грн. (фіксована частина), 667,76 грн. (процентна складова» (а.с.3,4).

При визначенні суми заборгованості суд не врахував вищевказані положення Умов і правил, якими визначено розмір та порядок розрахунку процентів, підвищення ліміту, тощо.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості по виплаті процентів і пені відповідає саме вищевказаним пунктам Умов, які були погоджені сторонами, отже судом не був прийнятий до уваги помилково.

За таких обставин на підставі ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову ОСОБА_5 і стягнення з відповідача на користь ОСОБА_5 заборгованість за відсотками на суму 9934,22 грн., а також за пенею 2800 грн.

У звязку із стягненням із позичальника на користь ОСОБА_5 вищевказаних сум заборгованості, визначених станом на 30.09.2016 року, з урахуванням стягнутої судом першої інстанції 621,06 грн. заборгованості за тілом кредиту, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню становить відповідно 13355,28 грн., із яких 621,06 грн. заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками 9934,22 грн., а також за пенею 2800 грн.

Вимоги ОСОБА_5 про стягнення штрафів на суму 1167,76 грн. задоволенню не підлягають з огляду на такі обставини.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов надання споживчого кредиту передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачена сплата штрафів (500 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Тому в частині вимог банку про стягнення штрафів на загальну суму 1167,76 грн. необхідно відмовити із зазначених підстав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

На підставі ст.88 ч.5 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_5 підлягають стягненню понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у суді першої і апеляційної інстанцій пропорційно задоволеним позовним вимогам в загальній сумі 1388,01 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2017 року по цій справі в частині відмови у задоволенні позову і розподілу судових витрат скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 08.04.2011 р., визначену станом на 30.09.2016 року, зі сплати відсотків у розмірі 9934,22 грн., зі сплати пені у розмірі 2800 грн., а всього 12734,22 грн., у звязку з чим визначити загальну суму, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 13355,28 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору у суді першої і апеляційної інстанції у сумі 1388,01 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 333/5551/16ц

Провадження №22ц/778/2726/17 Головуючий у 1 інстанції: Варнавська Л.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

23 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Волчановій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення суми, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2017 року по цій справі в частині відмови у задоволенні позову і розподілу судових витрат скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 08.04.2011 р., визначену станом на 30.09.2016 року, зі сплати відсотків у розмірі 9934,22 грн., зі сплати пені у розмірі 2800 грн., а всього 12734,22 грн., у звязку з чим визначити загальну суму, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 13355,28 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору у суді першої і апеляційної інстанції у сумі 1388,01 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: