01.03.2017 Єдиний унікальний номер 205/56/17
Справа № 2/205/1167/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Сахончик Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Альфа-Банк» 05 січня 2017 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 25 червня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2000,00 грн., а відповідач зобовязалась кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором. Разом з тим, відповідач свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 22 грудня 2016 року склав 19087,78 грн.

Позивач у своєму позові просила суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 19087,78 грн. та судові витрати.

У своїй заяві від 01 березня 2017 року представник позивача просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач у своїй заяві від 01 березня 2017 року просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає частково по виплаті тіла кредиту в розмірі 10128 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 25 червня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, згідно умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2000,00 грн., а відповідач зобовязалась кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором, Правилами користування банківською платіжною карткою (а.с. 5-16).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідачем порушуються взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 22 грудня 2016 року відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 19087,78 грн., яка складається з: 10128,63 грн. заборгованість за тілом кредиту; 214,20 грн. заборгованість за відсотками; 7592,02 грн. прострочене тіло кредиту; 1152,93 грн. неустойка (а.с. 19).

Позивачем 20 грудня 2016 року було направлено відповідачу вимогу про досудове врегулювання спору, що підтверджується реєстром (а.с. 20-21). Однак заборгованість за договором сплачено не було.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка нею добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 19087,78 грн., яка складається з: 10128,63 грн. заборгованість за тілом кредиту; 214,20 грн. заборгованість за відсотками; 7592,02 грн. прострочене тіло кредиту; 1152,93 грн. неустойка (а.с. 19).

Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1378 грн. (а.с. 4), тому з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. ст. 15-16, 525-526, 610, 629, 612, 1054 ЦК України, ст. ст. 10-11, 59-60, 88, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитом від 25 червня 2014 року станом на 22 грудня 2016 року у сумі 19087,78 грн. (девятнадцять тисяч вісімдесят сім гривень сімдесят вісім копійок), яка складається з: 10128,63 грн. заборгованість за тілом кредиту; 214,20 грн. заборгованість за відсотками; 7592,02 грн. прострочене тіло кредиту; 1152,93 грн. неустойка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» судовий збір у розмірі 1378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В. Басова