Справа № 515/292/17
Провадження № 2/515/583/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючої - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

01 березня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача, посилаючись на те, що 12 березня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у виконкомі Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за №3.

Від шлюбу мають двох дітей: доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які мешкають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Спільне життя у сторін не склалося, тому на теперішній час вони проживають окремо, в зв'язку з цими обставинами позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу.

Оскільки відповідач не бажає щомісячно в добровільному порядку надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей, позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

У судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутності, позов підтримала (а.с.16).

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, не заперечував проти вимог позову (а.с.18).

Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. На підтвердження цього факту, до матеріалів справи долучено копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_3, виданого 16.07.2010 року виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.4), та серії НОМЕР_4, виданого 12.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області (а.с.5).

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 12.03.2010 року (а.с.6) вбачається, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 12 березня 2010 року.

З довідки від 01.03.2017 року, виданої виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради Одеської області (а.с.7) вбачається, що на утриманні ОСОБА_1 знаходяться діти: донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи, що відповідач не бажає щомісячно в добровільному порядку надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей, вона звернулась до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, тобто у даному випадку - з 01.03.2017 року.

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою та є достатніми, з урахуванням заяви відповідача (а.с.18), який визнає вимоги позову в повному обсязі, суд вважає, що останній повинен сплачувати аліменти у частці від свого заробітку, яка має становити 30% всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь позивачки на утримання двох дітей, починаючи з 01.03.2017 року, до повноліття старшої дитини ОСОБА_3, а потім - за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, тому вимоги позову підлягають задоволенню в повному обсязі, як основані на законі.

Питання судових витрат по справі суд вирішує у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.180-183, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 58-60, 88, 174, 179, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Татарбунари Одеської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки с. Терешки Шполянського району Черкаської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 01 березня 2017 року, до повноліття старшої дитини ОСОБА_3, а потім - за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорока) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Семенюк