У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 15 серпня 2017 року у справі за позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплаченої пенсії,

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплаченої пенсії.

В обґрунтування позову вказано, що відповідач перебуває на обліку та отримувала в УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва пенсію за віком і на час призначення пенсії її було попереджено про необхідність повідомлення будь-яких обставин, що впливають на призначення та розмір пенсії, проте такі вимоги нею виконано не було. Під час проведення верифікації одержувачів пенсій в рамках верифікації одержувачів соціальних виплат, управлінням отримано інформацію про недійсність паспорту ОСОБА_2 з 01 серпня 2003 року, оскільки його було знищено у зв'язку із виїздом останньої на постійне місце проживання за межі України, а також про зняття її з реєстраційного обліку 10 липня 2003 року з адреси: АДРЕСА_1 та отриманням нею 17 липня 2003 року паспорта громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання - Німеччина».

Враховуючи наведене, рішенням УПФУ від 04 січня 2017 року №1/7 виплату пенсії ОСОБА_2 припинено з 01 січня 2017 року до з'ясування обставин.

В зв'язку з відсутністю договору між Україною та Федеративною Республікою Німеччина, вважає, що відповідач після виїзду за межі України не мала права на отримання пенсії, а тому за період з 01 серпня 2003 року по 31 грудня 2016 року внаслідок зловживань з боку відповідача виникла переплата пенсії в розмірі 127 704 грн 64 коп., а тому просить суд стягнути вищезазначену суму надміру отриманої пенсії.

Рішенням Заводського суду м. Миколаєва від 21 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 15 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, врахувавши рішення Конституційного Суду України, норми Конвенції та рішення Європейського суду з прав людини у рішенні у справі «Пічкур проти України», в якому при аналогічних фактичних обставинах було встановлено порушення Україною прав заявника на отримання пенсії в Україні незалежно від зміни місця проживання, гарантованих ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, виходив із того, що виїзд відповідача на постійне місце проживання за межі України не є підставою для припинення виплати їй пенсії.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 15 серпня 2017 року у справі за позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплаченої пенсії, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ