Справа № 349/114/16-ц
Провадження № 22-ц/779/548/2017
Головуючий у 1 інстанції Могила Р. Г.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Васильковського В.М., Ясеновенко Л.В.

Секретаря: Возняк В.Д.

сторін: представника заявника ОСОБА_2, представника прокуратури Івано-Франківської області Триніва В.І., апелянта ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою головного лікаря Івано-Франківської обласної психіатричної лікарні №2 про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу в примусовому порядку, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рогатинського районного суду від 04 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року головний лікар Івано-Франківської обласної психіатричної лікарні №2 ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про госпіталізацію ОСОБА_4 в примусовому порядку.

Свою заяву обгорунтовував тим, що 03 лютого 2016 року о 8 год. 30 хв. із заявою звернулась ОСОБА_6 про госпіталізацію батька ОСОБА_4 до психіатричного закладу, у зв'язку із погіршенням психічного стану здоров`я . ЇЇ батько ОСОБА_4, агресивно відноситься до оточуючих, погрожує розправою конфліктує з представниками різних установ. Після психіатричного огляду ОСОБА_4 комісією лікарів-психіатрів, комісія прийшла до висновку про наявність у хворого тяжкого психічного розладу, який зумовлює його небезпеку для оточуючих. Оскільки хворий відмовляється від запропонованої госпіталізації в добровільному порядку, просив суд у відповідності до вимог ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» прийняти рішення про госпіталізацію ОСОБА_4 в примусовому порядку в психіатричний заклад для надання відповідної психіатричної допомоги.

Рішенням Рогатинського районного суду від 04 лютого 2016 року заяву задоволено.

Вирішено госпіталізувати ОСОБА_4 в примусовому порядку в психіатричний заклад - Івано-Франківську обласну психіатричну лікарню №2 для надання відповідної психіатричної допомоги.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу у якій посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, вказує, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неналежному дослідженні судом доказів по справі та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що справу розглядав суд за його відсутності, а представник зайняв позицію психіатричного закладу і прокурора, яка протилежна тій, яку він би мав відстоювати.

Апелянт вважає себе здоровою людиною, а на примусове лікування його направили незаконно.

З цих підстав просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви головного лікаря.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, апелянта, представника заявника, прокурора, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що комісією лікарів-психіатрів встановлено в ОСОБА_4 наявний тяжкий психічний розлад, особа виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, госпіталізуватись до психіатричного закладу добровільно не погодилася.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

За змістом ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди при встановленні у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Судом встановлено і вбачається з матеріалів справи, що зранку 03 лютого 2016 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель АДРЕСА_1 приватним транспортним засобом у супроводі дочки ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7 був доставлений в приймальне відділення Івано-Франківської обласної психіатричної лікарні №2, з приводу погіршення психічного стану. У своїй заяві дочка зазначила, що батько не спить, погрожує розправою, обіцяє позбавити її життя, оскільки раніше лікувався у психіатричній лікарні, безцільно звертається до різних інстанцій.

На підставі заяви дочки, черговим лікарем-психіатром ОСОБА_8 в приймальному відділенні психіатричного закладу було проведено психіатричний огляд ОСОБА_4 без його усвідомленої згоди. Після огляду, лікарем-психіатром прийнято рішення про комісійний психіатричний огляд хворого з метою доцільності госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Згідно акту №3 від 03 лютого 2016 року комісія лікарів-психіатрів, хворому поставлено діагноз: органічний маячний розлад з розгальмованою поведінкою. Комісія прийшла до висновку про необхідність примусової госпіталізації ОСОБА_4 та його лікування у психіатричному стаціонарі, оскільки у хворого наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для оточуючих.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі зібраних у справі письмових доказів дійшов правильного висновку про те, що заява головного лікаря Івано-Франківської обласної психіатричної лікарні №2 є підставною, не суперечить вимогам ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» та підлягає до задоволення.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду і вважає його обґрунтованим.

Так, із опису психічного стану хворого видно, що пам'ять в нього вибірково збережена, настрій мінливий, від ейфоричного до злобного, не відчуває дистанції. По маячному трактує оточуючих, ображає їх, часто нецензурною лайкою, говорить, що має право ображати, вдарити , порізати ножем. Вороже ставиться до дочки та сина. Критика до свого стану відсутня, від лікування відмовляється.

Суд першої інстанції дав правильну оцінку акту комісії лікарів-психіатрів, вислухав думку прокурора і розглядаючи дане питання дотримався вимог ст. 281 ЦПК України і ухвалив рішення відповідно до вимог ст. 282 ЦПК України.

Посилання апелянта на те, що його не законно направили на примусове лікування, тому що він є здоровою людиною, колегія суддів відхиляє, оскільки такі твердження є голослівними, не доводяться належними і допустимими доказами у справі та спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, які судом враховано при ухваленні рішення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно досліджено обставини справи, зібраним доказам дана належна правова оцінка, висновок про наявність підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_4 є вірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

Розглянувши справу в межах поданої заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рогатинського районного суду від 04 лютого 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: В.М. Васильковський

Л.В. Ясеновенко