АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1788/15-ц Номер провадження 22-ц/786/594/17Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Гальонкіна С.А.

Суддів: Хіль Л.М., Лобова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на суму 70 000 долларів США. Зобовязання за вказаним кредитним договором ОСОБА_4 належним чином не виконує, через що утворилась заборгованість.

08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та умовах визначених даним Договором АТ «УкрСиббанк» передає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_4

Просив суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в сумі 3 589 456,65 грн.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

З рішенням не погодився позивач, в апеляційній скарзі, посилається на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, вказує на те, що місцевий суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, просить рішення скасувати, ухваливши нове про задоволення позову в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви скарги, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі скасувати рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового рішення в звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Місцевим судом встановлено, що 25 березня 2008 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» і ОСОБА_4 уклали кредитний договір № 0, згідно якого Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» зобов'язувався надати кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 70 000 доларів США зі сплатою 13,9 % річних, а відповідач зобов'язувалася повертати кредит в терміни встановлені графіком погашення кредиту, тобто до 23 березня 2018 року, сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісії, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов договору на рахунок в АКІБ «УкрСиббанк».

08 грудня 2011 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», який є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» уклало з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого позивач прийняв документи щодо стягнення заборгованості боржників, в тому числі і по відповідачу ОСОБА_4, що підтверджується актом прийому передачі документації від 16 лютого 2012 року.

Отже, позивач відповідно до вказаного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами набув право вимоги до відповідача по зазначеному кредитному договору.

З матеріалів справи слідує, що Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» надав відповідачу кошти в сумі 70 000 доларів США, виконавши таким чином свої зобов'язання в повному обсязі.

Відповідно до п.1.2.2. кредитного договору відповідач взяла на себе зобов'язання щомісячно здійснювати погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами у строки та в розмірах встановлених Графіком погашення кредиту.

Згідно п.п.5.5. кредитного Договору, у випадку порушення Позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж за один місяць та/або порушення інших умов Договору та/або у випадку порушення Позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з Банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Договором, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісії у порядку встановленому Розділом 11 Договору.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_4 порушила своє зобовязання, не сплачуючи в передбачені строки кредит, проценти та комісію, і станом на 20 липня 2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 3 589 456 грн. 65 коп., яка складається з кредиту в сумі 1 514 012 грн. 34 коп., процентів - 2 036 342 грн. 17 коп., пені - 4 600 грн. 25 коп., 3% від простроченої заборгованості по тілу кредиту - 25 489 грн. 90 коп., 3% від простроченої заборгованості по процентах - 9 011 грн. 99 коп.

Відповідно до ст.. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

З матеріалів справи слідує, що представником відповідача в ході розгляду справи заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

За змістом правової позиції Верховного суду України у справі № 6-160цс14, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення, позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. З огляду на наведене, місцевий суд прийшов до вірного висновку про необхідність стягнення заборгованості за кредитним договором в межах строків позовної давності з серпня 2012 року по серпень 2015 року.

Разом з цим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд посилався на те, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором №0 від 25.03.2008 року.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивачем неодноразово надавались розрахунки заборгованості позивача (т. 1 а.с. 124-133, на виконання ухвали суду про витребування доказів т. 1 а.с. 166-172), та надавались відповідні пояснення з приводу наданих розрахунків. Крім того, представником позивача було також надано розрахунок заборгованості в межах строку позовної давності (т. 1 а.с. 239-240).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосується в один рік (ст. 258 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Нормами статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності повязана лише із наявністю про це заяви сторони. Таким чином суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність (незалежно від її виду).

До аналогічних висновків прийшов ВСУ, висловивши відповідну правову позицію в постанові від 18 березня 2015 року у справі № 6-25 цс15.

Встановлено, що відповідач до винесення рішення у справі судом першої інстанції подала до суду першої інстанції заяву про застосування позовної давності (а.с.49 т.1).

Отже, колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом, неустойка та комісія підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 січня 2010 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» в особі Центрального регіонального департаменту ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 з відповідачки на користь позивача стягнуто заборгованості за кредитним договором станом на 27 липня 2009 року в сумі 600 238 грн.64 коп.

Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення відсотків за користування кредитними коштами в межах трирічного строку позовної давності, тобто починаючи з серпня 2012 року по 20 липня 2015 року (межі предявлених позовних вимог).

Вимоги про стягнення пені та 3 % річних підлягають стягненню в межах спеціального строку позовної давності (за один рік, що передує зверненню) тобто в період з 04 серпня 2014 року по 20 липня 2015 року (межі позовних вимог).

Розмір процентів за користування кредитом після закінчення строку дії договору підлягає стягненню з серпня 2012 року по 20 липня 2015 року (межі позовних вимог), що становить в загальному розмірі 44356 доларів США 98 центів, (з яких: відсотки на поточну заборгованість - 12149, 27 дол. США, відсотки на прострочену суму заборгованості 32207,71 дол. США), що згідно курсу НБУ станом на 20.07.2015 року складає 976515 грн. 54 коп.

Неустойка у виді нарахованої пені підлягає стягненню в межах спеціального строку позовної давності (за один рік, що передує зверненню), яка становить в загальному розмірі 4484,70 грн., з яких 3313,51 грн. пеня, нарахована на заборгованість по тілу кредиту, 1171,19 грн. пеня, нарахована на заборгованість по відсотках.

Стягнення 3% річних необхідно провести в межах спеціального строку позовної давності (за один рік, що передує зверненню), що становить в загальному розмірі 33217,63 грн., з яких 24554,03 грн. 3% річних, нараховані на заборгованість по тілу кредиту, 8663,60 грн. 3% річних, нараховані на заборгованість по відсотках.

Рішення суду повинно ґрунтуватись на нормах закону та доказах, досліджених при розгляді справи. Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції суперечать встановленим обставинам справи, не ґрунтуються на нормах закону та порушують норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ч. 5 ЦПК України понесені судові витрати сторонами підлягають перерозподілу.

Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 3589456,65 грн.

Колегія суддів прийшла до висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у загальному розмірі 1014217,87 грн.

Таким чином пропорційність задоволених вимог становить 28,25% (1014217,87х100:3589456,65=28,25%), а пропорційність вимог, в задоволенні яких відмовлено становить 71,75% (100-28,25=71,75).

Позивачем при подачі позову судовий збір не сплачувався, а за подачу апеляційної скарги сплачено в сумі 4019,40 грн. (а.с.62 т.2).

Оскільки, вимоги позивача підлягають задоволенню на 28,25%, то на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати в сумі 1135,48 грн. (4019,40х28,25%=1135,48).

Керуючись ст.ст. 88, 303, 309 ч.1 п.3,4, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовільнити частково.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимого щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, пені та 3% річних скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 25 березня 2008 року станом на 20 липня 2015 року яка складається з: заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 44356 долари США 98 центів (з яких: відсотки на поточну заборгованість - 12149, 27 дол. США, відсотки на прострочену суму заборгованості 32207,71 дол. США), що згідно курсу НБУ станом на 20.07.2015 року складає 976515 грн. 54 коп., пеню, нараховану на тіло кредиту в сумі 3313 грн. 51 коп., пеню, нараховану на проценти в сумі 1171 грн. 19 коп., 3% річних, нарахованих на тіло кредиту в сумі 24554 грн. 03 коп., 3% річних нарахованих на відсотки в сумі 8663 грн. 60 коп., а всього 1014217 грн. 87 коп.(один мільйон чотирнадцять тисяч двісті сімнадцять гривень 87 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 1135 грн. 48 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_5

(підпис) ОСОБА_6

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1