Номер провадження 2/754/2434/17
РІШЕННЯ

Іменем України

10 березня 2017 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Табачук Д.О, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» про стягнення заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеною позовною заявою, в якій, урахуванням зміни предмету позову та збільшення розміру позовних вимог, просить: 1. Визнати недійсним і скасувати наказ комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» № 370-к від 31.08.2015 «Про відрахування із заробітної плати за серпень частини нарахованої надбавки до посадового окладу провідному юрисконсульту юридичного відділу КП «Київреклама» ОСОБА_1 за липень 2015 року»; 2. Стягнути з комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» на користь ОСОБА_1 частину надбавки в залежності від займаної посади за липень 2015 року у розмірі 665,50 грн.; 3. Стягнути з комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» на користь ОСОБА_1 частину щомісячної премії по підсумках роботи за місяць липень 2015 року у розмірі 665,50 грн.; 4. Стягнути з комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» на користь ОСОБА_1 частину надбавки в залежності від займаної посади за серпень 2015 року у розмірі 665,50 грн.; 5. Стягнути з комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» на користь ОСОБА_1 частину щомісячної премії по підсумках роботи за місяць серпень 2015 року у розмірі 665,50 грн.; 6. Стягнути з комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати з 01.09.2015 по 09.03.2017 у розмірі 358771,20 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до п.1 наказу від 02.06.2015 № 167/1-к було визначено: «Встановити надбавку у розмірі 20% від посадового окладу згідно зі штатним розписом провідному юрисконсульту юридичного відділу КП «Київреклама» ОСОБА_1», на підставі цього наказу заробітна плата за червень і липень 2015 року були їй виплачені з врахуванням надбавки в залежності від займаної посади у розмірі 20%. Згідно з наказом від 03.08.2015 № 304-к їй було встановлено з 01.08.2015 щомісячну надбавку в залежності від займаної посади у розмірі 10%, з цим наказом її ознайомили 18.08.2015, а вже 19.08.2015 було нараховано частину заробітної плати за фактично відпрацьований час (аванс) з урахуванням надбавки в залежності від займаної посади у розмірі 10%. Заробітна плата за серпень 2015 року також була їй виплачена з врахуванням надбавки у розмірі 10%. Позивач зазначає що після цього була змушена звільнитися і під час остаточного розрахунку з нею без її згоди відрахували частину заробітної плати, а саме 10% надбавки, за липень 2015 року, як нібито помилково нараховану. При цьому, роботодавець скасував свій наказ від 03.08.2015 № 304-к і юридично жодних наказів про зменшення розміру надбавки не було. Також зазначає, що роботодавець фактично виплатив їй заробітну плату за липень і серпень 2015 року з врахуванням надбавки в залежності від займаної посади у розмірі 10%, хоча наказу про її встановлення в такому розмірі після 01.06.2015 року не було, що доводить її постійний характер. Вважає, що розмір середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, який відповідач зобов'язаний сплатити на її користь, складає 358771,20 грн. (40174,81 грн. (фактична заробітна плата за останні два місяці роботи + премія за підсумками року (9454,86 грн./12*2) : 43 дні (кількість фактично відпрацьованих робочих днів за два останні місяці роботи) = 934,30 грн. - розмір середньоденної заробітної плати х 384 днів (кількість днів затримки виплати заробітної плати) = 358 771,20 грн.).

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі з наведених підстав, надавши додаткові пояснення та докази.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, надавши відповідні пояснення та докази, зазначивши, що позивачу з 20 травня 2012 року згідно наказу № 198-к від 17 травня 2012 року було встановлено надбавку у залежності від займаної посади на підприємстві у розмірі 10% від посадового окладу згідно штатного розпису, з зазначеної дати нарахування заробітної плати проводились працівнику з урахуванням встановленої цим наказом надбавки. В червні 2015 року з метою заохочення позивача на підприємстві було видано два накази: 1) Наказ № 230-к від 30.06.2015 року «Про встановлення доплат за інтенсивність та особливий характер праці та за високі досягнення у праці за червень 2015р. окремим працівникам КП «Київреклами», зокрема згідно п. 1 наказу №230-к була встановлена доплата за інтенсивність та особливий характер праці за червень 2015 року, за фактично відпрацьований час провідному юрисконсульту ОСОБА_1 у розмірі 50% від посадового окладу згідно зі штатним розписом, а також згідно до п. 3 наказу № 230-к була встановлена надбавка за високі досягнення у праці за червень 2015 року до заробітної плати провідному юрисконсульту ОСОБА_1 у розмірі 50% від посадового окладу згідно зі штатним розписом. 2) Наказ № 167/1-к від 02.06.2015 «Про встановлення надбавки до посадового окладу провідному юрисконсульту юридичного відділу КП «Київреклама» ОСОБА_1», згідно до якого провідному юрисконсульту юридичного відділу КП «Київреклама» ОСОБА_1 встановлювалася надбавка в розмірі 20% від посадового окладу згідно із штатним розписом за червень 2015 року - єдиноразово і лише в червні місяці 2015 року. Пунктом 2 цього наказу відділу бухгалтерського обліку та звітності підприємства надане розпорядження проводити нарахування за червень 2015 року з урахуванням цієї надбавки, тобто тільки за один місяць. В липні 2015 року бухгалтерією КП «Київреклама» було помилково нараховано надбавку до посадового окладу провідному юрисконсульту юридичного відділу ОСОБА_1 в розмірі 20 % від посадового окладу, оскільки надбавка в такому розмірі встановлювалася ОСОБА_1 лише за червень 2015 року. Виявлення факту помилкових нарахувань відбулося в серпні 2015 року. 31 серпня 2015 року за встановленим фактом помилкового нарахування надбавки в розмірі 20% від посадового окладу ОСОБА_1 за липень 2015 року виданий по підприємству наказ № 370-к про відрахування із заробітної плати за серпень частини нарахованої надбавки до посадового окладу в розмірі 10% провідному юрисконсульту юридичного відділу КП «Київреклама» ОСОБА_1 за липень 2015 року. У відповідності до вимог ст.ст. 47, 116 КЗпП України з ОСОБА_1 було проведено повний розрахунок при звільненні. Виплата помилково обчисленої суми за липень 2015 - надбавки в сумі 665,50 грн. (10 % від посадового окладу) та премії в сумі 665,50 грн., була здійснена позивачу 05 серпня 2017 року, скоригована на підставі наказу 370-к від 31.08.2015 року шляхом відрахування із заробітної плати за серпень 2015 вищезазначених сум в день звільнення 31.08.2015. Таким чином, вважає, що наказ про відрахування з заробітної плати 370-к від 31.08.2015 року роботодавець видав в межах місячного строку, встановленого ст. 127 КЗпП України, отже законні права ОСОБА_1 під час звільнення не були порушені.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 з 20.02.2012 працювала в Комунальному підприємстві виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» на посаді помічника юрисконсульта юридичного відділу.

З 24.09.2012 по 31.08.2015 ОСОБА_1 працювала на посаді провідного юрисконсульта юридичного відділу.

Відповідно до Наказу №198-к від 17 травня 2012 року "Про встановлення надбавки до посадового окладу помічнику юрисконсульта юридичного відділу комунального підприємства «Київреклама» ОСОБА_1" позивачу було встановлено з 20 травня 2012 року надбавку у залежності від займаної посади на підприємстві в розмірі 10% від посадового окладу згідно штатного розпису, та наказано відділу бухгалтерського обліку і звітності проводити нарахування заробітної плати з урахуванням встановленої цим наказом надбавки (а.с. 50).

Відповідно до Наказу №167/1-к від 02 червня 2015 року "Про встановлення надбавки до посадового окладу провідному юрисконсульту юридичного відділу комунального підприємства «Київреклама» ОСОБА_1" позивачу було встановлено надбавку у розмірі 20% від посадового окладу згідно зі штатним розписом, та наказано відділу бухгалтерського обліку та звітності проводити нарахування заробітної плати за червень 2015 року з урахуванням встановленої цим наказом надбавки, що також підтверджується розрахунковим листком за червень 2015 року (а.с. 51, 52).

Відповідно до Наказу №304-к від 03 серпня 2015 року "Про встановлення надбавки до посадового окладу окремим працівникам комунального підприємства «Київреклама» за серпень 2015 року" ОСОБА_1 було встановлено з 01 серпня 2015 року надбавку у залежності від займаної посади на підприємстві у розмірі 10% від посадового окладу згідно штатного розпису, та наказано відділу бухгалтерського обліку та звітності проводити нарахування заробітної плати з урахуванням встановленої цим наказом надбавки (а.с. 54).

Відповідно до Наказу №369-к від 31 серпня 2015 року "Про скасування Наказу №304-к від 03 серпня 2015 року "Про встановлення надбавки до посадового окладу окремим працівникам комунального підприємства «Київреклама» за серпень 2015 року" було скасовано зазначений вище Наказ від 03 серпня 2015 року №304-к та наказано заступнику директора з фінансових питань довести цей наказ до відома робітників відділу бухгалтерського обліку та звітності (а.с. 57).

Відповідно до Наказу №370-к від 31 серпня 2015 року "Про відрахування із заробітної плати за серпень частини нарахованої надбавки до посадового окладу провідному юрисконсульту юридичного відділу комунального підприємства «Київреклама» ОСОБА_1 за липень 2015 року" було наказано провести відрахування із заробітної плати провідного юрисконсульта юридичного відділу комунального підприємства «Київреклама» ОСОБА_1 в розмірі 10% від посадового окладу, що були помилково нараховані до заробітної плати за липень 2015 року та наказано заступнику директора з фінансових питань довести цей наказ до відома робітників відділу бухгалтерського обліку та звітності (а.с. 58).

Протоколом засідання комісії з внутрішнього розслідування від 31 серпня 2015 року було встановлено, що 02.06.2015 був виданий наказ № 167/1-к «Про встановлення надбавки до посадового окладу повідному юрисконсульту юридичного відділу КП «Київреклама» ОСОБА_1».

Згідно до цього наказу провідному юрисконсульту юридичного відділу КП «Київреклама» ОСОБА_1 встановлювалася надбавка в розмірі 20% від посадового окладу за червень 2015 року, тобто єдиноразово лише в червні місяці.

Крім цієї надбавки, в червні був прийнятий ще один наказ № 230-к від 30.06.2015 року «Про встановлення доплат за інтенсивність та особливий характер праці та за високі досягнення у праці за червень 2015 р. окремим працівникам КП «Київреклами», зокрема згідно п.1 наказу №230-к була встановлена доплата за інтенсивність та особливий характер праці за червень 2015 року, за фактично відпрацьований час провідному юрисконсульту ОСОБА_1 у розмірі 50% від посадового окладу згідно зі штатним розписом, а також згідно до п. 3 наказу № 230-к була встановлена надбавка за високі досягнення у праці за червень 2015 року, до заробітної плати провідному юрисконсульту ОСОБА_1 у розмірі 50% від посадового окладу згідно зі штатним розписом. Зрештою за червень місяць провідному юрисконсульту ОСОБА_1 було нараховано та виплачено 120% додаткової заробітної плати.

У липні 2015 року бухгалтерією КП «Київреклама» було помилково нараховано надбавку до посадового окладу провідному юрисконсульту юридичного відділу ОСОБА_1 в розмірі 20% від посадового окладу, оскільки надбавка в такому розмірі встановлювалася ОСОБА_1 лише за червень 2015 року. Виявлення факту помилкових нарахувань відбулося в серпні 2015 року.

31 серпня 2015 року за встановленим фактом помилкового нарахування надбавки в розмірі 20% від посадового окладу ОСОБА_1 за липень 2015 року був виданий наказ № 370-к «Про відрахування із заробітної плати за серпень частини нарахованої надбавки до посадового окладу провідному юрисконсульту юридичного відділу КП «Київреклама» ОСОБА_1 за липень 2015 року.

Відповідно до Додатку № 2 до Колективного договору надбавки у залежності від займаної посади на Підприємстві для інших фахівців (працівників), в тому числі для провідного юрисконсульта, складає до 20 відсотків (включно) від посадового окладу.

Виявлене порушення, а саме помилкове нарахування надбавки у розмірі 20% від посадового окладу ОСОБА_1 за липень 2015 року наказом № 370-к від 31.08.2015 року було виправлене, наказом № 369-к від 31 серпня 2015 року був скасований наказ № 304-к "Про встановлення надбавки до посадового окладу окремим працівникам КП «Київреклама» на серпень 2015 року».

Таким чином, комісія з внутрішнього розслідування станом на 31 серпня 2015 року порушень у нарахуванні надбавок до заробітної плати провідного юрисконсульта юридичного відділу ОСОБА_1 не встановила.

Так, відповідно до Протоколу комісія з внутрішнього розслідування від 31 серпня 2015 року дійшла Висновку: Зазначені у заяві провідного юрисконсульта юридичного відділу ОСОБА_1 від 28.08.2015 про звільнення у зв'язку з невиконанням власником (керівництвом підприємства) законодавства про працю, умов Колективного договору, документального підтвердження не знайшли, фактичним обставинам не відповідають. Підстави для звільнення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 38 Кодексу законів про працю України відсутні.

Розрахунковими листками за червень - серпень 2015 року зазначені обставини підтверджуються, зокрема розмір нарахованої заробітної плати позивачу за червень-серпень 2015 року, що також підтверджується копіями довідки та розрахунково-платіжних відомостей за червень - вересень 2015 року.

Допитаний свідок ОСОБА_2 підтвердила зазначені вище обставини, зазначивши, що особисто допустила помилку при розрахунку нарахувань ОСОБА_1 за липень 2015 року, про що повідомила керівництву, на підставі чого 31 серпня 2015 року керівництвом був виданий наказ № 370-к про відрахування та нею був здійснений відповідний перерахунок із заробітної плати позивача за серпень 2015 року під час її звільнення.

Допитаний свідок ОСОБА_3 зазначила, що в наказі №167/1-к від 02 червня 2015 року про встановлення позивачу надбавки у розмірі 20% містяться розбіжності, пункт другий якого не відповідає пункту першому, проте особисто вважає, що надбавка була встановлена постійно, що суд оцінює критично, оскільки це спростовується матеріалами справи та показаннями свідка ОСОБА_2

Як випливає зі ст. 127 КЗпП, підприємство (установа, організація) має право відрахувати із зарплати свого працівника суми, зайво виплачені йому внаслідок лічильних помилок. При цьому власник підприємства (установи, організації) або уповноважений ним орган вправі прийняти рішення про відрахування, але не пізніше одного місяця з дня виплати неправильно обчисленої суми.

Відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України, зокрема ч. ст. 127 КЗпП. Отже, тільки при виявленні лічильних помилок підприємство має право здійснювати відрахування із заробітної плати свого працівника за певних умов, а при виявлені нелічильних помилок такого права у підприємства немає.

Згідно з частиною 24 Постанови ВСУ № 13 до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо, зокрема механічна помилка при введенні даних до бухгалтерської програми, а саме оклад введено в більшому розмірі, пропущено цифру, невірно набрано число. Зазначений перелік не є вичерпним.

Чинним законодавством не затверджено форму документа, яким слід зафіксувати факт виявлення лічильної помилки.

Так, у частині 24 Постанови ВСУ № 13, зокрема, зазначено, що вимоги стосовно повернення працівником авансу, виданого в рахунок заробітної плати, і зайво виплачених внаслідок лічильних помилок сум розглядаються судами у разі, якщо роботодавець не має можливості провести відрахування із заробітної плати у зв'язку з тим, що працівник оскаржує підстави і розмір останнього, або минув місячний строк для видання відповідного наказу (розпорядження), або з інших причин.

Таким чином, суд вважає доведеним, що Наказ №370-к від 31 серпня 2015 року "Про відрахування із заробітної плати за серпень частини нарахованої надбавки до посадового окладу провідному юрисконсульту юридичного відділу комунального підприємства «Київреклама» ОСОБА_1 за липень 2015 року" є підставою бухгалтерській службі здійснити відповідні коригування, а працівник, що отримав зайві суми заробітної плати, має їх повернути, шляхом утримання таких сум із заробітної плати, а тому підстави для задоволення позовних вимог про визнання зазначеного Наказу №370-к від 31 серпня 2015 року недійсним та його скасування відсутні, що також виключає підстави для задоволення похідних вимог про стягнення частини надбавки за липень 2015 року та за серпень 2015 року у розмірі по 665,50 грн., частини щомісячної премії по підсумках роботи за липень та за серпень 2015 року у розмірі по 665,50 грн., та відповідно - стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати в цих частинах.

Відповідно до ст. 128 КЗпП, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 20%, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - 50% заробітної плати, яка належить до виплати працівникові.

Суд також звертає увагу, що Наказ №369-к від 31 серпня 2015 року "Про скасування Наказу №304-к від 03 серпня 2015 року "Про встановлення надбавки до посадового окладу окремим працівникам комунального підприємства «Київреклама» за серпень 2015 року" є чинним, не був оскаржений, тому підстави для встановлення позивачу з 01 серпня 2015 року надбавки у залежності від займаної посади на підприємстві у розмірі 10% від посадового окладу та її нарахування відсутні.

Відповідно до Додатку 2 до Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» на 2015-2016 роки було затверджено Перелік доплат та надбавок до посадових окладів працівників КП «Київреклама», зокрема у залежності від займаної посади на Підприємстві (щомісячно), яка встановлюється працівникам відповідно до стажу роботи на підприємстві. Працівникам, які пропрацювали на Підприємстві менше 3-ох місяців - надбавка не встановлюється. У працівників, які пропрацювали на Підприємстві від 3-ох місяців до 1-го року - розмір надбавки має становити не більше 10 відсотків посадового окладу (а.с. 25).

Відповідно до п. 1.3. Додатку №7 до Колективного договору встановлено види, розмір, порядок преміювання працівників, терміни виплати премії, джерела витрат на ці цілі, зокрема при преміюванні по підсумках роботи за місяць базис для розрахунку премії є посадовий оклад та надбавка встановлена працівнику.

Відповідно до п. 3.3. Колективного договору розмір заробітної плати за першу половину місяця визначати у розмірі не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) та надбавки працівника.

Частиною другою статті 97 Кодексу законів про працю України зокрема встановлено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до статті 18 КЗпП положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Виходячи зі змісту частини третьої статті 32 КЗпП зміна систем та розмірів оплати праці в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, в тому числі зміна розміру надбавок, зокрема в бік погіршення, є зміною істотних умов праці.

Зміна істотних умов праці допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов'язку поновити працівникові попередні умови праці (абзац третій пункту 31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів").

Разом з тим, норми частини третьої статі 32 КЗпП не поширюються на випадки, коли розмір надбавок, передбачених колективним договором, переглянуто у зв'язку з закінченням строку, на який встановлено їх виплату, оскільки зміна розміру зазначених надбавок за таких умов не може бути пов'язана зі зміною в організації виробництва і праці. Однак строковий характер виплати таких надбавок має бути зазначений у колективному договорі.

Таким чином, підстави позову, а саме обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, зокрема у поданих доказах, не були доведені та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до Наказу №373-к від 31 серпня 2015 року "Про припинення трудового договору" ОСОБА_1 31 серпня 2015 року було звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України та здійснено відповідний розрахунок (а.с. 63).

Разом з тим, відділом бухгалтерського обліку та звітності КП "Київреклама" ОСОБА_4 було перераховано заробітну плату за серпень 2015 року у розмірі 12105,97 грн. за платіжним дорученням №2244 від 31.08.2015 та заробітну плату за серпень 2015 року у розмірі 465,55 грн. за платіжним дорученням №2279 від 02.09.2015 року, що підтверджується копіями списків перерахованих коштів, Відомостями з Державного реєстру іфзичних осіб- платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, та також було підтверджено свідком ОСОБА_2, яка зазначила підставою цього перерахунку - нестачу часу у зв'язку з негайним звільненням позивача та помилку, вважаючи, що фактично позивач отримала при звільненні грошові кошти у повному обсязі, зокрема надмірно (а.с. 197-201, 247).

Суд приймає до уваги, що позивач також підтвердила факт зарахування 01.09.2015 - заробітної плати за серпень 2015 року у розмірі 12105,97 грн. за платіжним дорученням №2244 від 31.08.2015, 02.09.2015 - заробітної плати за серпень 2015 року у розмірі 465,55 грн. за платіжним дорученням №2279 від 02.09.2015 року, та 04.09.2015 - заробітної плати за серпень 2015 року у розмірі 1122,96 грн., що також підтверджується випискою операцій з особового рахунку ОСОБА_1 (а.с. 64), тому з урахуванням розміру середнього заробітку позивача за весь час затримки - 01.09.2015 по день фактичного розрахунку - 02.09.2015, вважає, що відшкодування за час затримки було сплачено на користь працівника у повному обсязі 04.09.2015 року, а тому вимоги позивача в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 01.09.2015 по 02.09.2015 не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Основний Закон України, проголосивши Україну соціальною, правовою державою, визначив зміст і спрямованість діяльності держави, зокрема її обов'язок щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав і свобод людини (статті 1, 3). Складовою цього обов'язку є забезпечення державою соціальної спрямованості економіки, створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю (частина четверта статті 13, частини перша, друга, сьома статті 43 Конституції України).

Конституційний Суд України в Рішенні від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначив, що право заробляти собі на життя є невід'ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене (абзац другий підпункту 6.1.1 підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини).

Відповідно до частини сьомої статті 43, частини першої статті 55 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю працівник може захистити в суді. Конституційний Суд України в Рішенні від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004 зазначив, що забезпечення прав і свобод потребує законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини). У статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI, статтях 1, 3, 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено порядок здійснення судочинства стосовно справедливого розв'язання, зокрема, трудових спорів.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу законів про працю України питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається Кодексом, Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Вiдповiдно до статтi 116 КЗпП України при звiльненнi працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, органiзацiї, провадиться в день звільнення.

Згiдно зi статтею 117 КЗпП України в разi невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статтi 116 КЗпП України, при вiдсутностi спору про їх розмiр, пiдприємство, установа, органiзацiя повиннi виплатити працiвниковi його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працiвниковi сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цiй статтi відшкодування в тому разi, коли спiр вирiшено на користь працiвника.

Аналiз наведених норм матеріального права дає пiдстави для висновку, що передбачений частиною першою статтi 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробiтку за час затримки розрахунку при звiльненнi настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працiвниковi сум у строки, зазначенi в статтi 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такi обставини, як невиплата належних працiвниковi сум при звiльненнi та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 01.09.2015 по 09.03.2017 у розмірі 358771,20 грн. також не підлягають задоволенню, оскільки обов'язок відповідача виплатити позивачу, як звільненому працівникові, сум надбавки та щомісячної премії, які є предметом спору, у строки, вказані в статті 116 цього Кодексу, не знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а тому підстави для відшкодування відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, позивачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 209, 210, 212, 213-215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 94, 116, 117, 233 КЗпП України, ст. 43 Конституції України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Петріщева І.В.