Провадження № 2/756/1835/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Яценко Н.О.,

за участі секретаря - Хоменко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 32 339,37 грн та судові витрати у розмірі 1 378,00 грн.

В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що 21.02.2012 між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 3 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між нею та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Позивач всі зобов'язання які були покладені на нього згідно істотних умов договору виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленого Договором.

Відповідач не належним чином виконувала свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 31.10.2016 утворилась заборгованість у розмірі 32 339,37 грн.

У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала до суду письмові заперечення, згідно яких просила у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав пропущення позивачем строків позовної давності. Також відповідач зазначила, що позивачем не вірно проведено розрахунок її заборгованості, оскільки згідно розрахунку відповідача сума боргу становить 1 355,24 грн та 139,74 грн комісії. Також одночасно просила застосувати строки позовної давності та відмовити в позові.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на наступне.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Між позивачем та відповідачем 21.02.2012 р. був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 3 000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-33).

За клопотанням відповідача суд витребовував у позивача інформацію стосовно строку дії картки, на що інформація до суду не надійшла.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Згідно заяви-анкети про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між нею та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.7).

Однак з доданих позивачем до заяви Умов та Правил надання банківських послуг суду не вдається встановити, що саме ці Умови є невід'ємною частиною кредитного договору, оскільки на жодному з аркушів зазначених Умов та Правил немає підпису позичальника (відповідача) про ознайомлення з ними (а.с.10-33).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом було встановлено, що відповідач не належним чином виконувала свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором та кредитні кошти у повному обсязі не повернула.

З наданих позивачем розрахунків заборгованості судом вбачається, що станом на 31.10.2016 у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 32 339,37 грн. Однак вказані розрахунки заборгованості проведені за різними відсотковими ставками, які не були попередньо узгоджені з відповідачем, що не слугує підставою для стягнення боргу саме в такому розмірі.

До того ж, як вбачається з наданих відповідачем розрахунків, її заборгованість перед позивачем за карткою становить 1 355,24 грн.

Пунктом 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Позивач всупереч вимогам ч. 1 ст. 60 ЦПК України доказів погодження з відповідачем зміні відсоткової ставки суду не надав, а відтак суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 355,24 грн. та комісії в сумі 139,74 грн.

Окрім того судом встановлено, що позивач додатково нараховує відповідачу заборгованість за пенею і комісією - 3080,00 грн, штраф (фіксована частина) - 500,00 грн, штраф (процентна складова) - 1 516,16 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми позову (п.2.1.1.7.6 Договору).

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 Договору на суму від 100 грн, клієнт сплачує банку пеню, яка становить базову відсоткову ставку по договору + 50 грн.

Тобто за одне й те саме порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду.

При цьому в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного суд не вбачає законних підстав для додаткового стягнення з відповідача штрафів.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦК України суд вбачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1378 грн.

Враховуючи вищенаведене, ст. 61 Конституції України, ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, 546, 549, 599, 610, 612, 625, 634, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, та керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 212, 213, 217 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.02.2012 у розмірі 1 355 (одна тисяча триста п'ятдесят п'ять) гривень 24 копійки та комісії в сумі 139 (сто тридцять дев'ять) гривень 74 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» судові витрати у розмірі 1378 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.О. Яценко