АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/1828/16-ц Номер провадження 22-ц/786/499/17Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Кузнєцової О.Ю., Триголова В.М.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 грудня 2016 року по справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_2 про стягнення у порядку регресу виплаченого страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року приватне акціонерне товариство«Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі ОСОБА_4 «СК ««Арсенал Страхування») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення у порядку регресу виплаченого страхового відшкодування, посилаючись на те, що 20 липня 2015 року між ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_5 було укладено договір страхування наземного транспорту № 3085/14-Тз/ЗП1, за умовами якого ПАТ «СК «Арсенал Страхування» зобовязалось компенсувати ОСОБА_5 будь-яке пошкодження або знищення автомобіля «Fiat Punto». 03 листопада 2015 року в м. Кременчуці по вул. 60 р. Жовтня сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Fiat Punto», під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля «BMW 740IL», під керуванням ОСОБА_2 Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Fiat Punto» склала 125000 грн.

Після встановлення обставин подій, що мають ознаки страхового випадку, та отримання необхідних документів, ПАТ «СК «Арсенал Страхування» було визнано зазначену подію страховим випадком, складено страховий акт і здійснено виплату страхового відшкодування.

Просило стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 «СК «Арсенал Страхування» відшкодування понесених витрат в розмірі 123975 грн. 00 коп. та судові витрати.

Ухвалою суду від 16 листопада 2016 року було залучено третіми особами - ОСОБА_4 «СК «Україна», Моторне транспортне страхове бюро України, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 грудня 2016 року позов ОСОБА_4 «СК «Арсенал Страхування» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 «СК «Арсенал Страхування» у порядку регресу виплачене страхове відшкодування у розмірі 123975 грн. та 1859, 63 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 просить рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 грудня 2016 року року скасувати, та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, неврахування доводів представника відповідача щодо різниці вартості відновлювального ремонту, а також на неврахування, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ОСОБА_4 «СК «Україна»

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 «СК «Арсенал Страхування» просить рішення суду залити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Також від ОСОБА_4 «СК «Арсенал Страхування» на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача,перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

У відповідності з п. 3 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.п. 3,4 ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення в апеляційному порядку і ухвалення нового або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 липня 2015 року між ОСОБА_4 «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_5 було укладено договір страхування наземного транспорту № 3085/14-Тз/ЗП1, за умовами якого ОСОБА_4 «СК «Арсенал Страхування» зобовязалось компенсувати ОСОБА_5 будь-яке пошкодження або знищення автомобіля «Fiat Punto».

У звязку з тим, що 03 листопада 2015 року в м. Кременчуці по вул. 60 р. Жовтня сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Fiat Punto», під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля «BMW 740IL», під керуванням ОСОБА_2та було завдано збитків на суму 125000 грн., ОСОБА_4 «СК «Арсенал Страхування» було визнано зазначену подію страховим випадком, складено страховий акт і здійснено виплату страхового відшкодування.

Страховим актом № 12/15-Т/Кч-1-1 від 26 листопада 2015 року до Договору страхування № 3085/14-Тз/ЗП1 від 20 липня 2015 року позивач ОСОБА_4 «СК «Арсенал Страхування» на підставі наданих документів, що зазначені в акті, прийняв рішення про визнання події страховим випадком та виплату страхового відшкодування в сумі 123975 грн. (а.с. 4). Виплата позивачем страхового відшкодування в сумі 123975 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_9 підтверджується платіжним дорученням № 1139 від 30 листопада 2015 року.

Згідно довідки (досудового попередження) від 20 січня 2016 року ОСОБА_4 «СК «Арсенал Страхування» просило ОСОБА_2 сплатити суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 123975 грн.

Задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції посилався на те, що станом на день розгляду справи відповідач не оплатив кошти в розмірі 123975 грн. сплачені позивачем третій особі ОСОБА_5 страхового відшкодування.

Проте колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України висловленої в постанові від 21 грудня 2017 року по справі № 6-2097цс16 за змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

ОСОБА_4 на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

При цьому, відповідно до ст. 993 ЦК України до ОСОБА_4 «СК «Арсенал Страхування» перейшло саме право вимоги відшкодування збитків.

Тоді як відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Порядок визначення розміру матеріальних збитків, завданих пошкодженням колісного транспортного засобу, врегульовано Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року (далі - Методика).

Тобто, до ОСОБА_4 «СК «Арсенал Страхування» перейшло право вимоги після потерпілої в наслідок ДТП ОСОБА_5 у розмірі реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, а не в розмірі, що був виплачений позивачем ОСОБА_5

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 грудня 2016 року відмовлено представнику відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 у задоволенні клопотання щодо призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Згідно з ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертиз № 57 від 03 липня 2017 року, проведеної під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Fiat Grande Punto», державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_5, в цінах станом на момент проведення відновлювального ремонту вказаного автомобіля 30 грудня 2015 року складає величину 97119,48 грн.

Аналізуючи матеріали справи колегія суддів приходить до переконання, що слід взяти до уваги висновок судової-автотоварознавчої експертизи № 57 від 03 липня 2017 року, а не висновок № 27-11 експертного авто товарознавчого дослідження складеного 20 листопада 2015 року виходячи із таких мотивів.

Так, відповідно до ч.ч. 6,7 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні або ухвалі.

Як вбачається із матеріалів справи судова-автотоварознавча експертиза була призначена у відповідності до положень норм ЦПК України, зокрема, ст.ст. 143, 144, та проводилася із дотриманням вимог чинного законодавства в тому числі вимог ч. 2-4 ст. 147 ЦПК України та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Висновок судової-автотоварознавчої експертизи № 57 від 03 липня 2017 року є вмотивованим та узгоджується із матеріалами справи.

Крім цього, судова-автотоварознавча експертиза проводилася із урахуванням усіх доказів, які надані сторонами під час судового розгляду.

Не є підставою для повної відмови у задоволенні позову посилання ОСОБА_2 на те, що відсутні правові підстави для стягнення з дуки грошових коштів в порядку регресу оскільки як вбачається з матеріалів справи позивач мотивував свої вимоги саме як перехід йому права вимоги, що передбачено ст. 993 ЦК України. Виносячи рішення суд першої інстанції також посилався саме на норми зазначеної статті, як на перехід права вимоги.

Тобто, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин проте помилково назвав їх регресом.

Тоді як, перехід права вимоги за нормами ст.993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо наявності у ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки як вже зазначалося і вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в постанові від 21 грудня 2016 року по справі № 6-2097цс16, постанові від 23 грудня 2015 року по справі № 6-2587цс15, що в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідач може звернутися з вимогою до страхової компанії в якій застрахована його цивільно-правової відповідальності про виплату йому страхового відшкодування в межах розміру ліміту.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За вказаних обставин, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 грудня 2016 року слід змінити зменшивши розмір стягнутого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 «СК «Арсенал Страхування»страхового відшкодування з 123975,00 грн. до 97119,48 грн. та судового збору з 1859,63 до 1456,83 грн.

У іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 «СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_2 судові витрати понесені при подачі апеляційної скарги у розмірі 443,07 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 грудня 2016 року змінити, зменшити розмір стягнутого з ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»страхового відшкодування з 123975,00 грн. до 97119,48 грн. та судового збору з 1859,63 до 1456,83 грн.

У іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_2 судові витрати понесені при подачі апеляційної скарги у розмірі 443,07 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: О.Ю. Кузнєцова

ОСОБА_10