АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 761/1146/15-ц головуючий у 1-й інстанції: Макаренко І.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Головачова Я.В.

суддів: Поливач Л.Д., Шахової О.В.

при секретарі Горак Ю.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Златобанк" про повернення банківського вкладу, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідаціюпублічного акціонерного товариства "Златобанк" СлавкіноїМарини Анатоліївни на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 5 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 29 липня 2014 року між ним та публічним акціонерним товариством "Златобанк" (далі - АТ "Златобанк") було укладено договір банківського вкладу № 066320 "Класичний плюс" в національній валюті, відповідно до умов якого позивач розмістив кошти у розмірі 2 800 000 грн. на рахунку № НОМЕР_1 на строк до 29 серпня 2014 року зі сплатою 17 % річних.

9 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та АТ "Златобанк" укладено угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 070917, відповідно до умов якої позивач розмістив кошти у розмірі 2 799 000 грн. на рахунку № НОМЕР_2 строком до 9 січня 2015 року зі сплатою 21,5 % річних.

23 жовтня 2014 року до вказаної угоди внесені зміни, відповідно до яких було зменшено розмір процентної ставки (16,5% річних) та змінено строк розміщення вкладу до 7 листопада 2014 року.

Після закінчення строку дії договору, ОСОБА_1 звернувся до банку з вимогою повернути банківський вклад та нараховані на нього проценти, однак дана вимога залишилася без задоволення.

Посилаючись на викладені обставини, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, ОСОБА_1 просив стягнути з АТ "Златобанк" грошові кошти у сумі 2 659 734 грн. 47 коп.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 5 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з АТ "Златобанк" на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 2 659 734 грн. 47 коп., з яких: 2 599 000 грн. - сума основного боргу, 60 734 грн. 47 коп. - заборгованість зі сплати процентів, готівкою одноразовою операцією через касу АТ "Златобанк". Стягнуто з АТ "Златобанк" в дохід держави судовий збір у розмірі 6 891 грн.

У поданій апеляційній скарзі АТ "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" Славкіної М.А., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Скаржник зазначає, що в АТ "Златобанк" введена тимчасова адміністрація та запроваджено процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку, що унеможливлює задоволення позову про стягнення банківського вкладу поза межами системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Представник АТ "Златобанк" - Ільчук В.Л. в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

ОСОБА_1 в суд апеляційної інстанції не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 29 липня 2014 року між ОСОБА_1 та АТ "Златобанк" було укладено договір банківського вкладу № 066320 "Класичний плюс" в національній валюті, відповідно до умов якого позивач розмістив кошти у розмірі 2 800 000 грн. на рахунку № НОМЕР_1, який був відкритий на його ім'я у банку на строк до 29 серпня 2014 року зі сплатою 17 % річних.

9 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та АТ "Златобанк" укладено угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 070917, відповідно до умов якої позивач розмістив кошти у розмірі 2 799 000 грн. на рахунку № НОМЕР_2 строком до 9 січня 2015 року зі сплатою 21,5 % річних.

23 жовтня 2014 року до вказаної угоди внесені зміни, відповідно до яких зменшено розмір процентної ставки (16,5% річних) та змінено строк розміщення вкладу до 7 листопада 2014 року.

8 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до банку із заявою про повернення банківського вкладу, однак кошти повернуті не були.

Постановою Правління Національного банку України від 13 лютого 2015 року № 105 АТ "Златобанк" віднесено до категорії неплатоспроможних, в той же день, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 30, в банку запроваджено тимчасову адміністрацію.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що відмова АТ "Златобанк" повернути позивачу банківський вклад позбавляє його права користування та володіння грошовими коштами.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку -це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Положеннями ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Відповідно до ст. 28 цього Закону Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Як убачається з матеріалів справи, Постановою Правління Національного банку України від 12 травня 2015 року № 310 та рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 травня 2015 року № 9, розпочато процедуру ліквідації АТ "Златобанк".

27 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до АТ "Златобанк" із заявою про задоволення вимог кредиторів, на підставі якої, його було включено до реєстру вимог кредиторів банку акцептованих уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в сумі 2 599 176 грн. 23 коп.

У подальшому позивачу була виплачена гарантована сума у розмірі 200 000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань у разі прийняття Національним банком України рішення про запровадження обмежень на діяльність банків, зупинення операції по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади.

За таких обставин, враховуючи, що на час ухвалення рішення у справі у АТ "Златобанк" вже було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що унеможливлювало стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суд першої інстанції помилково дійшов висновку про задоволення позову.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові № 6-2001цс15 від 20 січня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом ухвалено рішення про задоволення позову через неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Ураховуючи викладене, витрати, понесені АТ "Златобанк" у розмірі 4019 грн. 40 коп. за подачу апеляційної скарги слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідаціюпублічного акціонерного товариства "Златобанк" Славкіної Марини Анатоліївни задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 5 грудня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Златобанк" про повернення банківського вкладу відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства "Златобанк" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4019 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: