РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/12677/17

Провадження № 2/638/4512/17

15.09.2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Грищенко І.О.

за участю секретаря - Самогньозд О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до відповідача ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом його продажу будь-якої особі покупцеві, відповідно до якого просить суд : звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 45 (сорок пять), загальною площею 215,2 кв.м, житловою площею 105,0 кв.м., що розташована за адресою: м.Харків, вул. Трінклера, будинок № 9 (девять) (реєстраційний номер обєкта 1) , що належить ОСОБА_2 на праві власності для погашення заборгованості відповідача перед позивачем за договором позики, що складається з суми позики в розмірі 3 394 300 (три мільйони триста девяносто чотири тисячі триста) гривень; Звернення стягнення провести у спосіб, передбачений статтею 38 Закону України "Про іпотеку" з наданням ОСОБА_1 права від свого імені продати будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу квартиру № 45 , загальною площею 215,2 кв.м, житловою площею 105,0 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Трінклера, буд. № 9 (девять) за ціною 3 394 300 (три мільйони триста девяносто чотири тисячі триста) гривень; При реалізації предмета іпотеки - надати ОСОБА_1. усі повноваження продавця, у тому числі отримання дублікатів правовстановлюючих документів, здійснення будь-яких платежів за продавця, надання заяв, отримання будь-яких необхідних документів, довідок, витягів з Реєстру прав власності на нерухоме майно в органах державної влади, місцевого самоврядування, нотаріату, державних реєстраторів, тощо.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 4 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу позику в сумі 3 394 300 ( три мільйони триста девяносто чотири тисячі триста) гривень на строк до 04 квітня 2017 року.

07 листопада 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №888.

Вищевказаний іпотечний договір укладено в забезпечення виконання зобовязань за Договором позики, укладеним між ОСОБА_2 та позивачем 04 квітня 2016 року, про надання позики у розмірі 3 394 300 (три мільйони триста девяносто чотири тисячі триста) гривень, що на дату укладення цього Договору складає еквівалент 130000 (ста тридцяти тисяч) доларів США, з остаточним терміном повернення позики не пізніше 04 квітня 2017 року.

Строк виконання забезпеченого іпотекою зобовязання настав 4 квітня 2017 року, але зобовязання виконано не було, сума позики не була повернута позивачеві, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі, що дорівнює сумі наданої позики та складає 3 394 300 (три мільйони триста девяносто чотири тисячі триста) гривень.

05.04.2017 позивач особисто вручила відповідачу вимогу про усунення порушень основного зобовязання та іпотечного договору та повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки у якій повідомляла відповідача про наявність заборгованості за кредитом, та вимагала у 30-денний строк усунути допущені порушення. Вказана вимога залишилася без виконання.

Зазначеною вимогою позивач повідомила відповідача про намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 38 закону України «Про іпотеку» шляхом укладання від свого імені договору купівлі-продажу предмета іпотеки із будь-якою особою на власний розсуд.

Однак, внаслідок арешту, накладеного ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.12.2016 року (тобто - вже після державної реєстрації іпотеки) у справі № 638/20587/16-ц за позовом іпотекодавця до позивача про визнання недійсним договору іпотеки, позивач позбавлена можливості задовольнити свої вимоги до відповідача шляхом набуття права власності на предмет іпотеки у позасудовому порядку, а тому, була вимушена звернутися до суду із даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до канцелярії суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити заявлені у позові вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання був повідомлений належним чином, крім того, до суду надав письмову заяву, у відповідності до якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 04 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу позику в сумі 3 394300 ( три мільйони триста девяносто чотири тисячі триста) гривень на строк до 04 квітня 2017 року, що підтверджується копією договору позики від 04.04.2016 року, яка є у матеріалах справи.

Крім того, 07 листопада 2016 року, в забезпечення виконання зобовязань за Договором позики, укладеним між ОСОБА_1 та позивачкою 04 квітня 2016 року, про надання позики у розмірі 3394300 (три мільйони триста девяносто чотири тисячі триста) гривень, що на дату укладення цього Договору складає еквівалент 130000 (ста тридцяти тисяч) доларів США, з остаточним терміном повернення позики не пізніше 04 квітня 2017 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №888, що підтверджується копією вказаного договору, наявною в матеріалах справи.

Строк виконання забезпеченого іпотекою зобовязання настав 04 квітня 2017 року, втім, зобовязання ОСОБА_2 виконано не було, сума позики не була повернута позивачеві, внаслідок чого, утворилася заборгованість в розмірі, що дорівнює сумі наданої позики та складає 3 394 300 (три мільйони триста девяносто чотири тисячі триста) гривень.

У відповідності до ч. 1 ст. 525 ЦК України - одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з положеннями ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договором позики встановлений строк виконання договору, а саме до 04 квітня 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не виконане основне зобов'язання про повернення боргу.

За змістом ст. ст. 572, 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

У абзаці шостому та сьомому статті 3 ЗУ «Про іпотеку» вказується, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» - у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Пунктом 2.3 іпотечного договору від 07.11.2016 р. було визначено, що у разі невиконання боржником зобов'язання за основним договором , іпотеко держатель має право одержати задоволення своїх вимог за основним договором за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у відповідності до умов цього договору та положень чинного законодавства.

Крім того, пунктом 6.1 передбачено, що іпотеко держатель набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки для задоволення своїх вимог у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків , встановлених іпотечним договором , іпотеко держатель має право вимагати достроково виконати основне зобов'язання , а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» та пункту 6.1.1 іпотечного договору від 07.11.2017 р. - звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 статті 39 Закону України «Про іпотеку», в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» приходимо до висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Згідно із частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Ця правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі №6-1561цс15, від 9 грудня 2015 року у справі №6-2479цс15, від 07 жовтня 2015 року у справі №6-1935цс15, від 04 листопада 2015 року у справі №6-340цс15, які в силу положень статті 360 - 7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Серед іншого, пунктом 4.1 зазначеного іпотечного договору визначено, що за домовленістю сторін об'єкт нерухомості оцінений на момент укладення цього договору у 3 324 100,00 (три мільйона триста двадцять чотири тисячі сто) гривень , що на день укладення цього договору відповідає еквівалентові суми 130 000,00 (сто тридцять тисяч ) доларів США, за офіційним курсом НБУ , встановленим на 07.11.2016 року , 1 доларСША = 25,56 грн..

Судом встановлено, що сума заборгованості за вищевказаним договором позики складає 3 394 300 (три мільйони триста дев'яносто чотири тисячі триста) гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 590 ЦК України - звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» - за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Таким чином позивач має право задовольнити свої вимоги за договором позики у повному обсязі шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку, визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а тому позов підлягає задоволенню.

Судові витрати суд розподіляє у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 589, 590 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 33, 35, 38, 39 Закону України «Про іпотеку»та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 04 квітня 2016 року у розмірі 3 394 300,00 (три мільйона триста дев'яносто чотири тисячі триста) гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 07.11.2016 р., укладеним між ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, 01033) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим номером 889, а саме: на квартиру № 45 (сорок пять), загальною площею 215,2 кв.м, житловою площею 105,0 кв.м., що розташована за адресою: місто Харків, вулиця Трінклера, будинок № 9 (девять) (реєстраційний номер обєкта 1) , що належить ОСОБА_2 на праві власності, шляхом надання ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_3, 01033 ) права від свого імені продати будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу квартиру № 45 (сорок пять), загальною площею 215,2 кв.м, житловою площею 105,0 кв.м., що розташована за адресою: місто Харків, вулиця Трінклера, будинок № 9 (девять) за ціною 3394300 (три мільйони триста девяносто чотири тисячі триста) гривень., з наданням ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_3, 01033 ) усіх повноважень продавця, у тому числі отримання дублікатів правовстановлюючих документів, здійснення будь-яких платежів за продавця, надання заяв, отримання будь-яких необхідних документів, довідок, витягів з Реєстру прав власності на нерухоме майно в органах державної влади, місцевого самоврядування, нотаріату, державних реєстраторів, тощо.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, 01033) понесені нею судові витрати у розмірі 8 0009вісім тисяч) грн..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а у разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Грищенко І.О.