СЕРЕДИНО-БУДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 586/1134/17
Номер провадження по справі 2/586/1420/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про самовідвід судді

15 листопада 2017 року м. Середина-Буда

Суддя Середино-Будського районного суду Сумської області Теміров Ч.М., вирішуючи питання про відкриття провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Середино-Будського районного суду Сумської області надійшла цивільна справа №586/1134/17 провадження № 2/586/1420/17 позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в якій просить відшкодувати завданих збитків.

До вирішення питання про відкриття провадження у справі суддею Теміровим Ч.М. заявлений самовідвід для забезпечення повного, обєктивного та неупередженого розгляду справи, оскільки він перебуває у дружніх відносинах з відповідачем ОСОБА_2 За час проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 між суддею та відповідачем склалися доброзичливі дружні відносини так як вони товаришують сімями, разом святкують свята, їх діти відвідують дні народження один одного, тісно спілкуються між собою та перебувають у добрих, ввічливих стосунках. Крім цього зазначена обставина може викликати сумнів стороннього спостерігача в обєктивності, неупередженості та незалежності судді, а тому заява про самовідвід на думку судді повинна запобігти можливій конфліктній ситуації. У звязку з чим вказані обставини вимагають від судді по справі заявити самовідвід.

Із метою запобігання в подальшому нарікань на необ'єктивність та упередженість судді, а також звинувачень у заінтересованості в результаті розгляду справи, суддя дійшов висновку за необхідне заявити самовідвід відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у ст.ст. 20, 21 і 22 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

У інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-72/0/4-13 від 16.01.13, вказано на обов'язок судді заявити вмотивований самовідвід визначений ч. 1 ст. 23 ЦПК України. На відміну від вирішення заяви про відвід (ст. 24 ЦПК) у ЦПК не визначено процедури подання та вирішення заяви про самовідвід у разі подання такої заяви суддею-доповідачем до початку розгляду справи.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що з метою уникнення сумніву в об'єктивності та неупередженості судді питання про його самовідвід може бути вирішено до відкриття провадження у справі, якщо із матеріалів справи, що передана судді-доповідачу, убачається наявність підстав для самовідводу, передбачених ст.ст. 20, 21 ЦПК України.

Отже, з урахуванням принципу цивільного процесуального права - процесуальної економії (звільнення від невиправданих формальностей і процедур) - питання про самовідвід судді може бути вирішено до відкриття провадження у справі, як шляхом постановлення ухвали про самовідвід судді, якому розподілено справу для розгляду, так і шляхом подання відповідної заяви. Після цього справа підлягає повторному автоматичному розподілу без участі цього судді (стаття 25 ЦПК).

Беручи до уваги викладене та враховуючи зазначений вище лист-роз'яснення, вбачається обов'язок судді заявити самовідвід та з метою економії терміну розгляду справи, питання про самовідвід може бути вирішено до відкриття провадження та призначення справи до розгляду.

Підстави для відводу судді визначено ст.ст. 20, 21 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Делкурта проти Бельгії», «П'єрсака проти Бельгії» і «де Куббера проти Бельгії» визначено, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Також вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з'ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

У п. 28 рішення у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» від 15 липня 2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 )повинно визначатися на підставі суб'єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об'єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Згідно ст.1 кодексу суддівської етики суддя повинен бути прикладом неухильного додержання закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

Відповідно до положень ст.15 кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

За змістом положень п.п.2.5 Банголорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та ОСОБА_3 ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Судом також приймається до уваги, що право сторін на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене та з метою запобігання у подальшому сумнівів у необ'єктивності та неупередженості судді, а також звинувачень у заінтересованості в результаті розгляду справи, заявлений самовідвід судді підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 20, 23, 25, 210, 223, 293, 294 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву судді Темірова Ч.М. про самовідвід задовольнити.

Цивільну справу №586/1134/17 провадження № 2/586/1420/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди передати до канцелярії суду для вирішення питання про її перерозподіл в порядку, передбаченому ст. 11-1 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ч.М.Теміров