Справа № 466/1672/17
У Х В А Л А

Іменем України

21 березня 2017 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі головуючого судді Невойта П.С.

секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за скаргою ЛМКП «Львівтеплоенерго» на рішення головного державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 від 21.02.2017 року,-

встановив:

07 березня 2017 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось до суду із скаргою на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ, в якій просить постановити ухвалу, якою визнати рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 21.02.2017/В-8/ВП №53432514/4980, винесене головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 неправомірним та скасувати його; зобовязати головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 прийняти до виконання судовий наказ 466/10207/16ц 2н/466/659/16 від 09.12.2016 року, виданий Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та інших, ІПН відсутній (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 6507,84 грн. та про солідарне стягнення з боржника на користь стягувача 689,00 грн. судового збору, а також відкрити виконавче провадження та забезпечити його примусове виконання; зобовязати головного державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 повідомити про виконання ухвали суд і заявника не пізніше, ніж у місячний строк з дня одержання копії ухвали суду.

В обґрунтування скарги зазначає, що 09.12.2016 року Шевченківський районний суд м. Львова у справі №466/10207/16-ц 2н/466/659/16 видав судовий наказ про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі 6507,84 грн., а також про стягнення солідарно з боржників на користь стягувача 689 грн. судового збору.

14.02.2017р. ЛМКП «Львівтеплоенерго» супровідним листом № 09-1655 на адресу Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ для примусового виконання було направлено судовий наказ №466/10207/16-ц 2н/466/659/16 від 09.12.2016р., виданий Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі 6507,84 грн., а також про стягнення солідарно з боржників на користь стягувача 689 грн. судового збору на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» разом з заявою про прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження за № 09-1624 від 14.02.2017р., а також копію платіжного доручення №1855 від 01.02.2017 року про оплату авансового внеску.

21.02.2017р. головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання В-8/ВП №53432514/4980 з примусового виконання судового наказу №466/10207/16ц від 09.12.2016 року про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі 6507,84 грн., а також про стягнення солідарно з боржників на користь стягувача 689 грн. судового збору, оскільки предявлений до виконання виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відсутній індивідуальний номер боржника (для фізичних осіб-платників податків). Дана вимога до виконавчого документа стверджується п.3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 3.3 інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012р. за № 489/2080.

Проте, ЛМКП «Львівтеплоенерго» вважає, що вказана постанова прийнята з порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню.

В судове засідання сторони по справі не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час судового засідання, що стверджується рекомендованими повідомленнями, що повернулися на адресу суду та долучено до матеріалів справи. /а.с.14-16/. На адресу суду надійшла заява від представника скаржника ОСОБА_5Д, що діє на підставі довіреності від 05.04.2016 року, про слухання справи у його відсутності./а.с.17-18/.

У відповідності до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення.

У судовому засіданні встановлено, що 09.12.2016 року Шевченківський районний суд м. Львова у справі №466/10207/16-ц 2н/466/659/16 видав судовий наказ про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі 6507,84 грн., а також про стягнення солідарно з боржників на користь стягувача 689 грн. судового збору.

Відповідно до ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

У відповідності до ст. 2 Закону України "Про державну виконавчу службу» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, а примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), судові накази підлягають виконанню державною виконавчою службою.

У відповідності з ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний вико- навець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Контроль за своєчасністю, правильністю, повнотою виконання рішень державним вико- навцем, відповідно до ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», здійснюється начальником органу державної виконавчої служби, безпосередньо якому підпорядковуються державні виконавці.

21.02.2017р. головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання В-8/ВП №53432514/4980 з примусового виконання судового наказу №466/10207/16ц від 09.12.2016 року про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.32 Конституції України й ч.І ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Позиція Верховного Суду України щодо відмови у відкритті виконавчого провадження у звязку з відсутністю ідентифікаційного номера боржника наступна, а саме: що відсутність у судовому наказі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови у відкритті державним виконавцем виконавчого провадження (Постанова ВСУ від 25 червня 2014 року справа № 6- 62цс 14).

Таким чином, на підставі вищенаведеного можна зробити висновок про те, що не зазначення у судовому наказі №466/10207/16-ц 2н/466/659/16 від 09.12.2016 року ідентифікаційного номеру боржника, не може бути підставою для повернення виконавчого провадження (відмови в прийнятті до провадження виконавчого документа), оскільки головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 було проігноровано своїм правом отримання конфіденційної інформації, тобто ідентифікаційного номера - не скористалася, а зіславшись на відсутність у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номера боржника, винесла повідомлення про повернення виконавчого документа (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) тим самим допустила у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів стягувача, в звязку з чим винесене нею повідомлення є безпідставним, незаконним та неправомірним, прийнятим з порушенням вимог чинного законодавства та норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони вико- навчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до п.7 постанови від 26.12.2003р. №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що скарга є підставна та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

скаргу задовольнити.

Визнати рішення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 21.02.2017/В-8/ВП №53432514/4980, винесене головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 неправомірним та скасувати його.

Зобовязати Шевченківський відділ державної виконавчої служби м.Львів ГТУЮ у Львівській області прийняти до виконання судовий наказ 466/10207/16ц 2н/466/659/16 від 09.12.2016 року, виданий Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та інших, ІПН відсутній (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 6507,84 грн. та про солідарне стягнення з боржника на користь стягувача 689,00 грн. судового збору, а також відкрити виконавче провадження та забезпечити його примусове виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом пяти днів з дня проголошення ухвали суду апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_6