УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ГулькаБ.І., Закропивного О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 5 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_5 є батьками сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначала, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні.

Враховуючи те, що відповідач добровільно відмовляється надавати їй матеріальну допомогу на утримання сина та доньки, просила стягнути з нього на її користь аліменти на дітей в розмірі по ј частині кожному з усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 травня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в розмірі по ј частині кожному з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 лютого 2016 року до досягнення дітьми повноліття.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 5 липня 2016 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 травня 2016 року змінено в частині розміру стягнутих аліментів.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в розмірі по 1/5 частині кожному з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 лютого 2016 року до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 180-183 СК України, належним чином оцінивши подані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_7 і ОСОБА_6, тому зобов'язаний їх утримувати до досягнення ними повноліття.

Зменшуючи розмір стягнутих аліментів, апеляційний суд виходив із того, що на утриманні відповідача перебуває його непрацездатна мати.

Колегія погоджується з такими висновками.

При визначенні розміру аліментів суди врахували всі обставини, які свідчать про матеріальне становище платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення.

Доводи ОСОБА_5 про те, що він щомісячно сплачує 4 тис. грн за оренду квартири в м. Івано-Франківську, колегія відхиляє, оскільки даний факт не був підтверджений належними та допустимими доказами у розумінні ст. ст. 10, 60 ЦПК України.

Інші доводи скарги висновків суду не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про часткове задоволення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 травня 2016 року в незміненій апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду Донецької області від 5 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
Б.І. Гулько О.В. Закропивний