Справа № 456/3353/17
Провадження № 2/456/1909/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2017 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бучківської В. Л.

при секретарі Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа служба в справах дітей Стрийської міської ради про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав щодо його дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 В обґрунтування позову покликається на те, що 22.09.2008 року на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду шлюб між нею та відповідачем розірвано. З моменту розірвання шлюбу дитина проживає з нею, відповідач не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з сином, морально і матеріально не підтримує дитину, незважаючи на вроджену патологію. Оскільки дитина народилась з вродженою вадою серця та синдромом «Дауна», то постійно перебуває під наглядом лікарів та часто проходить лікування, однак жодної матеріальної допомоги від відповідача не було та аліменти на утримання сина вона не отримувала. Рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради № 259 від 19.10.2017р. надано дозвіл на позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, 1983 р.н.

В судовому засіданні позивач дала пояснення аналогічні вищенаведеним та доповнила, що дитина постійно проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не спілкується з сином, жодної матеріальної допомоги на його утримання не надає. Зазначила, що ОСОБА_3 має залежність від азартних ігор та тривалий час перебував в місцях позбавлення волі. Просить позов задоволити.

В судовому засіданні відповідач не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_2, та доповнив, що в 2008 році він розлучився з позивачем, після чого проживає окремо. Змоги надавати матеріальну допомогу на утримання сина він немає, оскільки не працює, з сином спілкується рідко. Дійсно він відбував покарання в місцях позбавлення волі та звільнився з місць позбавлення волі в березні цього року.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Стрийського міськвиконкому Кухар З.Р. позов підтримала та пояснила, що позивач звернулася до них з заявою про позбавлення відповідача батьківських прав, в якій навела всі вказані вище обставини. Вважає, що є всі підстави позбавити відповідача батьківських прав, а тому просить позов задоволити.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір'ю позивача. ЇЇ донька розлучилася з відповідачем, коли її онуку був один рік. Дитина хворіє і потребує постійного лікування, яке є недешевим, однак відповідач жодної матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні онука не бере.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача по справі. Їй відомо, що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання свого сина не надає, станом здоров'я дитини не цікавиться. Вона часто допомагає позивачу у догляді та вихованні сина останньої, оскільки він тяжко хворіє.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він є рідним братом позивача та проживає разом з нею та її малолітнім сином. Відповідач проживає окремо та жодної матеріальної допомоги на утримання свого сина не надає, до дитини не приходить та не цікавиться станом здоров'я останнього.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_8 від 11.03.2017 року вбачається, що відповідач не цікавиться життям та здоров'ям свого сина ОСОБА_2, не спілкується з ним, жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Відповідно до ст.11, ч.2 ст.31, ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського МУЮ Львівської області 10.02.2006 р., вбачається, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_2, актовий запис № 79 /а.с.9/.

З копії довідки, виданої КП «Мрія» № 1814 від 24.07.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 і разом з нею проживає ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.10/.

Відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню свого малолітнього сина, вихованням дитини не займається, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Даний висновок суду ґрунтується на зібраних у справі доказах:

-наведених вище показаннях позивача, відповідача та представника третьої особи - служби у справах дітей Стрийського міськвиконкому;

-показаннях свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про те, що відповідач жодної участі у вихованні та утриманні свого сина не приймає, не доглядає за дитиною;

-рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради №259 від 19.10.2017р. про надання дозволу на позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_2 /а.с.15/;

-поданням заступника начальника Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області Петрика В.Т. про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_2

Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Закону України ,,Про охорону дитинства,, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до положень ст. 12 ч. 1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року "Про права дитини" (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно -правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна заява є підставною і підлягає задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо свого сина батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, а тому його слід позбавити батьківських прав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 640 грн. 00 коп. судового збору.

Керуючись п.2 ч.1, ч. 3 ст.164, ст.165-166 СК України, Конвенцією ООН від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) "Про права дитини", Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ст.ст. 15, 30, 62, 75, 203 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працює, проживає: АДРЕСА_2, батьківських прав щодо його сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 640 /шістсот сорок / грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду після набрання ним законної сили направити у Відділ реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Суддя: В. Л. Бучківська