Єдиний унікальний номер 237/4934/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1575/2017
Єдиний унікальний номер 237/4934/16-ц Головуючий у 1 інстанції Ліпчанський С.М.
Номер провадження 22-ц/775/1575/2017 Доповідач Дундар І.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Дундар І.О.,

суддів: Корчистої О.І., Хейло Я.В.,

за участю секретаря Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богоявленської сільської ради Мар'їнського району Донецької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно

за апеляційною скаргою Волноваської місцевої прокуратури Донецької області

на рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 06 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його рідна тітка - ОСОБА_2 За її життя він та його батько піклувалися про тітку, допомагали грошима, забезпечували медичний догляд та піклування, робили ремонт у хаті. Вони організували поховання та помини ОСОБА_2, за власні кошти встановили пам'ятник на кладовищі. Його батько, ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину у вигляді земельної частки (паю) загальною площею 5,06 умовних кадастрових гектар, яка розташована на території Богоявленської сільської ради Мар'їнського району та належала ОСОБА_2. Але юридично свої права не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер. 10 листопада 2016 року він звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, але отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини за законом. Оскільки документи, які підтверджують спорідненість ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не збереглися, просив встановити факт родинних відносин ОСОБА_2 та ОСОБА_1, встановити юридичний факт, що ОСОБА_2 є тіткою ОСОБА_1, визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 5,06 гектарів, яка розташована на території Богоявленської сільської ради у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2

В подальшому ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги і просив визнати за ним право власності на кошти, у вигляді недоотриманих грошей за оренду земельного паю та зобов'язати агрофірму «Агротіс» виплатити грошові кошти за оренду земельного паю, який належав ОСОБА_2

Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 06 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено: визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 5,06 га, яка розташована на території Богоявленської сільської ради в порядку спадкування за законом; визнано за ОСОБА_1 право власності на кошти у вигляді недоотриманих грошей за оренду земельного паю в порядку спадкування за законом; зобов'язано керівництво агрофірми «Агротіс» виплатити ОСОБА_1 грошові кошти за оренду земельного паю, який належав померлій ОСОБА_2

Додатковим рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 11 вересня 2017 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.; встановлено юридичний факт того, що ОСОБА_2 є тіткою ОСОБА_1

В апеляційній скарзі керівник Волноваської міської прокуратури Донецької області просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову, оскільки рішення суперечить нормам матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Суд не звернув уваги що рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 31 серпня 2016 року визнано відумерлою спадщину у вигляді земельної частки (паю) площею 5,06 умовних кадастрових гектарів вартістю 168233,92 грн., яка належала померлій ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1. У вересні 2016 року ОСОБА_1 звертався до Мар'їнського районного суду Донецької області з заявою про перегляд вищевказаного рішення у зв'язку з ново виявленими обставинами, в якій вказував, що померла ОСОБА_2 була його бабкою, а його батько ОСОБА_3 - відповідно її племінником. Крім того, суд визнав факт родинних відносин за відсутності жодних належних доказів та документів, факт прийняття спадщини не доведений.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник Богоявленської сільської ради Мар'їнського району Донецької області Кугітко А.І. полагався на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх осіб, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. ОСОБА_1 - син ОСОБА_3, за довідкою виконкому Богоявленської сільської ради племінник ОСОБА_1 та брат ОСОБА_3 провели поховання ОСОБА_2, 22 липня 1996 року ОСОБА_2, отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Задовольняючи заявлені вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї, частки кожного спадкодавця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Але з такими висновками суду погодитися неможливо.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (арк..спр.6).

На підставі ч.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Отже, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР.

Суд першої інстанції під час розгляду справи застосував норми Цивільного кодексу України, які на спірні правовідносини не розповсюджуються.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Суд першої інстанції не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, що є підставами для скасування рішення.

За нормами Цивільного кодексу УРСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин передбачено було дві черги спадкоємців за законом: перша черга - діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого; також дитина померлого, яка народилася після його смерті; онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ст.529); друга черга спадкоємців за законом - при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (ст.530).

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 посилався на те, що він, як племінник, є спадкоємцем після смерті своєї тітки - ОСОБА_2 і на підставі цього просив визнати за ним право власності на спадкове майно (арк..спр.3-5).

Але нормами Цивільного кодексу УРСР племінники не входили до кола спадкоємців за законом, тому вимоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі.

Крім того, згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази родинних відносин, як ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_2, так і його батька з ОСОБА_2.

Наявна в матеріалах справи копія довідки №1206/02-26 від вересня 2016 року (арк..спр.19), в якій зазначено, що племінник ОСОБА_1 та брат ОСОБА_3 провели поховання ОСОБА_2, не може бути належним доказом родинних відносин, оскільки, по-перше, в матеріалах справи міститься оригінал довідки за цим самим номером 1206/02-26 від 02 вересня 2016 року, в якій ступінь родинних зв'язків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2 не зазначений взагалі; по-друге, сільська рада не є належним органом, який має повноваження, щодо визначення ступенів родинних зв'язків.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Волноваської місцевої прокуратури Донецької області підлягає частковому задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу Волноваської місцевої прокуратури Донецької області задовольнити частково.

Рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 06 грудня 2016 року скасувати.

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Богоявленської сільської ради Мар'їнського району Донецької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий

Судді: