РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 березня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Медвідь М.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника співвідповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Перша ОСОБА_4 державна нотаріальна контора) про встановлення нікчемності заповіту, -

в с т а н о в и в :

В серпні 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить встановити нікчемність заповіту ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5, посвідчений нотаріусом Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори реєстраційний № 3-1688 від 26 жовтня 2011 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 18 грудня 2008 року його бабуся ОСОБА_6 заповіла йому все своє майно. 22 лютого 2014 року вона померла. Після похорон він звернувся до нотаріуса Першої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і дізнався, що 26.10.2011 року ОСОБА_6 був складений ще один заповіт, на ім'я її племінниці ОСОБА_5 Вважає даний заповіт нікчемним, оскільки дії нотаріуса при посвідченні зазначеного правочину не відповідали вимогам щодо порядку посвідчення заповіту, який визначений ЦК України та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року N 20/5, чинною на час посвідчення заповіту.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і пояснив, що в п. 11 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначено, що коли фізична особа не може з'явитися в приміщення, яке є робочим місцем нотаріуса, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу. Заповіт посвідчувався на дому спадкодавиці, проте в тексті заповіту нотаріус цього не зазначила. Крім того, жодного доказу того, що заповідач дійсно не могла самостійно поставити свій підпис в заповіті, немає, тоді як насправді вона фізично могла сама поставити підпис. Також ніякої довіреності на ім'я ОСОБА_7 спадкодавиця не давала, а тому не уповноважувала її здійснювати підписання свого заповіту. Ще одне порушення, допущене нотаріусом, полягає в тому, що відповідно до змісту заповіту, він не був прочитаний особисто заповідачем. В п. 157 Інструкції з цього приводу зазначено таке: якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, є сліпою, нотаріус прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відповідна відмітка. Тобто фізичною вадою, яка є причиною прочитання заповіту нотаріусом та свідками, але не особисто заповідачем, є саме сліпота, а не поганий зір останнього. Звертає увагу також на те, що нотаріусом не було зазначено ніяких особистих відомостей про свідків, окрім прізвищ, імен та по батькові. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, про час та місце судового розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, подала заяву про розгляд справи без її представника. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності представника відповідача в судовому засіданні.

Представник співвідповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечила, пояснивши, що заповідачка на момент складання заповіту знаходилася в тяжкому стані, напередодні перенесла інсульт, не могла встати на ноги, ходити, в неї смикалися руки, рухи були нескоординованими настільки, що її годували з ложки. Вона сама повідомила нотаріуса про те, що не зможе розписатися в заповіті. Нотаріус, посвідчуючи заповіт, діяла у відповідності до закону та Інструкції, в установленому порядку були запрошені свідки та особа, яка підписала заповіт. Воля заповідачки встановлена та зафіксована правильно, а неточності в показаннях свідка з приводу природи вчиненого правочину пояснюються похилим віком свідка, станом її здоровя та відсутністю юридичної освіти. В посвідчувальному написі на заповіті дійсно є помилка, оскільки в ньому не зазначено про посвідчення заповіту вдома у заповідача, але це не є істотною вимогою для визнання заповіту недійсним, адже воля заповідача була вільною і допущена описка на неї не вплинула. Просить в позові відмовити в повному обсязі.

Третя особа Перша ОСОБА_4 державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, про час та місце судового розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності представника третьої особи в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6, повернувшись з лікарні після інсульту, зателефонувала їй і попросила прийти для посвідчення нотаріусом заповіту на ОСОБА_5 При посвідченні були також присутні нотаріус інші сусіди ОСОБА_8 та ОСОБА_9, ОСОБА_5 не було, вона вийшла. ОСОБА_6 пояснила, що хоче написати на ОСОБА_5, бо у своєму внукові Кості розчарувалася, після чого нотаріус розяснила, що в такому випадку треба анулювати попередній заповіт і скласти другий. Вся процедура посвідчення тривала близько години. Нотаріус розяснила зміст документа, прочитала його. ОСОБА_6 була писемна і зряча, однак мала катаракту і попросила розписатися за неї, що свідок і зробила.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що племінниця її сусідки ОСОБА_6 ОСОБА_5 зателефонувала до неї і покликала для посвідчення заповіту, на що свідок погодилася. Прийшовши, вона побачила ОСОБА_6 лежачою після інсульту; вона важко говорила, ОСОБА_5 годувала її з ложки. ОСОБА_6 пояснила, що хоче подарувати своє майно ОСОБА_10 Складений нотаріусом документ свідок прочитала і підписала. Він також був прочитаний нотаріусом або ОСОБА_9 Точної назви документа не памятає, однак схиляється до того, що це був договір дарування. Їх сусідка ОСОБА_7 підписалася в цьому документі за ОСОБА_6 на її прохання, оскільки вона не могла підписатися сама через сильне тремтіння рук.

Допитана в якості свідка відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона є племінницею ОСОБА_6, котра розповідала їй, що заповіла своє майно внукові ОСОБА_3, однак хотіла б переписати квартиру на неї, якщо вона згодиться її доглядати. ОСОБА_5 погодилася на пропозицію. Коли в ОСОБА_6 стався інсульт, вона займалася її лікуванням та доглядом. Повернувшись з лікарні, ОСОБА_6 до двох місяців не піднімалася з ліжка, страждала на нудоту, не могла самостійно їсти, ОСОБА_5 її постійно годувала. Нотаріус вперше приїхала поговорити з ОСОБА_6, була з нею в кімнаті сама. Через деякий час нотаріус зясувала, що ОСОБА_6 не може сама поставити підпис, в неї тремтять руки і вона погано бачить. ОСОБА_6 попросила покликати сусідку ОСОБА_7, сусідів з 73, 74, 76 квартир. З сусідами, які прийшли, нотаріус поговорила і поїхала в нотконтору друкувати заповіт, а повернувшись, закінчила його посвідчення, після чого ОСОБА_6 передала заповіт ОСОБА_5 Під час посвідчення заповіту присутньою в кімнаті ОСОБА_6 з нотаріусом та сусідами не була.

Допитана в якості свідка державний нотаріус Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори Федорук (прізвище до реєстрації шлюбу - Приступа) С.М. в судовому засіданні пояснила, що до неї на прийом прийшла ОСОБА_5 і зробила виклик від ОСОБА_6 на посвідчення заповіту. Спочатку нотаріус поїхала поспілкуватися з ОСОБА_6 і пересвідчилася, що ОСОБА_6 розуміє, хто вона, де знаходиться, хто біля неї, що хоче скласти саме заповіт і саме на ОСОБА_5 Згодом виявилося, що заповідачка не зможе повністю поставити свого підпису (не напише прізвища, імені та по батькові), бо в неї дуже трясеться рука, не стискає як слід ручки. Нотаріус пояснила, що в такому випадку необхідні свідки, і ОСОБА_5 покликала для цієї мети сусідів. Одна із сусідок нагадала ОСОБА_6, що вона хотіла, аби її майно залишилося внукові, але ОСОБА_6 відповіла, що бажає передати його саме ОСОБА_10 Під час посвідчення заповіту нотаріус запитала заповідачку, чи не проти вона, щоб за неї інша жінка підписала заповіт, а також питала, чи довіряє вона цій особі, і ОСОБА_6 дала ствердну відповідь. В заповіті дійсно допущена описка не зазначено, що його посвідчено з виїздом додому в звязку з хворобою заповідача, однак про цей факт зазначено в книзі виїздів і реєстрі для вчинення нотаріальних дій нотаріусами. Заповіт одразу після посвідчення зареєстрований в книзі заповітів та в Спадковому реєстрі.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних мотивів.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23.05.2016 року у цивільній справі № 686/19076/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, а також ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 26.07.2016 року у цій же справі встановлено наступні обставини.

ОСОБА_6 була власником квартири № 75 в будинку по вул. Завадського 64/2 у м. Хмельницький.

Позивач ОСОБА_3 є онуком ОСОБА_6

18 грудня 2008 року ОСОБА_6 склала заповіт, який посвідчений нотаріусом Першої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, яким заповіла все її рухоме і нерухоме майно, в тому числі і квартиру № 75 в будинку по вул. Завадського 64/2 у м. Хмельницький ОСОБА_3

26 жовтня 2011 року ОСОБА_6 склала інший заповіт, який посвідчений нотаріусом Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, яким заповіла квартиру № 75 в будинку по вул. Завадського 64/2 у м. Хмельницький своїй племінниці ОСОБА_5

22.02.2014 року ОСОБА_6 померла.

Як вбачається з самого заповіту, нотаріусом було дотримано вимоги ст. ст. 1248, 1253 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Верховним Судом України в постанові від 2.03.2016 року у цивільній справі № 6-308цс16 висловлено наступну правову позицію. Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та при наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути предявлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність в силу закону у звязку з її оспоренням та не визнанням іншими особами.

Згідно ч. 1 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

У відповідності до частин 1 4 ст. 1247 ЦК України (загальні вимоги до форми заповіту), заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Як визначено в абзацах 1, 2 ч. 4 ст. 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Згідно частин 1, 2 ст. 1248 ЦК України (посвідчення заповіту нотаріусом), нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

У відповідності до частин 2 6 ст. 1253 ЦК України, у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; спадкоємці за заповітом; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

На момент посвідчення заповіту від 26.10.2011 року діяла Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року N 20/5 (далі: Інструкція), розділ 17 котрої регулював посвідчення заповітів.

Згідно п. 157 Інструкції, заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом.

Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою за правилами, викладеними в пункті 16 цієї Інструкції.

Фізична особа, на користь якої заповідається майно, не вправі підписувати заповіт за заповідача.

Згідно абзаців 1, 2 п. 16 Інструкції, нотаріально посвідчувані правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса. Якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі.

Відповідно до п. 158 Інструкції, на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках.

Присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою.

Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю.

Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт.

Текст заповіту має містити відомості про особу свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка.

Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Згідно абз. 1 п. 171 Інструкції, відомості про заповіти підлягають обов'язковій реєстрації в Спадковому реєстрі в порядку, установленому Положенням про Спадковий реєстр, затвердженим наказом Мін'юсту України.

Як встановлено в ході розгляду справи, заповіт складено у письмовій формі, із зазначенням місця (м. Хмельницький) та часу його складення (12 год. 20 хв.).

Дійсно, в тексті заповіту не зазначено, що він посвідчений з виїздом додому заповідача, однак дана обставина підтверджена в судовому засіданні усіма допитаними судом свідками, а також наявними у справі викопіюваннями з журналу (книги) обліку викликів нотаріуса за межі нотаріальної контори.

Оскільки ОСОБА_6 не могла особисто підписати заповіт (у неї сильно тремтіли руки, що підтверджено усіма допитаними судом свідками), він був підписаний відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України за усним дорученням ОСОБА_6 та у її присутності ОСОБА_7 Підпис ОСОБА_7 на тексті заповіту засвідчений нотаріусом із зазначенням причин, з яких його не могла підписати ОСОБА_6, - у звязку з її хворобою. Необхідності зазначати вид хвороби, а також видавати письмову довіреність на проставлення від імені заповідача підпису в тексті заповіту ані ЦК України, ані Інструкція не передбачає.

Заповіт був посвідчений нотаріусом та зареєстрований у встановленому порядку в Спадковому реєстрі, про що свідчать матеріали спадкової справи до майна померлої ОСОБА_6

Нотаріус посвідчила заповіт, складений зі слів ОСОБА_6 за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, що вбачається з його копії, наявної у справі.

Оскільки через свої фізичні вади, а саме похилий вік та незадовільний стан здоровя ОСОБА_6 не могла сама прочитати заповіт, посвідчення заповіту відбулося при свідках ОСОБА_9 та ОСОБА_8 Зазначені обставини підтверджуються показаннями усіх допитаних в судовому засіданні свідків.

Дієздатність свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 було перевірено нотаріусом. Зазначені свідки не є ані спадкоємцями за заповітом, ані членами сім'ї чи близькими родичами ОСОБА_5, вони могли прочитати заповіт вголос та підписати його, що і зробили. За таких обставин те, що заповідач особисто не зачитувала заповіту, не є порушенням вимог до його посвідчення.

У текст заповіту занесено відомості про особи свідків, а саме вказано прізвище, ім'я, по батькові кожного з них та місце їх проживання. Текст заповіту дійсно не містить дат народження та паспортних даних свідків, однак зазначена інформація також була перевірена і зафіксована нотаріусом у відповідному журналі (а.с. 83, 84).

Показань свідка ОСОБА_8 в тій їх частині, що насправді було посвідчено не заповіт, а договір дарування, суд не бере до уваги, оцінюючи їх критично, оскільки зазначене суперечить показанням решти допитаних судом свідків.

Отже, будь-яких вимог до форми та посвідчення заповіту, що могли б вплинути на волевиявлення заповідача, допущено не було.

Крім того, відповідно до частин 2 4 ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 (вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними) і 231 (вчинення правочину під впливом насильства) цього Кодексу.

Тих обставин, що заповідач у момент посвідчення заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, а також що заповіт був складений під впливом насильства, встановлено в ході судового розгляду справи не було.

За таких обставин суд приходить до висновку, що права позивача не порушені, а підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 61, 212 215 ЦПК України, ст. ст. 215, 225, 231, абзацами 1, 2 ч. 4 ст. 207, частинами 1 4 ст. 1247, частинами 1, 2 ст. 1248, частинами 2 6 ст. 1253, частинами 2 4 ст. 1254, ч. 1 ст. 1257 ЦК України, абзацами 1, 2 п. 16, розділом 17 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року N 20/5, суд -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_3 до Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Перша ОСОБА_4 державна нотаріальна контора) про встановлення нікчемності заповіту відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: