У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Харечко С.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

Ухвалою від 06 січня 2017 року було відкрито провадження у справі.

27 березня 2017 року позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом: накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_2, а саме: квартиру №70 в будинку БОС №28 по вул.. Соборній у м.Рівному, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 15199460.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ч. 1ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 та п. 2 ч. 1ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Як убачається з роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог ОСОБА_1 є квартира № 70, що знаходиться за адресою: м.Рівне, вул. Соборна БОС 287.

Згідно інформаційної довідки про реєстрацію права власності на нерухоме майно комунального підприємства Рівненське бюро технічної інвентаризації відповідачу ОСОБА_2 належить на праві приватної власності квартира № 70, що знаходиться за адресою: м.Рівне, вул. Соборній, БОС 287.

З огляду на те, предметом позову є вказана квартири, такий захід забезпечення позову як арешт може забезпечити подальше виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд приходить до висновку про наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі відчуження вказаної квартири третім особам та вчинення будь-яких інших дій відносно вказаної квартири, у зв'язку з чим, вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя- задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), а саме квартиру №70 в будинку БОС №287 по вул. Соборній у м.Рівне, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 15199460.

Копію ухвали направити для виконання Рівненському міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (33000, м. Рівне, вул. Замкова, 22 а), Управлінню забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради (33000, м. Рівне, майдан Просвіти, 2), та для відома учасникам процесу.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подачі в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Харечко С.П.