Ухвала

іменем україни

01 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЄвтушенкоО.І., Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі регіонального відділення Акціонерного товариства «ОТП Банк» в м. Запоріжжя до ОСОБА_5, ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» в особі регіонального відділення Акціонерного товариства «ОТП Банк» в м. Запоріжжя звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позову зазначено, що 15 травня 2006 року між АКБ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 31 000 доларів США шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника, зі сплатою процентів в розмірі 14 % річних.

Відповідач зобов'язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти у розмірі та строки, визначені умовами кредитного договору.

Проте, свої зобов'язання відповідач не виконав, в зв'язку з чим, станом на 27 грудня 2010 року утворилась заборгованість в розмірі 331 473,55 грн.

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_6, 15 травня 2006 року було укладено договір поруки, за умовами якого остання зобов'язалась відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання Позичальником боргових зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі, як солідарний боржник.

На адресу відповідачів були направлені досудові вимоги про дострокове повернення кредиту, проте на час подання позовної заяви, залишені без задоволення.

Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 331 473,55 грн.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2011 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 331 473,55 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16 червня 2016 року заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2011 року залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5. просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за умовами кредитного договору, укладеного сторонами призвело до виникнення заборгованості, яка відповідно до ст. ст. 1050, 1054, 509, 554, 543, 526 ЦК України підлягає стягненню з відповідачів як з солідарних боржників.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова і зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Із матеріалів справи убачається, що 15 травня 2006 року між АКБ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредитні поточний рахунок кошти в розмірі 31 000 доларів США шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника, зі сплатою процентів в розмірі 14 % річних.

Відповідач зобов'язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти у розмірі та строки, визначені умовами кредитного договору.

У рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_6, 15 травня 2006 року було укладено договір поруки, за умовами якого остання зобов'язалась відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобов'язань за кредит ним договором у повному обсязі, як солідарний боржник.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 умов кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 27 грудня 2010 року у розмірі 331 437 грн. 55 коп.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Проценти, сплачувані позичальником за користування кредитом за своїм характером є встановленою договором платою за користування грошовими коштами, а не неустойкою, яка є не тільки способом забезпечення виконання зобов'язань, а також і однією з форм цивільно- правової відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що, залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 041.-200/316/2006 від 15 травня 2006 року, укладеного між АКБ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «ОТП Банк», та відповідачем ОСОБА_5, у зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, заборгованість відповідачів перед позивачем за кредитним договором становить суму у розмірі 331 473 грн. 55 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 26 194 доларів США 92 цента, заборгованості по відсотках, нарахованих в період з 17 грудня 2007 року по 14 квітня 2010 року в сумі 8 579 доларів США 15 центів, нарахованої пені за період з 16 жовтня 2006 року по 28 травня 2008 року та за період з 29 квітня 2009 року по 26 травня 2009 року в сумі 54 619 грн. 79 коп.

Суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідач не виконує суттєві умови щодо додержання порядку та строків погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого у них солідарно виникла заборгованість відповідно до наданого позивачем розрахунку, а тому, згідно ст. 1050 ЦК України, зобов'язаний погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції.

Таким чином, суди попередніх інстанцій перевіривши усі обставини у справі, зробили правильний висновок про те, що неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за договором кредиту відповідачем ОСОБА_5, передбаченого зазначеним договором, та несплата відсотків за користування кредитними коштами призвело виникнення заборгованості, яка відповідно до ст. 1050 Цивільного Кодексу України підлягає погашенню.

Доводи касаційної скарги не дають підставі для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 червня 2016 року в справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» в особі регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Запоріжжя до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором , оскільки судові рішення в цій частині законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 червня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі регіонального відділення Акціонерного товариства «ОТП Банк» в м. Запоріжжя до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Т.Л. Ізмайлова