Справа № 466/3152/17 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/5656/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.

з участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача Дацько М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ІРОКС» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ІРОКС» про визнання майнових прав на квартиру,-

встановила:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ПрАТ «ІРОКС» про визнання майнових прав на квартиру.

Вимоги обґрунтовує тим, що 19.09.2007р. між нею та ЗАТ «ІРОКС» (правонаступником якого є ПрАТ «ІРОКС») укладено договір № 24 підряду у будівництві житла (попередній договір) та Договір № 24 підряду у будівництві (Договір), згідно якого підрядник прийняв пай для подальшого залучення у будівництво об'єкту інвестування, а ОСОБА_2 отримує право власності на об'єкт інвестування - однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною проектною площею 37,5 кв.м. 3-го житлового поверху на АДРЕСА_5. Загальна договірна вартість будівництва на момент укладення договору становила 170437,50 грн., в тому числі ПДВ 20% та була повністю оплачена позивачем, що підтверджується довідкою № 325 від 27.08.2009 року, виданої ПрАТ «Ірокс» про 100% оплату вартості об'єкту інвестування.

В подальшому, 02.11.2015 року, між сторонами укладені зміни до вищевказаних договорів, згідно яких номер квартири 26 змінено на номер 249, а замовник зобов'язався здійснити доплату за квадратні метри згідно замірів ОКП ЛОР «БТІ та ЕО».

Згідно технічного паспорту загальна площа квартири складає 38,7 кв.м. і за додаткову площу 1,2 кв.м. 24.11.2016р., 05.12.2016р. та 16.01.2017р. ОСОБА_2 перерахувала кошти ПрАТ «Ірокс» в сумі 5454,00 грн. по ціні 4545,00 грн. за 1кв.м., що передбачено у п.п. 2.9 та 2.1 Договору, однак відповідач всі платежі повернув позивачу.

Позивач вважає, що повністю виконала свої зобов'язання по договору, крім цього провела у квартирі оздоблювальні роботи, встановила необхідне для проживання обладнання і проживає у такій, однак відповідач ПрАТ «ІРОКС» не виконує свої зобов'язання щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно, у зв'язку з чим в неї немає правовстановлюючого документу про право власності на дану квартиру.

Просила визнати за нею майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 зобов»язати ПрАТ «ІРОКС» виконати дії по внесенню в державний реєстр речових прав на нерухоме майно документів, необхідних для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3: документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси; документ, що посвідчує право власності на об'єкт нерухомого майна до його реконструкції; документ про речові права на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт нерухомого майна та стягнути понесені ОСОБА_2 судові витрати.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 липня 2017 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3

Зобов'язано ПрАТ «ІРОКС» виконати дії по внесенню в державний реєстр речових прав на нерухоме майно документів, необхідних для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3, а саме: документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси; документ, що посвідчує право власності на об'єкт нерухомого майна до його реконструкції; документ про речові права на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт нерухомого майна.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ІРОКС» на користь ОСОБА_2 1905,42 грн. судового збору.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ІРОКС» на користь держави640 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач ПрАТ «ІРОКС», з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає його таким, що ухвалене на підставі неповного з»ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Звертає увагу на те, що позивач просить визнати за нею майнові права, при цьому покликається на відмову державного реєстратора у здійсненні реєстрації права власності на спірну квартиру, а не майнових прав, тому вважає, що така вимога є передчасною.

В апеляційній скарзі зазначає, що позивач ОСОБА_2 не оплатила вартість 1,2 м.кв. у спірній квартирі, однак вимоги про оплату їй направлялись, а до здійснення повної оплати позивач не може набути майнові права. Самовільна оплата не може бути належним виконанням умов договору, оскільки замовник не має права самостійно визначати умови оплати.

Звертає увагу, що сторони не укладали зміни до договору в частині визначення ціни квадратного метра, відтак ПрАТ «ІРОКС» відповідно до п. 2.2 договору визначив ціну доплати виходячи із вартості, яка не може бути меншою ніж середній показник вартості спорудження житла у Львівській області станом на 2017 р. та становить 10303 грн.

Не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, відповідач не надав документи, які позивач вимагає для здійснення державної реєстрації права власності, оскільки в матеріалах справи є декларація про готовність об'єкта до експлуатації, яка зареєстрована в Єдиному Реєстрі Документів, а надання документів про присвоєння поштової адреси та правовий статус земельної ділянки у випадку реконструкції об'єкту незавершеного будівництва, чинний Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, не передбачає.

Вважає, що суд не надав значення рішенню Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2016 року про зобов'язання державного нотаріуса провести державну реєстрацію права власності, оскільки у такому судом встановлено, що фізичною особою надані всі необхідні для реєстрації права власності документи, що стосувались квартири в житловому будинку № 418 у м. Львові.

Крім цього, відповідач подав через ЦНАП державному реєстратору Управління державної реєстрації ЛМР пакет документів для відкриття системної папки з метою спрощення здійснення державної реєстрації права власності на об'єкти за адресою м. Львів, вул. Шевченка, 418, що свідчить про виконання свого обов'язку надати державному реєстратору документи для здійснення відповідних дій щодо нерухомого майна.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 липня 2017 рокута ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Судові витрати покласти на позивача.

У поясненнях на апеляційну скаргу ПрАТ «Ірокс» представник позивача ОСОБА_3 зазначає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив фактичні обставини справи, правильно застосував законодавство, яке регулює відносини сторін, просить у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача Дацько М.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, а також пояснення позивачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить висновку про відсутність підстав для задоволення скарги виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з того, що ПрАТ «ІРОКС» не виконує своїх обов'язків, передбачених підпунктами 1-4 пункту 62 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015р., що є підставою для прийняття рішення реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції про відмову у державній реєстрації права власності на квартири по АДРЕСА_3, відтак, у позивача відсутні будь-які правовстановлюючі документи про право власності на квартиру АДРЕСА_3

Крім цього, суд не взяв до уваги твердження представника відповідача про те, що позивачем не здійснено оплату за додаткову площу 1.2 кв.м., оскільки така була здійснена, при цьому позивачем неодноразово направлялася оплата на рахунок відповідача, що підтверджується зібраними у справі доказами.

Оскільки позивач позбавлений права ставити вимогу про визнання права власності на майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, суд прийшов висновку про задоволення вимоги про визнання майнових прав на квартиру.

Щодо вимог позивача стосовно оплати площі 1,2 кв.м. за розцінками, які діють у будівництві на території Львівської області у 2017 році, суд вказав, що жодних змін до умов договору про зміну вартості квадратного метра у будівництві сторони не укладали, що не заперечувала сторона відповідача, наявність інформації про зміну плоші квартири на 1,2 кв.м. позивача у відповідача була ще у 2009 році, після виготовлення інвентаризаційної справи на АДРЕСА_4 (у т.ч. і секції 8), тому доводи відповідача в цій частині є безпідставними.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та відповідно до ст. 303 ЦПК України виходить із наступного.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Звернувшись в суд з позовом про визнання майнових прав, позивач в силу вимог статті 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підстави своїх вимог.

В силу ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договір.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.09.2007р. між ОСОБА_2 та ЗАТ «ІРОКС» (правонаступником якого є ПрАТ «ІРОКС») укладено договір № 24 підряду у будівництві житла (попередній договір) та Договір № 24 підряду у будівництві (Договір), згідно якого підрядник приймає пай для його подальшого залучення у будівництво об'єкту інвестування, а ОСОБА_2 отримує право власності на об'єкт інвестування - однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною проектною площею 37,5 кв.м. 3-го житлового поверху на АДРЕСА_5 (а.с. 6-12).

Згідно статті 4 договору, за умови виконання своїх інвестиційних зобов'язань у повному обсязі, замовник отримує право власності на об'єкт інвестування.

Договірна вартість об'єкту інвестування, яка обчислюється з розрахунку 4545 грн. за 1 м.кв. на момент укладення договору становить 170437,5 грн. в т.ч. ПДВ 20 %. (п. 2.1 Договору).

Дана сума була повністю оплачена через касу ПрАТ «ІРОКС», що стверджується копіями квитанції та довідкою ПрАТ «ІРОКС» про підтвердження 100% оплати вартості об'єкту будівництва (а.с. 13-15).

При цьому, згідно довідки № 325 від 27.08.2009 р. ОСОБА_2 сплатила пайовий внесок у розмірі 185 087,50 грн., що становить 100% вартості інвестування (а.с. 15).

Листом від 05.11.2012 р. № 637 позивача ОСОБА_2 повідомлено про зміну нумерацію квартир, та надання зі сторони ПрАТ «ІРОКС» відповідної довідки згідно даних БТІ для виготовлення правовстановлюючих документів (а.с. 16).

В подальшому, 02.11.2015 р. між сторонами підписані зміни до Договору № 24 підряду у будівництві від 19.09.2007р. згідно якого номер квартири АДРЕСА_2 замінено на номер 249, замовник зобов'язався здійснити оплату усіх витрат стосовно виготовлення правовстановлюючих документів на 1 кімнатну квартиру АДРЕСА_1 (8 секція) у м. Львові згідно договору № 24 від 19.09.2007 р. Довідка про 100 % оплату (№ 325 від 27.08.2009 р.) за квартиру АДРЕСА_2 вважається оплатою за квартиру АДРЕСА_3, у зв'язку із зміною нумерації квартири (а.с. 17).

03.12.2015 р. на замовлення позивача ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» виготовлено технічний паспорт на вищевказану квартиру, згідно якого площа такої складає 38,7 кв.м. (а.с. 18-19).

Згідно із п. 2.9 договору № 41/10, у випадку, якщо фактична загальна площа об'єкта згідно даних БТІ перевищує 0,5 кв.м., то відповідна різниця оплачується замовником підряднику, на умовах визначених п. 2.1 договору, з розрахунку 4545,00 грн. за 1 кв.м.

Оскільки різниця в площі складала 1,2 кв. м., така відповідно до п. 2.9 договору додатково підлягала оплаті.

24.11.2016 р., 05.12.2016 р. та 16.01.2017 р. ОСОБА_2 перерахувала кошти ПрАТ «ІРОКС» в сумі 5454,00 грн. згідно платіжних доручень (а.с. 20).

17.01.2017 року ПрАТ «ІРОКС» згідно платіжного доручення № 5788 повернув ОСОБА_2 кошти в сумі 5454,00 грн., як помилково одержані (а.с. 21).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно критичної оцінки доводів відповідача щодо вимоги оплати площі 1,2 кв.м. за розцінками, які діють у будівництві на території Львівської області у 2017 році, оскільки жодних змін до умов договору про зміну вартості квадратного метра у будівництві сторони не укладали (відсутня правова підстава), при цьому інформацією про відповідні зміни площі квартири на 1,2 кв.м., відповідач володів ще у 2009 році, після виготовлення інвентаризаційної справи на буд. 418, що на вул. Шевченка у м. Львові (тобто на час укладення змін до договору) (а.с. 82-83).

Таким чином, колегія суддів погоджується з констатацією факту районним судом про те, що позивач виконала всі умови договору, перерахувала згідно квитанції № 70 від 04.05.2017 року на розрахунковий рахунок ПрАТ «ІРОКС» в банку «Райффайзен Банк» грошові кошти в сумі в сумі 5454 грн. оплати додаткової площі об'єкту інвестування квартири № 249 на вул.Шевченка, 418 у м. Львові, однак відповідач до часу вирішення справи у суді не здійснив належних дій для врегулювання спору.

Звертаючись з позовними вимогами позивач ОСОБА_2 покликалась на те, що відповідач не виконує свої зобов'язання за договором, не надає їй відповідні документи, що стало підставою для прийняття рішення державним реєстратором про зупинення розгляду заяви позивача про державну реєстрацію та в подальшому про відмову у такій.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових права на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та обмежень.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (стаття 3 Закону).

Майнові права на нерухомість, що є об'єктом будівництва, не є речовими правами на чуже майно. Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 12 листопада 2014 року. (справа № 6-129цс14).

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що особа має змогу ставити питання про визнання за нею майнового права на спірну квартиру (право очікування) за умови укладання між сторонами основного договору, на підставі якого буде передаваться новостворене майно (спірна квартира) та за умови сплати позивачем усієї вартості останнього.

Колегія суддів вважає, що позивач виконала свої грошові зобов'язання за договором підряду у будівництві № 24 від 19.09.2007 року, повністю сплативши вартість об'єкта будівництва, установлену цим договором, тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення правових передумов, необхідних і достатніх для набуття права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва, проте відповідач ПрАТ «ІРОКС», в порушення вимог пункту 4.1.2 вказаного договору підряду не передав об»єкт інвестування у власність замовника та не здійснив оформлення права власності на належний замовнику об'єкт.

В свою чергу, у позивача відсутні документи на майно, акт приймання-передачі квартири, а також оригінали документів, які необхідні для державної реєстрації права власності на квартиру, відтак остання позбавлена права ставити вимогу про визнання права власності на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно, а згідно частини 2 ст. 18 - перелік документів для здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно встановлює Кабінет Міністрів України.

Наведені вище обставини свідчать про те, що ПрАТ «ІРОКС» не виконує своїх обов'язків, передбачених підпунктами 1-4 пункту 62 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015р., що стало підставою для прийняття рішення реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції про відмову у державній реєстрації права власності на квартиру на АДРЕСА_3, тому позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею майнових прав та зобов'язання відповідача вчинити відповідні дії є обгрнутованими, а оскаржуване рішення законним.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ІРОКС» - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк