АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/41/17 Справа № 188/247/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бурда П. О. Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Варенко О.П.,

за участі секретаря Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на додаткове рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл сумісно нажитого майна, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернулася суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог, які в ході судового розгляду справи уточнювалися ОСОБА_3 посилалася на те, що вона проживала з ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з кінця 1996 року по серпень 2003 року та протягом цього часу вони вели спільне господарство, придбали майно. З 16 серпня 2003 року по 15 лютого 2010 року вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду. Спільне проживання припинено до розірванням шлюбу. ОСОБА_3 просила встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу із ОСОБА_2 з 1997 року по 2003 рік, визнати квартиру з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю та поділити спільне майно, виділивши їй 1/2 частину квартири з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та майно, зазначене в акті опису майна від 18 лютого 2010 року, а саме: персональний комп'ютер вартістю 1500,00 грн.; принтер вартістю 1200,00 грн.; комп 'ютерний стіл вартістю 700,00 грн.; домашній кінотеатр вартістю 1200,00 грн.; телевізор «Кристал» вартістю 800,00 грн.; модем вартістю 300,00 грн.; вентилятор вартістю 70 грн.; пилосос «Рейнфорд» вартістю 400,00 грн.; духова піч АСЕЛ вартістю 300,00 грн.; холодильник «Днепр Vita Nova» вартістю 1200,00 грн.; DVD плеєр - вартістю - 500,00 грн.; супутникова антена з модемом вартістю 1500,00 грн.; пральна машина-автомат «Sanussi» вартістю 3000,00 грн.; електроводонагрівач «Атлантік» вартістю 1500,00 грн.; водяна станція вартістю 1 500,00 грн.; мийка для машини вартістю 300,00 грн.; компресор вартістю 500,00 грн.; тумба під телевізор вартістю 300,00 грн.; дзеркало настінне декоративне вартістю 400,00 грн.; кресло комп'ютерне вартістю 200,00 грн.; стіл кухонний вартістю 100,00 грн.; шафа кухонна вартістю 200,00 грн.; праска вартістю 150,00 грн.; праска вартістю 150,00 грн.; стіл письмовий вартістю 100,00 грн.; ліжко двоспальне вартістю 200,00 грн.; ліжко односпальне вартістю 100,00 грн. (2 штуки), а всього загальною вартістю 83 001 грн. Виділити ОСОБА_2 наступне майно: автомобіль «Лада Калина» вартістю 56000 грн.; 1/2 частину квартири з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 60881 грн., всього на суму на суму 116 881 грн.

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_3, який зареєстровано 16 серпня 2003 року. З грудня 2009 року вони припинили спільне сумісне проживання та рішенням суду від 15 лютого 2010 року шлюб між ними було розірвано. Добровільної згоди між ними щодо поділу спільно нажитого майна не досягнуто. За час спільного проживання ними було придбано наступне майно: металеві торгівельні контейнери, розташований на території ринку ТОВ «Альянс-3» по вул. Червона, 80 в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області вартістю 25000,00 грн. за 1 споруду, загальною вартістю 50000,00 грн.; персональний комп'ютер вартістю 1500,00 грн.; принтер вартістю 1 100,00 грн.; комп'ютерний стіл вартістю 700,00 грн.; домашній кінотеатр вартістю 1200,00 грн.; телевізор «Кристал» вартістю 800,00 грн.; модем вартістю 300,00 грн.; радіотелефон вартістю 800,00 грн.; блок пам'яті до комп'ютера вартістю 800,00 грн.; вебкамера до комп'ютера вартістю 300,00 грн.; вентилятор вартістю 70,00 грн.; пилосос «Рейнфорд» вартістю 400,00 гривень; духова піч «ASEL» вартістю 300,00 грн.; холодильник «Днепр Vita Nova» вартістю 1200,00 грн.; DVD - плеєр вартістю 500,00 гривень; супутникова антена з модемом вартістю 1500,00 гривень; пральна машина «Sanussi» вартістю 3000,00 грн.; електронагрівач «Атлантік» вартістю 1500,00 грн.; водяна станція вартістю 1500,00 грн.; мийка для машин вартістю 300,00 грн.; компресор вартістю 1500,00 грн.; тумба під телевізор вартістю 300,00 грн.; дзеркало настінне декоративне вартістю 400,00 грн.; крісло комп'ютерне вартістю 200,00 грн.; стіл кухонний вартістю 100,00 грн.; шафа кухонна вартістю 200,00 грн.: праска вартістю 150,00 грн.; стіл письмовий вартістю 100,00 грн.; ліжко двоспальне вартістю 200,00 грн.; ліжко односпальне вартістю 100 гривень 2 штуки загальною вартістю 200,00 грн.; загальна вартість переліченого майна становить 71120,00 грн. Також зазначив, що під час його відсутності за місцем проживання ОСОБА_3 самовільно забрала частину наведених речей, що складають їх спільно набуте за час шлюбу майно та в його користуванні залишились тільки: комп'ютер вартістю 1500,00 грн., телевізор «Кристал» вартістю 800,00 грн., вентилятор вартістю 70,00 грн., духова піч «ASEL» вартістю 300,00 грн., електронагрівач «Атлантік» вартістю 1500,00 грн., водяна станція вартістю 1500,00 грн., мийка для машини вартістю 300,00 грн., компресор вартістю 1500,00 грн., шафа для одягу вартістю 250 грн., стіл та шафа кухонні вартістю 100,00 грн. і 200,00 грн., праска вартістю 150,00 грн., всього майна на загальну вартість 7620,00 грн. Про самовільне проникнення до належного йому домоволодіння він звертався із письмовою заявою до Петропавлівського РВ УМВС України в Дніпропетровській області, але йому пояснили, що ОСОБА_3 правомірно забрала такі речі в рахунок поділу майна між ними. Так як ОСОБА_3 припинила на деякий час свої дії щодо поділу майна між ними, то він більше до інших органів щодо неправомірності такого поділу спільного майна не звертався. Окрім того, за час спільного шлюбу в інтересах їх сім'ї ним укладено три кредитні угоди з метою отримання коштів на розвиток спільного господарства: кредитний договір від 06 листопада 2006 року з ПАТ КБ «ПриватБанк» за № PVP0RG05680138, заборгованість за яким складає на цей час 18846,51 грн.; кредитний договір від 09 листопада 2007 року з «Райффайзен Банк Аваль» за №014/3193/82/139846, заборгованість за яким на цей час складає 56817,24 грн.; кредитний договір за № 004-03245-090908 від 09 вересня 2008 року, заборгованість за яким на цей час складає 4585, 99 грн.; загальна заборгованість складає 80249, 74 грн. В добровільному порядку ОСОБА_3 не бажає брати на себе частину відповідальності по зобов'язанням, вчиненим ним в інтересах їх сім'ї. Оскільки, в добровільному порядку згоди про розподіл сумісно нажитого майна між сторонами не досягнуто, ОСОБА_3 відмовляється від його пропозиції щодо добровільного розподілу майна та обов'язків, тому просив суд розділити сумісно набуте під час шлюбу майно та обов'язки між сторонами в рівних долях.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_3 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено (т.1 а.с.112-118).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2014 року рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2013 року залишено без змін (т.1 а.с.278-281).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 лютого 2015 року скасовано рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2014 року та направлено справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (т.2 а.с. 28, 29).

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задоволено частково. Розділено спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_3 і ОСОБА_2 Виділено ОСОБА_3 : два торгівельних контейнера вартістю 25010,00 грн. кожен на суму 50020 грн.; принтер вартістю 100,00 грн.; комп'ютерний стіл вартістю 700,00 грн.; домашній кінотеатр вартістю 1200,00 грн.; модем вартістю 300,00 грн.; радіотелефон вартістю 800,00 грн.; блок пам'яті до комп'ютера вартістю 800,00 грн.; вебкамера до комп'ютера вартістю 300,00 грн.; пилосос «Рейнфорд» вартістю 400,00 гривень; холодильник «Днепр Vita Nova» вартістю 1200,00 грн.; DVD - плеєр вартістю 500,00 грн.; супутникова антена з модемом вартістю 1500,00 гривень; пральна машина «Sanussi» вартістю 3000,00 грн.; тумба під телевізор вартістю 300,00 грн.; дзеркало настінне декоративне вартістю 400,00 грн.; крісло комп'ютерне вартістю 200,00 грн.; стіл письмовий вартістю 100,00 грн.; ліжко двоспальне вартістю 200,00 грн.; ліжко односпальне вартістю 100 гривень 2 штуки загальною вартістю 200,00 грн.; загальною вартістю 57720,00 грн. Виділено ОСОБА_2: персональний комп'ютер вартістю 1500,00 грн., телевізор «Кристал» вартістю 800,00 грн., вентилятор вартістю 70,00 грн., духова піч «ASEL» вартістю 300,00 грн., електронагрівач «Атлантік» вартістю 1500,00 грн., водяна станція вартістю 1500,00 грн., мийка для машини вартістю 300,00 грн., компресор вартістю 1500,00 грн., шафа для одягу вартістю 250 грн., стіл та шафа кухонні вартістю 100,00 грн. і 200,00 грн., праска вартістю 150,00 грн.; автомобіль ВАЗ 11193 державний номерний знак НОМЕР_4, рік випуску 2007, вартістю 47800,00 грн., на загальну суму 55970,00 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1443 грн. 11 коп. та на користь держави судовий збір в розмірі 756 грн. 85 коп. (т.2 а.с.123-126).

Додатковим рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна у вигляді АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю та розподілу сумісно нажитого майна у вигляді квартири АДРЕСА_1 відмовлено (т. 2 а.с. 183,184).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції від 10 листопада 2015 року в частині визнання автомобіля ВАЗ-11193, держаний реєстраційний номер НОМЕР_2, 2007 року випуску спільною сумісною власністю сторін та відмовити у задоволенні його зустрічних позовних вимог в частині виділення автомобіля на користь ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права (т. 2 а.с. 133, 134).

В апеляційних скаргах ОСОБА_3 просить рішення суду від 10 листопада 2015 року та додаткове рішення суду від 24 червня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права (т.2 а.с. 135-138, 189, 190).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційні скарги ОСОБА_3 задовольнити частково з наступних підстав.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст. 11 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, сторони проживали разом без реєстрації шлюбу з 1997 року по серпень 2003 року. Від спільного проживання мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 47 ).

Згідно договору купівлі-продажу від 03 липня 2003 року ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1. Нерухоме майно було придбано у ОСОБА_6 Продаж квартири було здійснено за 5000 грн. (т.1 а.с.54, 55).

В матеріалах справи міститься копія розписки від 03 липня 2003 року, з якої вбачається, що грошові кошти в розмірі 10 000 грн. за проданий будинок по АДРЕСА_1 03 липня 2003 року ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_3 (т.1 а.с.195).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є зареєстрованими у квартирі АДРЕСА_1 (т.1 а.с.18, 46, т.2 а.с.237).

З матеріалів справи вбачається ОСОБА_3 з 06 грудня 1999 року є фізичною особою-підприємцем (т.1 а.с.150, 151, 152).

16 серпня 2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб (т.1 а.с.47).

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №137 від 23 травня 2007 року, в період шлюбу сторін, на ім'я ОСОБА_2 було придбано автомобіль ВАЗ 11193 державний номерний знак НОМЕР_4, рік випуску 2007, вартістю 47800 грн. (т.1 а.с. 180, 181, 183).

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2010 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами було розірвано (т.1 а.с.48).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 присвоєно прізвище ОСОБА_3 (т.1 а.с.49).

Відповідно до акту від 18 лютого 2010 року, підписаного сторонами по справі та свідками, який скріплено печаткою Петропавлівської селищної ради, сторони погодили наявність перехованої в акті побутової техніки, меблів, автомобіля та іншого майна, придбаного ними в період шлюбу, на вказаний в акті період часу, що засвідчено підписами сторін (т.1 а.с.50, 51).

Акт від 16 квітня 2010 року щодо придбання сторонами спільно двох торгових контейнерів, які знаходять на території ринку, ОСОБА_3 підписувати відмовилася (т.1 а.с.52).

04 грудня 2015 року ОСОБА_3 уклала шлюб із ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_3 (т.2 а.с.236).

Звернувшись до суду із вищезазначеними позовними вимогами, ОСОБА_3 посилалася на те, що в період спільного проживання із ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу та в період шлюбу ними придбавалися квартира, автомобіль, побутова техніка, меблі та інше майно, яке просила розділити (т.1 а.с.1, 17, 87).

Звернувшись до суду із зустрічними позовними вимогами, ОСОБА_2 посилався на те, що за час їх спільного проживання з ОСОБА_3 ними придбавалися побутова техніка, меблі та інше майно, яке просив розділити (т.1 а.с.44, 45).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 частково та відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції посилався на часткову доведеність позовних вимог ОСОБА_3 та безпідставність зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, однак, повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" (у редакції, яка була чинною на момент виниклих спірних правовідносин), спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України "Про власність", відповідних норм ЦК Української РСР та з урахуванням пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності". Правила статей 22, 28, 29 КпШС України в цих випадках не застосовуються.

Так, згідно із частиною першою статті 17 Закону України "Про власність", який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Частиною другою статті 112 ЦК Української РСР 1963 року визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток.

За змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від

22 грудня 1995 року № 29 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (статті 16 Закону "Про власність", статті 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункту 1 статті 17, статті 18, пункту 2 статті 17 Закону України "Про власність"), тощо.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У зв'язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

Судом встановлено, сторони проживали разом без реєстрації шлюбу з 1997 року по серпень 2003 року. Від спільного проживання мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 47 ).

Згідно договору купівлі-продажу від 03 липня 2003 року ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1., що знаходиться на земельній ділянці Петропавлівської селищної ради. Частина (кв.2) будинку шлаколит., житловою площею 38,2 кв.м., загальною площею 63,9 кв.м., позначеній на плані літерою - «А» з усіма господарськими та побутовими спорудами: сарай цегляний, позначений на плані літерою - «Б», вбиральня цегляна - «В», огорожа (1/2 частини) дерев'яна - №1, труб. колодязь мет. труби - №2. Нерухоме майно було придбано у ОСОБА_6 Продаж квартири було здійснено за 5000 грн. (т.1 а.с.54, 55).

В матеріалах справи міститься копія розписки від 03 липня 2003 року, з якої вбачається, що грошові кошти в розмірі 10 000 грн. за проданий будинок по АДРЕСА_1 03 липня 2003 року ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_3 (т.1 а.с.195).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є зареєстрованими у квартирі АДРЕСА_1 (т.1 а.с.18, 46, т.2 а.с.237).

З матеріалів справи вбачається ОСОБА_3 з 06 грудня 1999 року є фізичною особою-підприємцем (т.1 а.с.150, 151, 152).

16 серпня 2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб (т.1 а.с.47).

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №137 від 23 травня 2007 року, в період шлюбу сторін, на ім'я ОСОБА_2 було придбано автомобіль ВАЗ 11193 державний номерний знак НОМЕР_4, рік випуску 2007, вартістю 47800 грн. (т.1 а.с. 180, 181, 183).

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2010 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами було розірвано (т.1 а.с.48).

Стосовно вимог ОСОБА_3 про встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю з ОСОБА_2 з 1997 року по 16 серпня 2003 року без реєстрації шлюбу слід зазначити, судом було встановлено, що сторони проживали разом без реєстрації шлюбу з 1997 року по серпень 2003 року. Від спільного проживання мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак, суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в цій частині, оскільки діючим на вказаний період часу КпШС України (в редакції 1969 року), ЦПК України, що діяв на вказаний період часу не було передбачено встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Така норма була закріплена в Сімейному Кодексі України, що набрав чинності 01 січня 2004 року та в п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України, що набрав чинності 01 січня 2005 року.

Стосовно вимог ОСОБА_3 про визнання квартири з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю та виділення їй 1/2 частини квартири з господарськими будівлями і спорудами, слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що сторони проживали разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1997 року по серпень 2003 року. Від спільного проживання мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 47 ).

Згідно договору купівлі-продажу від 03 липня 2003 року ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1., що знаходиться на земельній ділянці Петропавлівської селищної ради. Частина (кв.2) будинку шлаколит., житловою площею 38,2 кв.м., загальною площею 63,9 кв.м., позначеній на плані літерою - «А» з усіма господарськими та побутовими спорудами: сарай цегляний, позначений на плані літерою - «Б», вбиральня цегляна - «В», огорожа (1/2 частини) дерев'яна - №1, труб. колодязь мет. труби - №2. Нерухоме майно було придбано у ОСОБА_6 Продаж квартири було здійснено за 5000 грн. (т.1 а.с. 8-10, 54, 55).

В матеріалах справи міститься копія розписки від 03 липня 2003 року, з якої вбачається, що грошові кошти в розмірі 10 000 грн. за проданий будинок по АДРЕСА_1 03 липня 2003 року ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_3 (т.1 а.с.195).

16 серпня 2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб (т.1 а.с.47).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є зареєстрованими у квартирі АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 з 05 грудня 2003 року, ОСОБА_3 з 31 травня 2007 року (т.1 а.с.3, 18, 46, т.2 а.с.237).

З матеріалів справи вбачається ОСОБА_3 з 06 грудня 1999 року є фізичною особою-підприємцем (т.1 а.с.150, 151, 152, т.2 а.с.10).

З трудового договору між працівником і фізичною особою №86 від 15 квітня 2002 року вбачається, що між ОСОБА_3, як фізичною особою, яка використовує найману працю, пов'язану з наданням послуг, та ОСОБА_2, як фізичною особою працівником, було укладено трудовий договір на невизначений строк. Згідно цього договору фізична особа зобов'язується оплачувати працю працівника у розмірі 74 грн. на місяць (т.1 а.с.7).

Тобто, в період спільного проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу, перебуваючи у трудових відносинах між собою (ОСОБА_3 - фізична особа-підприємець, ОСОБА_2 - найманий працівник) було придбано спірне нерухоме майно.

Сторони з часу придбання квартири проживали в ній разом однією сім'єю, зареєструвалися у квартирі.

Отже, зазначене нерухоме майно було придбане в період спільного проживання сторін без шлюбу та є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, оскільки було придбане внаслідок спільної праці сторін, а тому вимоги ОСОБА_3 в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно вимог ОСОБА_3 щодо виділу ОСОБА_2 автомобіля слід зазначити, відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

З матеріалів справи вбачається, згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №137 від 23 травня 2007 року, в період шлюбу сторін, на ім'я ОСОБА_2 було придбано автомобіль ВАЗ 11193 державний номерний знак НОМЕР_4, номер кузова НОМЕР_3, рік випуску 2007, вартістю 47800 грн. (т.1 а.с. 180, 181, 183).

Згідно довідки Павлоградського МРЕВ №300 від 22 квітня 2014 року автомобіль ВАЗ 11193 номер кузова НОМЕР_3, рік випуску 2007 раніше зареєстрований за ОСОБА_2, 31 березня 2010 року знятий з обліку для реалізації по ген.дорученню на ім'я ОСОБА_9 (т.1 а.с.163).

Згідно довідки Територіального сервісного центру №1247 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області від 24 листопада 2016 року вказаний автомобіль ВАЗ 11193, номер кузова НОМЕР_3, рік випуску 2007, ОСОБА_2 було реалізовано 27 травня 2014 року та власником автомобіля на даний час є ОСОБА_10 (т.2 а.с.232).

Тобто, на час ухвалення Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області оскаржуваного рішення від 10 листопада 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_2 було виділено спірний автомобіль, цей автомобіль ОСОБА_2 вже було реалізовано та його власником є інша особа.

Отже, рішення суду в частині виділу ОСОБА_2 вказаного автомобіля ВАЗ 11193 державний номерний знак НОМЕР_4 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в цій частині.

Стосовно зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 щодо розділу двох металічних торгових контейнерів, які оскаржуваним рішенням суду були виділені ОСОБА_3 в порядку поділу майна подружжя, слід зазначити, ОСОБА_3 заперечувала наявність цих контейнерів як спільного майна подружжя (т.1 а.с.52).

Будь-яких належних доказів на підтвердження того, що зазначені контейнери придбавалися сторонами в період їх шлюбу, за 25010 грн. кожний, матеріали справи також не містять, а тому рішення суду в частині виділення ОСОБА_3 двох торгівельних контейнерів вартістю 25010 грн. кожний підлягає скасуванню та у задоволенні вимог в цій частині слід відмовити за недоведеністю.

Щодо рішення суду в частині поділу між сторонами іншого майна: побутової техніки, меблів слід зазначити наступне.

Відповідно до акту від 18 лютого 2010 року, підписаного сторонами по справі та свідками, який скріплено печаткою Петропавлівської селищної ради, сторони погодили наявність перехованої в акті побутової техніки, меблів, автомобіля та іншого майна, придбаного ними в період шлюбу, на вказаний в акті період часу, що засвідчено підписами сторін (т.1 а.с.50, 51).

Таким чином, рішення суду в цій частині підлягає залишенню без змін, оскільки є обґрунтованим.

Стосовно строків позовної давності слід зазначити, шлюб, зареєстрований між сторонами 16 серпня 2003 року, за рішенням суду було розірвано 15 лютого 2010 року.

З позовними вимогами у даній справі ОСОБА_3 звернулася у лютому 2013 року, а ОСОБА_2 у жовтні 2013 року (т.1 а.с.1, 44, 45).

ОСОБА_3 та ОСОБА_2, кожний окремо, зверталися до суду із заявами про застосування строків позовної давності у даній справі (т.1 а.с.85, 100).

За змістом ст.29 КПШС України та ст.72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимог про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права.

Строки позовної давності сторонами у даній справі пропущені не були, оскільки сторони після розірвання шлюбу тривалий час продовжували проживати у спірній квартирі та на теперішній час є зареєстрованими у цій квартирі, а також сторони продовжували користуватися спірним майном і після розірвання шлюбу.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга ОСОБА_2 та апеляційні скарги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, рішення суду від 10 листопада 2015 року частковому скасуванню в частині виділення ОСОБА_3 двох торгівельних контейнерів, вартістю 25010 грн. кожен, на суму 50020 грн. та в частині виділення ОСОБА_2 автомобіля ВАЗ 11193 державний номерний знак НОМЕР_4, рік випуску 2007, вартістю 47800 грн. з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Додаткове рішення суду від 24 червня 2016 року підлягає частковому скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання майна у вигляді квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю та розподілу сумісно нажитого майна у вигляді квартири АДРЕСА_1 з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційні скарги ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл сумісно нажитого майна, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя скасувати частково в частині виділення ОСОБА_3 двох торгівельних контейнерів вартістю 25010 грн. кожен на суму 50020 грн. та в частині виділення ОСОБА_2 автомобіля ВАЗ 11193 державний номерний знак НОМЕР_4, рік випуску 2007, вартістю 47800 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині виділення ОСОБА_2 автомобіля ВАЗ 11193 державний номерний знак НОМЕР_4, рік випуску 2007, вартістю 47800 грн. - відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 в частині виділення ОСОБА_3 двох торгівельних контейнерів вартістю 25010 грн. кожен - відмовити.

В іншій частині рішення суду від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Додаткове рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл сумісно нажитого майна, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя скасувати частково в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання майна у вигляді квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю та розподілу сумісно нажитого майна у вигляді квартири АДРЕСА_1.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці Петропавлівської селищної ради, будинку шлаколит., житловою площею 38,2 кв.м., загальною площею 63,9 кв.м., позначеній на плані літерою - «А» з усіма господарськими та побутовими спорудами: сарай цегляний, позначений на плані літерою - «Б», вбиральня цегляна - «В», огорожа (1/2 частини) дерев'яна - №1, труб. колодязь мет. труби - №2.

В іншій частині додаткове рішення суду від 24 червня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді