Номер провадження: 22-ц/785/3285/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Станкевича В.А.

суддів Сидоренко І.П.

- ОСОБА_2

при секретарі Лопотан В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Малиновський районний відділ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 07 лютого 2017 року,-

встановила:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи: Малиновський районний відділ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, просила визнати ОСОБА_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 59 по вулиці М. Бажана у місті Одеса, та зняти її з реєстраційного обліку, посилаючись на таке.

ОСОБА_3 є власником 37/100 частин домоволодіння №59 по вулиці Миколи Бажана у м. Одеса на підставі договору дарування від 21 серпня 2008 року. У даному будинку зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - (основний), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, - (син), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, - (онук), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, (колишня невістка). Відповідач за адресою реєстрації з листопада 2014 року не проживає, її речей в спірному будинку немає, її місце мешкання позивачу не відомо.

Оскільки позивач сплачує всі видатки по будинку та комунальні платежі, в яких відповідач участі не бере, факт реєстрації відповідача в її будинку створює позивачу перешкоди в користуванні власністю, тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Відповідач ОСОБА_4 в особі свого представника ОСОБА_7 заперечувала проти позову, посилаючись на те, що вона з малолітнім сином не можу користуватися спірним житлом, оскільки позивач перешкоджає їм в цьому, не впускає до будинку. Малолітній син зареєстрований за спірним місцем проживання, іншого жила вона не має, тимчасово мешкає у своєї сестри.

Треті особи: Малиновський районний відділ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області, ОСОБА_5 в судові засідання не зявилися.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 07 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Малиновський районний відділ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку залишений без задоволення.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної

скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 21 серпня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №3-3198, ОСОБА_3 належить 37/100 частин домоволодіння №59 по вулиці Миколи Бажана у м. Одеса.

Право власності на 37/100 частин домоволодіння №59 по вулиці Миколи Бажана у м. Одеса за ОСОБА_3 було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» за № 41437 в книзі: 284-192 від 03 вересня 2008 року, про що свідчить витяг про державну реєстрацію КП «ОМБТІ та РОН» за №20103638 від 03 вересня 2008 року.

28 листопада 2013 року між ОСОБА_5 (син позивача) та ОСОБА_8 було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 2373, та остання змінила прізвище на «Гуленкова». Від цього шлюбу народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

12 лютого 2015 року Малиновським районним судом м. Одеси розірвано шлюб укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8) ОСОБА_9, який було зареєстровано 28 листопада 2013 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 2373.

На підставі довідки (виписка із будинкової книги про склад сімї та реєстрації) №1330 від 26 вересня 2016 року, у домоволодіння №59 по вулиці Миколи Бажана у м. Одеса зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (основний), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, (син), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, (онук), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, (колишня невістка).

Згідно акту, складеного комісією ОСОН «Курсаки» від 06 грудня 2016 року, відповідач ОСОБА_4 та її син ОСОБА_6 не мешкають за адресою реєстрації з лютого 2015 року по теперішній час, ніяких особистих речей ОСОБА_6 та її сина у будинку відсутні.

Відповідно до листа від 22 грудня 2016 року за № 38/ф6677, згідно бази ОСОБА_10» 21 лютого 2015 року до ЧЧ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшло повідомлення оператора «102» від ОСОБА_4 про те, що по вул. Бажан, 59 сімейний конфлікт з її чоловіком ОСОБА_5

Вищевказане повідомлення було зареєстроване до журналу ЄО Малиновського РВ за № 4931 від 21 лютого 2015 року. В ході перевірки вищевказаного повідомлення було встановлено, що в Малиновський РВ м. Одеси із заявою ніхто не звертався, у зв'язку з чим встановити повноту події не представилось можливим.

Відповідно до статей 64, 65 ЖК члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо під час вселення між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 9 Постанови від 12 квітня 1985 р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» суд, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням

Згідно зі ст. 71 ЖК під час тимчасової відсутності наймача або членів його і сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а в окремих випадках, передбачених цією нормою, понад цей строк.

У разі поважності причин відсутності осіб понад установлені законом строки (перебування у відрядженні, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) цей строк може бути продовжено судом (ч. 2 ст. 71, ст. 72 ЖК, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1985 р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»).

Таким чином, відповідно до аналізу зазначених правових норм, член сім'ї наймача (колишній член сім'ї) може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, на підставах відсутності понад шість місяців цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин, і саме ці факти згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинні бути встановлені судом під час вирішення спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003 року, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 набула право користування домоволодінням № 59 по вулиці Миколи Бажана у м. Одеса з 2014 року, як член сімї власника за його згодою.

Також судом встановлено, що відсутність ОСОБА_4 в домоволодінні № 59 по вулиці Миколи Бажана у м. Одеса була викликана діями ОСОБА_3 та колишнього чоловіка ОСОБА_5.

На підставі наведеного суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що відповідачка була відсутня за місцем проживання та реєстрації з поважних причин.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України: належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки ОСОБА_3 не довела факту відсутності ОСОБА_4 за місцем проживання з власної ініціативи та без поважних причин, то суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають.

Крім того суд першої інстанції правильно зазначив, що необхідно врахувати інтереси малолітньої дитини, яка також набула право користування домоволодінням № 59 по вулиці Миколи Бажана у м. Одеса і яка за жодних обставин не може бути розлучена з матірю.

Статтею 3 СК України визначено, що дитина належить до сімї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Статтею 6 СК України передбачено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Посилання зазначені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Враховуючи все вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, ч. 1 п. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області В.А. Станкевич

ОСОБА_11

ОСОБА_2