Провадження №2/760/1188/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.

при секретарі - Здорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспроект-1" про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення , поновлення на займаній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспроект-1" про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на займаній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2003 року позивач працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Транспроект-1» на посаді заступника директора. Наказом від 29.12.2007 №17/07К його було призначено на посаду заступника директора - відповідального за дотримання вимог земельного законодавства з заробітною платою згідно штатного розкладу.

Також посилався на те, що є учасником ТОВ «Транспроект-1» з часткою в статутному капіталі, що дорівнює 50%, а іншим учасником з часткою в статутному капіталі, що дорівнює 50%, є директор цього підприємства - ОСОБА_2.

Зазначено, що керуючись власними мотивами та користуючись своїм службовим становищем, директор ТОВ «Транспроект-1» ОСОБА_2. з 12.01.2015 по дату подачі позову, не допускає позивача до його робочого місця, а саме офісне приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Леваневського, 6, кв.10, зокрема було змінено замки, мотивуючи це тим, що договір оренди приміщення закінчився. Жодного разу його не попереджали про можливість зміни офісного приміщення, хоча 31.12.2014 він був на своєму робочому місці та інші працівники даного підприємства теж були присутні на своїх робочих місцях. В цей день - 31.12.2014 був присутній і орендодавець приміщення - ТОВ «Транспроект», в якому знаходиться офіс підприємства «Транспроект-1».

Позивачем пояснено, що 15.01.2015 він звернувся листом до директора - ОСОБА_2 про надання йому відповіді на яких правових підставах його не допускають до робочого місця, на що жодної відповіді не отримав.

Позивач вказав, що 28.02.2015 ним було отримано лист - персональне попередження про наступне звільнення у зв'язку із скороченням штату підприємства, однак позивач не погоджується з обґрунтуванням підстав звільнення, зокрема, на посилання на ст. 26 Закону України «Про землеустрій». Зазначено, що позивач, працюючи на підприємстві, ніс відповідальність за дотримання вимог земельного законодавства, оскільки має сертифікат інженера-землевпорядника, як того вимагає Закон.

Також в даному повідомленні є посилання на Наказ №2/К від «14» січня 2015, але, як вказав позивач, саме персональне попередження про наступне звільнення у зв'язку із скороченням штату підприємства йому було надіслано лише 13.02.2015, а отримано 28.02.2015 на пошті.

Позивач посилається на те, що з даним наказом не був ознайомлений та вперше дізнався про нього з персонального попередження. З новим штатним розписом ТОВ «Транспроект-1», де передбачено скорочення посади позивача, він також не ознайомлений.

Пояснено, що в жовтні місяці 2015 року директором ТОВ «Транспроект-1» ОСОБА_2 на ім'я позивача надіслано повідомлення про наступне звільнення у зв'язку із скороченням штату підприємства, в якому наведений розрахунок нарахованих сум при звільненні, а також запропоновано з'явитись, як зазначено позивачем, за невідомою йому адресою для отримання трудової книжки.

Позивачем зазначено, що в березні 2016 року на пошті він отримав звернення директора ОСОБА_2 від 11.02.2016 з копією Наказу №15/К від 26.10.2015 про припинення трудового договору.

Своє звільнення позивач вважає незаконним, крім того наголошує на досвід, тривалий безперервний стаж роботи на даному підприємстві, а також те, що він є сертифікованим інженером- землевпорядником, директором товариства «Транспроект-1», йому не пропонувалось іншої роботи на підприємстві. Посилається на те, що відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Виходячи з наведеного вище, позивач ОСОБА_1 звернувся із вказаним позовом до суду та просив його задовольнити.

23.01.2017 на адресу суду від відповідача надійшло заперечення на позовну заяву, обґрунтоване наступним.

Так, відповідач посилається на те, що 14.01.2015 ТОВ «Транспроект-1» було видано Наказ №2/К про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників, згідно якого протягом 2015 року було вирішено скоротити посади юриста та заступника директора. Особам, які підпадали під скорочення, було надіслано персональне попередження про наступне звільнення. Звільнення ОСОБА_1 було виконано пізніше запланованої дати, його посаду було скорочено не в травні 2015 року, як планувалось, а з 27.10.2015.

Відповідач посилається також на те, що звільнення позивача з посади заступника директора ТОВ «Транспроект-1» відбулось із дотриманням норм законодавства. Відповідач вважає, що посилання позивача на те, що йому не було надано для ознайомлення Наказ № 2/К від 14.01.2015 і на підставі цього він є незаконним, є безпідставними та необґрунтованими. Також вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12.06.2015 року, оскільки жодного вимушеного прогулу у позивача не було, а заробітна плата продовжувала нараховуватись до його звільнення - 27 жовтня 2015 року. Трудовий стаж не переривався. Проте позивач не з'являвся за заробітною платнею, в зв'язку з чим вона депонувалась у відповідності з вимогами законодавства.

Крім того, відповідач пояснив, що претензії позивача про неможливість знаходитись в приміщенні адресою: м. Київ, вул. Леваневського, 6 кв. 10, є необгрунтованими, оскільки строк договору оренди офісу закінчився, а продовжувати строк дії договору оренди сторони відмовились, позивачу надсилалась відповідна телеграма про закінчення дії договору.15.01.2015 ТОВ «Транспроект-1» було видано Наказ № 3/К «Про внутрішній трудовий розпорядок», згідно якого з 17.01.2015 вирішено тимчасово перейти на режим роботи працівників товариства вдома. На збори трудового колективу з даного приводу позивача було запрошено в телефонному режимі, однак позивач не з'явився на вказані збори.

Також відповідач наголошував на тому, що ОСОБА_1, зловживаючи своїми процесуальними правами вже вчетверте подає до суду позовну заяву одного й того ж чи схожого змісту.

23.01.2017 на адресу суду від відповідача надійшла також заява про застосування позовної давності, у якій відповідач вказав, що позивач був ознайомлений із Наказом №15/К від 26.10.2015 - 18.03.2016, тобто більше 8 місяців до його звернення з вказаним позовом до суду, а тому ним пропущений місячний строк на звернення до суду, встановлений ст. 233 КЗпП України. У зв'язку з цим, відповідач просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог та відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні 15.02.2017 представник позивача надав додаткові пояснення у справі, в яких посилається на те, що відповідачем також порушено положення Статуту ТОВ «Транспроект- 1», а саме відсутнє рішення загальних зборів його учасників щодо необхідності скорочення штату підприємства, прийнятого на підставі проведеного аналізу економічних і виробничих можливостей підприємства та відповідного доручення директору щодо його виконання. Розпочавши процедуру звільнення позивача, відповідачем в той же час, Наказом №06/К від 02.02.2015 по особовому складу, приймається на роботу інша особа: сертифікований інженер-землевпорядник ОСОБА_3. Також представник позивача посилається на те, що ТОВ «Транспроект-1» безпідставно звільняло позивача, посилаючись на економічний стан підприємства оскільки, довідкою ДПІ у Солом'янському районі ГУДФС у м. Києві №1866/К/26-58-11-01-22 від 08.06.2015 та рішенням Господарського суду м. Києва від 29.11.2016 у справі №910/18459/16 підтверджується те, що товариство отримувало прибуток здійснюючи свою господарську діяльність.

Беручи до уваги все вищенаведене, представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.02.2016 просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, дійшов наступного висновку.

Згідно Протоколу № 1 зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспроект-1» від 06.06.2003, створено ТОВ «Транспроект-1», засновниками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 59).

Судом встановлено, що Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспроект-1» від 29.12.2007 №17/07К ОСОБА_1 було призначено на посаду заступника генерального директора та відповідальним за дотримання вимог земельного законодавства (а.с. 12).

Наказом №15/К від 26.10.2015 ТОВ «Транспроект-1» «Про припинення трудового договору», ОСОБА_1, заступника генерального директора - відповідального за дотримання вимог земельного законодавства, стандартів, норм і правил при виконанні робіт із землеустрою, звільнено з 27.10.2015 у зв'язку із скороченням штату, згідно ст. 40 п. 1 ч. 1 КЗпП України ( зворотня сторона а.с. 18).

Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на порушення відповідачем ст. 49-2 КЗпП України.

Частиною першою статті 40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно із частинами першою та третьою статті 492 цього Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Слід зазначити, що до кола працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, і працівники, які не мають таких переваг, а тому підлягають, звільненню, входять всі працівники, що займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу на підприємстві, а не тільки тих, хто працює в структурному підрозділі, в якому виконував роботу чи обіймав посаду працівник, який підлягає звільненню.

Згідно роз'яснень, що викладені у Постанові Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов'язаний перевірити наявність підстав для звільнення ( чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників).

Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до Наказу №2/К від 14.01.2015 «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників», починаючи з 01.01.2015, «Транспроект-1» як розробник документації із землеустрою в розумінні Закону України «Про землеустрій», не відповідає вимогам статті 26 Закону України «Про землеустрій» та з метою підвищення ефективності і оптимізації управління підприємством і на основі проведеного аналізу економічних і виробничих можливостей підприємства, назріла необхідність внесення істотних змін в організацію виробництва і праці підприємства та його структуру. Наказано скоротити такі посади і вивести їх із штатного розпису на поточний рік: юрист, заступник генерального директора - відповідальний за дотримання вимог земельного законодавства, стандартів, норм і правил при виконанні робіт із землеустрою (а.с. 36).

Як вбачається з персонального попередження про наступне звільнення у зв'язку зі скороченням штату підприємства, за підписом директора ТОВ «Транспроект-1» ОСОБА_2, адресованого заступнику генерального директора - відповідальному за дотримання вимог земельного законодавства, стандартів, норм і правил при виконанні робіт із землеустрою ОСОБА_1, відповідно до Наказу №2/К від 14.01.2015 в ТОВ «Транспроект-1» здійснюється скорочення штату працівників підприємства, у зв'язку з тим, що починаючи з 01.01.2015, «Транспроект-1» як розробник документації із землеустрою в розумінні Закону України «Про землеустрій», не відповідає вимогам статті 26 Закону України «Про землеустрій» та з метою підвищення ефективності і оптимізації управління підприємством і на основі проведеного аналізу економічних і виробничих можливостей підприємства, назріла необхідність внесення істотних змін в організацію виробництва і праці підприємства та його структуру. Посада, яку займає ОСОБА_1, підлягає скороченню. Згідно ст. 49-2 КзпП України, після закінчення 2-х місячного терміну з моменту одержання цього персонального попередження, ОСОБА_1 підлягає звільненню з роботи по п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України з дотриманням вимог чинного законодавства України, наданням пільг та компенсацій згідно з Законом, зокрема, вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Вказане попередження отримано ОСОБА_1 28.02.2015 (а.с. 15).

Відповідно до повідомлення про наступне звільнення у зв'язку зі скороченням штату підприємства, за підписом генерального директора ТОВ «Транспроект-1» ОСОБА_2, адресованого заступнику генерального директора - відповідальному за дотримання вимог земельного законодавства, стандартів, норм і правил при виконанні робіт із землеустрою ОСОБА_1, останнього було повідомленопро явку 29 або 30 жовтня 2015 року за адресою: АДРЕСА_3, для отримання остаточного розрахунку та трудової книжки (а.с. 16), вказане повідомлення було направлено ОСОБА_1 засобом поштового зв'язку 27.10.2015 (а.с. 17).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був звільнений Наказом №15/К від 26.10.2015, вказаний Наказ позивач отримав поштою в березні 2016 року разом зі зверненням директора ОСОБА_2 від 11.02.2016. Дані обставини підтвердили у судовому засіданні сторони.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження проведення процедури скорочення штату працівників, відповідачем доказів не надано, крім того, звільнення відбулося через 8 місяців після отримання позивачем персонального попередження про звільнення, також, наказ про звільнення від 26.10.2015 позивачу було надіслано аж у березні 2016 року, тобто через п'ять місяців, що говорить не про рішення відповідача про скорочення штату, а про намір звільнити саме позивача.

А тому, суд вважає, що відповідачем не було доведено у судовому засіданні, що мало місце скорочення штату працівників.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що під час звільнення позивача були порушені норми чинного законодавства.

Однак, слід звернути увагу на наступне.

До суду ОСОБА_1 з даним позовом звернувся 10.11.2016, наказ про звільнення отримав у березні 2016 року.

Частиною 1 статті 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Так, суд звертає увагу на те, що позивачем пропущено встановлений КЗпП України строк звернення до суду. Хворобу, на яку позивач посилався, як на підстави визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, не приймаються судом до уваги, виходячи з наступного.

Як встановлено в ході розгляду справи, ОСОБА_1 хворіє на хронічну хворобу нирок V, гломерулонефрит, з 2011 року, позивач лікується сеансами гемодіалізу, дане лікування мало місце не лише в період його звільнення, а й на день розгляду справи. Отже, лікування позивача не може вважатися в даному випадку поважною причиною пропуску строку на звернення до суду, оскільки існувало та існує на даний час.

Враховуючи вищевикладене, суд, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспроект-1" про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на займаній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст.ст. 40, 49-2 Кодексу законів про працю України, 64 ГП України ,Постановою Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: І. А. Усатова