Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/5610/16 Головуючий у 1 інстанції: Наумова І.Й.
Провадження № 22-ц/778/594/17 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
У Х В А Л А
16 березня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі
Головуючого: Маловічко С.В., суддів Кочеткової І.В., Спас О.В.,
при секретарі: Остащенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди,
В С Т А Н О В И Л А:
19.10.2016р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період з 17 квітня 1985 року по 28 червня 1987 року він проходив військову службу в Демократичній Республіці Афганістан в складі діючої армії в період бойових дій. При виконанні службових обов`язків в Демократичній Республіці Афганістан отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови, обох рук (контузія головного мозку - 1987 рік), наслідком яких стали шкіряні рубці у зазначених анатомічних областях, що призвело в подальшому до розвитку «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ, ГПМК по типу ішемічного інсульту в ВББ (29.09.2012 року), у вигляді після травматичної та дисциркулярної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючого, кризового перебігу, з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими судинними кризами змішаного характеру (лікворно-гіпертензивні, вертебро-базилярні), мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю, правобічним гімесиндромом. Післятравматичний церебральний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-атактичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІІ ст., стійко вираженим цефалічним синдромом. Атеросклероз МАГ.ГХ ІІ ст. Варикозна хвороба. Варикозного розширення вен нижніх кінцівок без порушення кровообігу», а також захворювання: «Хронічний персистуючий післяінфекційний гепатит, часто рецидивуючий перебіг з помірно вираженим порушенням пігментного обміну та виходом у цироз. Хронічний панкреатит, хронічний холецистит, хронічний гастрит з рідкими загостреннями та незначними порушеннями функцій». Проходив неодноразові стаціонарні лікування з приводу болі в голові, оніміння обох кінцівок. Після проведення лікування стан його здоров`я в повному обсязі не відновився. Внаслідок поранень змушений тривалий час знаходитися на лікарняному та проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури.
Зазначає, що був звільнений з лав Збройних сил України за станом здоров`я, йому встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок захворювання, яке пов`язане з проходженням військової служби. Він втратив роботу, оскільки не має можливості повноцінно виконувати свою професійну діяльність. Його заробітна плата була основним засобом існування його родини. У зв`язку з отриманням зазначених поранень порушено його нормальний життєвий стан, оскільки він позбавлений можливості реалізовувати свої життєві функції, звички, бажання. Постійно виникають складнощі з болем та спазмами. Він не може вільно пересуватися, після ходіння впродовж 3-4 годин має перебувати 2-3 дні в постільному режимі, оскільки відчуває сильну слабкість, страждає на безсоння. Вважає, що у зв`язку з отриманням поранень під час захисту Вітчизни та отриманням інвалідності внаслідок захворювання, яке пов`язане з проходженням військової служби, йому завдана моральна шкода в розмірі 100 000 грн., яку просив в позові стягнути з Міністерства оборони України.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.
Стягнуто з Міністерства оборони України на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішення суду, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що в період з 17.04.1985 року по 28.06.1987 року ОСОБА_1 проходив військову службу в Демократичній Республіці Афганістан в складі діючої армії в період бойових дій, що підтверджується військовим квитком серія НОМЕР_1 від 14.09.1975 року, довідкою військового комісаріату № 3424 від 21.12.2015р. (а.с. 9-12).
При виконанні службових обов`язків в Демократичній Республіці Афганістан отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови, обох рук (контузія головного мозку -1987 рік), наслідком яких стали шкіряні рубці у зазначених анатомічних областях, що призвело в подальшому до розвитку «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ, ГПМК по типу ішемічного інсульту в ВББ (29.09.2012 року), у вигляді після травматичної та дисциркулярної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючого, кризового перебігу, з вираженим церебротенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими судинними кризами змішаного характеру (лікворно-гіпертензивні, вертебро-базилярні), мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю, правобічним гімесиндромом. Після травматичний церебральний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-атактичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІІ ст., стійко вираженим цефалічним синдромом. Атеросклероз МАГ.ГХ ІІ ст. Варикозна хвороба. Варикозного розширення вен нижніх кінцівок без порушення кровообігу», а також захворювання: «Хронічний персистуючий після інфекційний гепатит, часто рецидивуючий перебіг з помірно вираженим порушенням пігментного обміну та виходом у цироз. Хронічний панкреатит, хронічний холецистит, хронічний гастрит з рідкими загостреннями та незначними порушеннями функцій».
Згідно висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 173/Ж від 28.01.2016 року описані рубці у лобній ділянці справа, на передній поверхні правого ліктьового суглобу, на долонній поверхні лівого променево- зап`ясткового суглобу, на долонній поверхні лівої кисті в проекції підвищення 1 пальця, на тильній поверхні лівої кисті в проекції основи основної фаланги 3 пальця, на тильній поверхні лівої кисті в проекції основної фаланги 1 пальця є наслідком загоєння ран, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені у зазначений строк, тобто у 1987 році (а.с. 15).
У відповідності до Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії МО України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 462 від 05.02.2016 року вказані поранення (контузія) та захворювання є такими, що пов`язані з виконанням військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 16).
22.03.2016 року ОСОБА_1 була встановлена ІІІ група інвалідності в зв`язку з хворобою, яка пов`язана з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ№0550987 (а.с. 14) та посвідченням серія НОМЕР_2 (а.с. 13).
Встановивши всі вказані обставини, суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_1 внаслідок поранень та захворювань, які на теперішній час прогресують, спричинена моральна шкоди та визначив її розмір у співмірності із наслідками у вигляді подальшого погіршення стану здоров`я позивача та присвоєнням йому ІІІ групи інвалідності у розмірі 10 000 грн.
Міністерство оборони України в апеляційній скарзі вказує, що не мається його вини в спричиненні моральної шкоди позивачеві, тому суд безпідставно стягнув з нього грошову суму на її відшкодування.
Проте колегія не погоджується із вказаними доводами апеляційної скарги, оскільки суд дійшов висновків про часткову обґрунтованість позову на підставі всебічного дослідження доказів у справі та ретельного аналізу норм матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини.
Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законодавством порядку.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ст. ст. 23, 1167 ЦК України).

Оскільки судом встановлено, що встановлена позивачу третя група інвалідності є наслідком захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про виникнення у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Отже, обов`язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.10.2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для судів.
Згідно з п. 1 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою КМУ від 03.12.2009 р. №1317, метою проведення медико-соціальної експертизи є, в тому числі, виявлення причини настання інвалідності. Тобто, Центральною військово-лікарською комісією, як компетентним органом, наданий висновок, що поранення та захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
За положеннями ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Таким чином, особа, якій завдано моральної шкоди, має право на її відшкодування незалежно від інших виплат, які вона отримала, чи могла б отримати, а також отриманих нею у зв`язку з пораненням та захворюваннями внаслідок участі у бойових діях пільг щодо медичного обслуговування та санаторно-курортного лікування.
З чисельних виписок з історій хвороби ОСОБА_1 слідує, що його хвороби прогресують у подальшому та він вимушений по декілька разів на рік проходити стаціонарне лікування.
Таким чином, врахувавши всі вказані обставини, суд обґрунтовано задовольнив позов, визначивши розмір відшкодування у сумі 10 000 грн. у співмірності до ступеню моральних страждань позивача, пов`язаних зі станом його здоров`я та вимушеними життєвими втратами і обмеженнями у зв`язку з цим.
Зважаючи на вказане, колегія не вбачає підстав для зміни або скасування рішення суду, тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України відхилити.
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.
Судді: Кочеткова І.В.

Спас О.В.