АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/102/13-ц Номер провадження 22-ц/786/524/17Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л. М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Карпушина Г.Л., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Консоль ЛТД» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Венської Оксани Олександрівни

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 29 січня 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД» про визнання права власності на квартиру,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД» про визнання права власності на квартиру. Свої вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що вона 9 вересня 2009 року уклала з відповідачем ТОВ фірма «Консоль ЛТД» договори № 0644/69-128 та № 0644/269-129 про пайову участь у фінансуванні будівництва квартир. Відповідно до умов цього договору вона повністю сплатила передбачені договором кошти за квартири АДРЕСА_4 розмірі відповідно 73 277,19 долари США та 72 148,62 долари США, а відповідач зобов'язався збудувати та передати їй у власність дві трикімнатних квартири площею 77,90 кв.м та 76,70 кв.м. Відповідач збудував будинок, передав їй спірні квартири відповідно до актів прийому- передачі, але оформити право власності на них вона не може, оскільки маються проблеми в документації. Просила визнати за нею право власності на квартири АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на її користь витрати по справі.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 29 січня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД» на користь ОСОБА_2 3 219 грн. судового збору.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Венської О.О., яка, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи,що 9 вересня 2009 року позивач уклала з ТОВ фірма «Консоль ЛТД» договори № 0644/69-128 та № 0644/269-129 про пайову участь у фінансуванні будівництва квартир в будинку АДРЕСА_1 (а.с. 5-7, 8-10).

Відповідно до умов цих договорів позивач повністю сплатила передбачені договором кошти за квартири у розмірі 73 277,19 долари США та 72 148,62 долари США, а відповідач зобов'язався передати їй у власність дві трикімнатні квартири загальною площею 77.90 кв.м та 76.70 кв.м (а.с. 11,12).

Відповідач збудував житловий будинок АДРЕСА_1 та відповідно до рішення виконкому Полтавської міської ради № 465 від 30.12.2008 року затверджені акти державних комісій про приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 13,14).

Позивач повністю виконала умови договору, перерахувала відповідачеві зазначені в договорі кошти (а.с. 11, 12).

Відповідач збудував квартири, що були передбачені договором та відповідно до акту прийому-передачі від 14.04.2012 року передав позивачу квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 у вказаному будинку загальною площею відповідно 77.90 кв.м та 76.70 кв.м.

У судовому засіданні представник позивача підтвердив ту обставину, що позивач не має претензій до відповідача з приводу розміру квартири.

Згідно листа ПП Полтавське БТІ « Інвентаризатор» вбачається, що позивачеві відмовлено в реєстрації за нею права власності на спірні квартири, оскільки надані позивачем документи, а саме договір про пайову участь від 09.09.2009 року, не відповідає вимогам чинного законодавства (а.с.19,20).

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що оскільки позивач виконала умови договору повністю, її право на отримання куплених нею квартир у власність та реєстрації її права власності на спірні квартири є порушене та підлягає захисту.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

До заперечень на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 додала копію листа ТОВ фірма «Консоль ЛТД» №484 від 03.08.2011 р., з якого вбачається, що фірма приносить вибачення за затримку виконання взятих на себе зобов»язань та повідомляє, що нею прийнято рішення у зв»язку з технічними труднощами не вести будівництво 2-ї черги по АДРЕСА_1, тому просить ОСОБА_2, згідно умов договорів №3228/369-42(г,р) від 13.08.2007 р., №5212/369-36 (г,р) від 06.07.2007 р., №2775/369-7(р) від 17.08.2006 р. перенести внесену нею «Частку пайовика» всього екв. 145 530,32 дол. США на першу чергу будівництва об»єкту по АДРЕСА_2 площею 76,70 кв.м. на другому поверсі; трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 площею 77,90 кв.м. на другому поверсі, просили розглянути пропозицію та направити листа з її рішенням (а.с. 114).

Як вбачається із витягу з рішення виконкому Полтавської міської ради від 30.12.2008 р. № 465 «Про затвердження актів державних комісій по прийманню в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів» затверджено акти державних комісій по прийманню в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів - житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціального призначення по вул. Артема, 21 (1 черга), замовник -ТОВ фірма «Консоль ЛТД» (а.с. 21).

Таким чином, як вбачається із матеріалів справи, 09.09.2011 року ОСОБА_2 уклала з відповідачем два договори № 0644/69-128 та № 0644/269-129 пайової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1, згідно яких ОСОБА_2 зобов»язувалася в якості свого вкладу внести грошові кошти-пай, загальна сума якого на дату укладення договорів відповідно складала еквівалент 73 277,19 долари США та 72 148,62 долари США, в гривнях по офіційному курсу НБУ на момент зарахування (п.3.1 договору).

Згідно п.3.6.1. цих договорів пайовику по закінченню будівництва «об»єкта» із створеної учасниками спільної часткової власності виділяється його частка в натурі, яка називається «часткою пайовика», у вигляді відповідно 3-х кімнатної квартириАДРЕСА_1 на 2-му поверсі, загальною площею 77,90 кв.м та 3-х кімнатної АДРЕСА_2 загальною площею 76,70 кв.м. Факт розподілу учасниками спільної часткової власності та передачі пайовику виділеної в натурі «частки пайовика» оформлюється підписаним сторонами «Актом про виконання договору», який є невід»ємним додатком до даного договору і у відповідності до ст. 654 ЦК України не потребує нотаріального посвідчення.

Згідно п.3.7 цих договорів після виділення пайовику «частки пайовика» в натурі за «Актом про виконання договору» у відповідності до п. 3.6. даного договору, право спільної часткової власності, що випливає із даного договору, припиняється і учасники володіють, користуються і розпоряджаються отриманим майном у режимі приватної власності.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно актів прийому-передачі про виконання «Договору пайової участі у будівництві» від 09.09.2011 року фірма виконала свої договірні зобов»язання і надала відповідно 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 на 2-му поверсі, загальною площею 77,90 кв.м та 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2 на 2-му поверсі, загальною площею 76,70 кв.м. ОСОБА_2, а пайовик вказані об»єкти прийняв (а.с. 13,14).

Таким чином, акти прийому-передачі про виконання «Договору пайової участі у будівництві» від 09.09.2011 року є підтвердженням факту розподілу учасниками спільної часткової власності та фактом передачі пайовику виділеної в натурі «частки пайовика», а тому у відповідності до п.3.7 цих договорів право спільної часткової власності, що випливає із даного договору, припиняється і учасники володіють, користуються і розпоряджаються отриманим майном у режимі приватної власності, що складає зміст та поняття «приватної власності» згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України. Отже, відповідач фактично визнав за позивачем право власності на спірні квартири та передав їх йому у власність.

Згідно п.3.13. договорів «частка пайовика» вважається прийнятою пайовиком після підписання ним Акту про виконання договору фірмою. Претензії по якості після цього фірмою не приймаються.

Таким чином, укладаючи договори пайової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку ОСОБА_2 ставила собі за мету набути у власність квартири в цьому будинку. За умовами зазначених договорів право власності у позивача на спірні квартири виникає після закінчення будівництва багатоквартирного жилого будинку, розподілу учасниками спільної часткової власності, підписання сторонами «Акту про виконання договору», прийняття пайовиком частки, що підтверджує факт передачі пайовику виділеної в натурі «частки пайовика» та визнання відповідачем права власності позивача на спірні квартири.

Згідно п.9.10. цих договорів документи для оформлення права власності пайовика на «частку пайовика» направляються в реєстраційний орган фірмою, а витрати, пов'язані з отриманням свідоцтва про право власності на «частку пайовика» несе пайовик. Пайовик зобов'язаний підписати та передати фірмі всі необхідні для реєстрації права власності документи (в тому числі: заява пайовика про реєстрацію права власності на відповідну організацію, яка здійснює реєстрацію права власності, копію паспорту, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, довіреність (якщо вона потрібна)).

Отже, за п. 9.10. договорів обов»язок оформлення права власності пайовика на «частку пайовика» покладено на відповідача, проте, останній цей обов»язок не виконав, ніяких дій по оформленню права власності на ім»я пайовика не вчиняв.

Згідно п. 9.11. цих договорів оформлення документів про право власності на «частку пайовика» здійснюється після повного внесення паю в найбільш прийнятному для учасників та передбаченому діючим законодавством України порядку з сплатою пайовиком вартості правової реєстрації. Строки оформлення документів відповідають особливостям діючого законодавства.

У суді апеляційної інстанції представник відповідача не змогла пояснити який саме орган згідно договорів про пайову участь у будівництві повинен був оформити та видати пайовику свідоцтва про право власності на новостворені квартири, при цьому не заперечує, що обов»язок по оформленню права власності на новостворені квартири згідно договорів покладено саме на забудовника ТОВ фірма «Консоль ЛТД».

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 згідно договорів № 0644/69-128 та № 0644/269-129 від 09.09.2011 р. дійсно сплатила всю вартість паю у вигляді 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 на 2-му поверсі, загальною площею 77,90 кв.м у сумі 369 043,73 грн., що складає екв. 73 277,19 дол. США та 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2 на 2-му поверсі, загальною площею 76,70 кв.м у сумі 362 262,69 грн., що складає екв. 72 148,62 дол. США, ТОВ фірма «Консоль ЛТД» фінансових претензій до пайовика не має (а.с. 11,12).

Суду апеляційної інстанції позивач надала для огляду оригінали квитанцій про сплату грошових коштів - паю за кожну з квартир згідно договорів, також надані суду для огляду оригінали 2-х довідок про сплату позивачем вартості квартир, ксерокопії яких містяться на а.с.11-12.

З матеріалів справи вбачається, що 16.03.2012 р. ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» виготовило два технічних паспорти на спірні квартири (а.с. 15-16, 17-18).

Згідно листів ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» № 5128 та №5127 від 08.05.2012 р., останній не має можливості підготувати проект рішення стосовно оформлення права власності на спірні квартири, оскільки надані позивачем документи (договори про пайову участь у будівництві № 0644/369-128 та №0644/369-129від 09.09.2011 р.) не відповідають вимогам чинного законодавства, можна звернутися безпосередньо до органу місцевого самоврядування з проханням оформити право власності та видати свідоцтва про право власності на об»єкт нерухомого майна (а.с. 19,20).

21.06.2012 р. ОСОБА_2 зверталася до голови Київської районної в м. Полтаві ради із заявами про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_3, що підтверджується відповідними заявами з печатками виконкому Київської районної в м. Полтаві ради (а.с. 125,126).

Листом від 02.07.2012 р. Київська районна в м. Полтаві рада повідомила ОСОБА_2 про те, що оформлення права приватної власності відповідно до рішення виконкому Полтавської міської ради від 22.02.2012 р. №29 проводиться на підставі висновку, підготовленого КП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» Полтавської міської ради, у випадку коли документи мають суперечності, визнання права власності на об»єкт нерухомого майна вирішується у судовому порядку (а.с. 127).

Вбачається, що ТОВ фірма «Консоль ЛТД», не виконавши свої зобов»язання по оформленню права власності на новостворені квартири на ім»я пайовика ОСОБА_2, спонукала останню до вчинення самостійних дій по оформленню права приватної власності, яка вживала заходів щодо позасудового вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги відносно неналежного повідомлення місцевим судом відповідача про час та місце розгляду справи не заслуговують на увагу, оскільки на а.с. міститься повідомлення про вручення поштового відправлення - судової повістки на 29.01.2013 р., яка вручена 21.012013 р., як зазначено працівником пошти «за довіреністю ОСОБА_6» на ній мається поштовий штемпель «дата 22.01.2013 р. Сімферополь Крим». Згідно п.2 ч.1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст. 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час в місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Отже, відповідач більш ніж за три дні до судового засідання отримав судову повістку, будь-яких заяв про причини неявки, про відкладення справи слуханням не надавав, тому місцевий суд мав процесуальну можливість розглянути дану справу у відсутність представника відповідача. Доводи відповідача про те, що при врученні судової повістки виникла помилка поштаря та судова повістка вручена іншій юридичній особі, що працівник «Сафонова» у відповідача ніколи не працювала, не заслуговують на увагу, оскільки ці доводи не підтверджені належними та допустимими доказами в цій частині.

Крім цього, представник позивача надала суду апеляційної інстанції лист ТОВ фірма «Консоль ЛТД» від 13.03.2017 р. (а.с.128-129), з якого вбачається, що ОСОБА_6 дійсно працювала в ТОВ фірма «Консоль ЛТД» у період з 15.08.2001 р. по 28.02.2014 р. на посаді помічника референта голови правління, у її обов»язки входило отримання поштової кореспонденції. Також у цьому листі повідомляється, що наданий ОСОБА_7 нібито наказ ТОВ фірми «Консоль ЛТД» №21 від 16.06.2010 р. про звільнення ОСОБА_8 є недійсними, т.я. ТОВ фірми «Консоль ЛТД» такий наказ не видавала, на даному наказу стоїть підпис не голови правління ТОВ фірми «Консоль ЛТД» ОСОБА_9, а підпис невідомої особи, також на даному наказі стоїть фальшивий відбиток печатки ТОВ фірми «Консоль ЛТД». ТОВ фірмі «Консоль ЛТД» було відомо про хід та результати розгляду справи у Київському суді м. Полтави за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на квартири, ТОВ фірма «Консоль ЛТД» вважає судове рішення по справі за позовом ОСОБА_2 законними та обгрунтованими, у зв»язку з чим воно не було оскаржене ними в апеляційному порядку. Крім цього, у листі вказується на те, що ТОВ фірмі «Консоль ЛТД» не відомо, що Венська О.О. є ліквідатором ТОВ фірми «Консоль ЛТД», ТОВ фірма «Консоль ЛТД» ніколи не отримувала від Венської О.О. будь-які запити про видачу документів.

Проте, з постанови господарського суду Київської області від 04.08.2016 р. про визнання боржника банкрутом, справа №911/5186/14, вбачається, що згідно п.11. постанови призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Венську Оксану Олександрівну (свідоцтво №174 від 24.04.2013 р.; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; АДРЕСА_5, /с 162) (а.с. 43).

Також не заслуговують на увагу доводи щодо існування ухвали господарського суду Автономної республіки Крим від 16.07.2012 р., якою за заявою громадянина РФ ОСОБА_10 порушено провадження про банкрутство відносно ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД», відповідно до якої були внесені відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оскільки із ксерокопії ухвали господарського суду Автономної Республіки Крим від 26.04.2013 р. по даній справі вбачається, що на час поставлення цієї ухвали відносно боржника процедура розпорядження майном не відкривалася та оголошення про визнання боржника банкрутом в офіційних друкованих органах (газети «Голос України» та «Урядовий кур»єр») не надавалось, таким чином, грошові вимоги є передчасними та не можуть бути прийняті судом, а тому підлягають поверненню. Після офіційного оприлюднення ухвали про порушення провадження у справі по банкрутство ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД», вправі подати до суду заяву про визнання грошових вимог до боржника, сплативши судовий збір та додавши докази направлення відповідної заяви на адресу розпорядника майна, який буде призначений судом, цією ухвалою суду повернута заява та додані до неї документи заявнику без розгляду 9а.с.157-158,169-170). Отже, станом на 26.04.2013 р. заяви про визнання грошових вимог до ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» не приймалися.

Таким чином, на час ухвалення рішення місцевого суду від 29.01.2013 р. відносно боржника ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» процедура розпорядження майном не відкривалася, оголошення про визнання його банкрутом в офіційних друкованих органах не надавалось, грошові вимоги до нього були б передчасними та не могли бути прийняті господарським судом, тому доводи представника відповідача про те, що позов ОСОБА_2В не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, не заслуговують на увагу з вище наведених підстав.

Крім цього, із постанови господарського суду Київської області від 04.08.2016 р. про визнання боржника банкрутом справа №911/5186/14 вбачається, що ухвалою господарського суду Київської області від 12.03.2015 р. порушено провадження у справ про банкрутство ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» (а.с.35). Оскільки оскаржуване рішення місцевого суду ухвалено 29.01.2013 року, то постанови господарського суду Київської області від 04.08.2016 р. про визнання банкрутом ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» на час його ухвалення не існувало. Крім цього, виходячи з обставин, встановлених по справі, факт передачі частки пайовика у власність фактично відбувся згідно актів прийомки-передачі від 14.04.2012 р., тобто до ухвали господарського суду Автономної республіки Крим від 26.07.2012 р., на яку посилається відповідач в апеляційній скарзі.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині застосування ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правий режим на тимчасово окупованій території України», т.я. оскаржуване судове рішення ухвалене 29.01.2013 року, тобто до подій окупації Криму.

Посилання відповідача на п.3.9. та 3.10 договорів, які стосуються випадків неможливості виділити пайовику його частку та можливості здійснення грошової компенсації, не заслуговують на увагу, оскільки позивачу ОСОБА_2 відповідач 14.04.2012 р. надав спірні квартири після виділення її частки в натурі, фактично визнав за позивачем право власності на них. Відмова органів БТІ та виконкому Київської районної у м. Полтави ради в оформленні права власності за позивачем на ці квартири із-за проблем у документації не впливає на зміст її права власності на спірні квартири.

Інші усні доводи, на які у суді апеляційної інстанції посилалася представник відповідача, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки виходять за межі поданої апеляційної скарги.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що в основу судового рішення місцевий суд поклав вимоги ст. 392 ЦПК України, яка передбачає, що позов про визнання права власності може бути пред»явлено особою, що є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішення спору.

Виходячи з фактичних обставин справи, характеру спірних правовідносин, то колегія суддів приходить до висновку про те, що при вирішенні спору слід керуватися вимогами ч. 1 ст. 328 ЦК України, яка передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313 - 315, 319 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Консоль ЛТД» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Венської Оксани Олександрівни - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 29 січня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І: