30.03.2017 Справа № 363/1701/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Войнаренко Л.Ф.

секретаря Клименко В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м.Вишгороді цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Комплекс Агромарс до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Комплекс Агромарс до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником.

В ході судового розгляду позивач позовні вимоги зменшив, просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на їх користь суму завданих збитків у розмірі 36979,18 грн. завданих збитків та 1378 грн. сплаченого судового збору (т.3 а.с.159-160).

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 9 грудня 2011 року відповідача було прийнято на роботу до ТОВ «Комплекс Агромарс» на посаду водія автофургону та рефрижератора автоколони № 2 автотранспортного парку транспортного департаменту зі згодою виконання додаткових обов»язків в порядку суміщення посади експедитора відповідно до наказу №1076 КА к-п. . З відповідачем були укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 168-Е,168-В від 12.12.2011 року , №286-Е, №286-В від 4.02.2014 року.

Обов»язки відповідача ОСОБА_1 полягали у прийманні для доставки, доставці, перевезенні та передачі переданих йому матеріальних цінностей, згідно видаткових (товарно транспортних) накладних та актів прийому передачі. Під час виконання відповідачем своїх обовязків було виявлено нестачу підзвітної мясопродукції з урахуванням норм убутку на загальну суму 36979,18 грн. У звязку із тим, що відповідач добровільно не відшкодовує збитки завдані підприємству, позивач вимушений звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з»явились, про день і час слухання належним чином повідомлені.

Суд ,вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу №1076 КА/к-п від 9 грудня 2011 року ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду водія автофургону та рефрежиратора DAF TE 47 XS НОМЕР_2 автоколони №2 транспортного департаменту Гаврилівського птахівничого комплексу зі строком випробування 1 місяць, з оплатою відповідно до штатного розпису (т. 1 а.с. 17). Цим же наказом доручено ОСОБА_1 за його згодою виконувати додаткові обов»язки в порядку суміщення посади експедитора в межах установленої тривалості робочого дня із доплатою 0,25 посадового окладу експедитора.

12 грудня 2011 року між ТОВ «Комплекс Агромарс» та ОСОБА_1 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 168-Е, відповідно до якого він має виконувати роботу, яка полягала у прийманні для доставки, доставці, перевезенні та передачі переданих йому матеріальних цінностей (т. 1 а.с. 18).

9 січня 2013 року наказом № 22 КА/к-п-д ОСОБА_1 було переведено на посаду водія автофургону та рефрижератора DAF FA CF 85.410 НОМЕР_3 автоколони № 2 транспортного департаменту філії Гаврилівський птахівничий комплекс, «ТОВ «Комплекс Агромарс» та доручено за його згодою виконувати додаткові обовязки в порядку суміщення посади експедитора (т. 1 а.с. 20).

4 лютого 2014 року між ТОВ «Комплекс Агромарс» та ОСОБА_1 було переукладено договір про повну матеріальну відповідальність №286-Е (т. 1 а.с. 21).

Згідно п. 3 договору про повну індивідуальну відповідальність № 286-В від 04.02.2014 року передбачено, що у випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру збитків, завданих підприємству, та їх відшкодування відбувається у відповідності до чинного законодавства.

Пунктом 4 цього ж договору передбачено, що працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо збитки завдані не з його вини.

При виконанні своїх трудових обовязків відповідачем в період роботи ОСОБА_1 здійснено приймання, доставку та передачу контрагентам різноманітної м'ясопродукції.

Перевезення вказаних товарів відповідачем здійснювалося на склади багатьох міст України, що підтверджується видатковими (товарно-транспортними) накладними, актами прийому-передачі продукції (актами звірки) за період з 11 травня 2014 року по 20 липня 2015 року, в яких зафіксовано нестачу ввірених відповідачу матеріальних цінностей при їх прийманні одержувачами. Зокрема нестача складає 2662,599 кг. та розмір завданих збитків становить 66448,36 грн., з урахуванням норм убутку становить 36979,18 грн (а.с.161-170 т.3).

Відповідно до ст.134 п.1 Кодексу законів про працю в Україні, працівники несуть повну матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст.135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ст.135-1 Кодексу законів про працю України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками ( що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо повязані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском) перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.135-3 Кодексу законів про працю України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні було доведено, що між позивачем та відповідачем, було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, враховуючи, що посада відповідача входить до Переліку посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатись письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, перевезення або застосування у процесі виробництва, що є Додатком № 1 до постанови Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 р. №447/24 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 14 вересня 1981 року №259/16-59).

Під час виконання трудових обовязків, відповідачем ОСОБА_1 було допущено нестачу підзвітної продукції, розмір нестачі на момент розгляду справи в суді становить 36979,18 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, разом із витратами по сплаті судового збору у розмірі 1378 гривень.

Керуючись ст.11,60,,208,209,213,224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ТОВ „Комплекс Агромарс» 36979,18 грн. завданих збитків та 1378 грн. сплаченого судового збору, а всього 38357 (тридцять вісім триста п»ятдесят сім) грн..18 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.Ф.Войнаренко