Справа № 135/28/17
Провадження № 2/135/75/17
УХВАЛА

06.03.2017 року Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: судді Корнієнка О.М.,

при секретарі Паладій В.П.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ОСОБА_2 Саломон до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 Саломон подано позовну заяву до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину.

Відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду у справі № 135/1112/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Ладижинської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

В судовому засіданні відповідач клопотання підтримала, просила зупинити провадження по справі до вирішення спору про місце проживання дитини. Зазначила, що на даний час дитина проживає з батьком.

Представник позивача, якого підтримав позивач, заперечили проти клопотання, просили відмовити в його задоволенні. Вважають, що підстав для зупинення провадження по справі немає, оскільки дитина проживає з батьком, який її утримує, і мати також повинна брати участь в утриманні дитини, а тому має сплачувати аліменти на дитину батьку.

Розглянувши подане клопотання, вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до таких висновків.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що в провадженні Ладижинського міського суду перебуває справа № 135/1112/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Ладижинської міської ради, про визначення місця проживання дитини. Провадження у справі відкрито судом 20.05.2016 року. Спір між сторонами до цього часу не вирішено.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених ст.201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п.4 ч.1 цієї статті неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість розгляду.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Вказаний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 04 листопада 2015 року (справа № 6-923цс15), який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України повинен враховуватися судами.

Від наслідків розгляду справи за позовом ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини не залежить прийняття рішення по даній справі, оскільки оскільки позивач в судовому засіданні не заперечувала того, що дитина на даний час проживає з батьком. Дана обставина підтверджується й викладом фактичних обставин, на які посилається ОСОБА_4 у своїй позовній заяві по справі про визначення місця проживання дитини (вказує, що дитина з 13.03.2016 року проживає з батьком).

Відтак, суд вважає, що розгляд цивільної справи у спорі між батьками про визначення місця проживання дитини, не може саме по собі бути підставою для зупинення провадження по справі у спорі між батьками про стягнення аліментів, враховуючи те, що обставина про місце фактичного проживання дитини на даний час з батьком не є спірною.

Тому клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 201 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_4 про зупинення провадження по даній справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: