Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/3259/16-ц Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 2 Доповідач Галацевич О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Борисюка Р.М., Широкової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування нежитловим приміщенням,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2017 року,

встановила:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив встановити порядок користування магазином, який розташований по вул. Красіна, 27-Б у м. Коростень Житомирської області, згідно якого виділити йому в користування перший поверх загальною площею 33,3 кв.м, а ОСОБА_2 - другий поверх магазину загальною площею 33,3 кв.м.; залишити у загальному користуванні 4,1 кв.м. першого поверху магазину, які необхідні для можливого доступу до другого поверху.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками по ? частці нежитлової будівлі магазину за вищевказаною адресою. ОСОБА_2 користується всім приміщенням та добровільно встановити порядок користування ним відмовляється. Він є інвалідом першої групи, а тому просив виділити йому у користування перший поверх магазину.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено. Встановлено порядок користування нежитловою будівлею магазином за адресою: м. Коростень вул. Красіна,27-Б. ОСОБА_1 виділено в користування перший поверх магазину загальною площею 33,3 кв.м, ОСОБА_2 виділено в користування другий поверх магазину загальною площею 33,3 кв.м. Залишено в загальному користуванні 4,1 кв.м першого поверху магазину. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 вказала на помилковість висновку суду про те, що вона не бажає у добровільному порядку вирішити питання щодо користування ОСОБА_1 належною йому частиною нежитлового приміщення та про те, що вона одноособово користується магазином, отримуючи від цього дохід. На її думку, вирішуючи спір, суд не врахував те, що технічні стани приміщень першого та другого поверху є різними, а тому при ухваленні рішення порушено принцип рівності співвласників щодо володіння та користування своєю власністю. Крім того, незрозумілим є рішення щодо користування 4,1 кв.м першого поверху магазину, які передані судом у загальне користування, оскільки приміщення першого поверху є неподільним і його розмір становить 37,4 кв.м. Крім того, судом не вирішено питання використання приміщення туалету площею 1,3 кв.м, який розташований на першому поверсі. Вважає, що судом безпідставно визнано неповажною її неявку у судове засідання 21 листопада 2017 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності в рівних частках - по 1/2 частині належить нежитлова будівля магазину, яка розташована по вул. Красіна, 27-Б у м. Коростень Житомирської області (а.с. 5).

В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього прав чи обмежений в його здійсненні.

Відповідно до положень ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За відсутності згоди порядок володіння та користування майном визначається судом за позовом одного або декількох співвласників.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач позбавлений можливості користуватись належною йому частиною нерухомості через невизначеність конкретного порядку користування і небажання відповідача у добровільному порядку вирішити це питання та вважав, що обраний позивачем варіант не буде порушувати прав сторін як співвласників спірного приміщення.

Разом з тим правильно встановивши обставини справи та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції, вирішуючи спір, не врахував баланс інтересів кожного зі співвласників.

Зокрема, як вбачається із технічного паспорту на спірне нежитлове приміщення: перший поверх магазину являє собою приміщення торгівельного павільйону розміром 37,4 кв.м та приміщення туалету розміром 1,3 кв.м. Приміщення першого поверху побудоване із шлакоблоку та бетону. Другий поверх магазину являє собою приміщення мансарди розміром 33,3 кв.м, яке побудоване із дерева, пластмаси, дощок. На другий поверх ведуть сходи, які розташовані у приміщенні 37,4 кв.м першого поверху.

Як пояснила відповідач, на даний час в оренді перебуває приміщення першого поверху, другий поверх не використовується, оскільки має круті сходи і цей обєкт є нецікавим для орендарів. На другому поверсі відсутні комунікації з водопостачання та водовідведення.

Таким чином, незважаючи на фактичну відповідність виділених приміщень часткам сторін у праві власності, технічний стан та характеристики виділених у користування приміщень (торговий павільйон і мансарда) обох поверхів є нерівнозначними для їх використання за цільовим призначенням.

Крім того, вирішуючи питання встановлення порядку користування магазином за варіантом, який пропонує позивач, суд виділив у спільне користування сторін 4,1 кв. м приміщення першого поверху. Проте, перший поверх містить неподільне приміщення площею 37,4 кв.м. Місцезнаходження 4,1 кв.м, які залишені у спільному користуванні сторін, у судовому рішенні не визначено, у звязку із чим не вбачається реальна можливість виконати його у цій частині.

Також, як встановлено у суді апеляційної інстанції, на першому поверсі магазину знаходиться приміщення туалету площею 1,3 кв.м. Проте суд не встановив порядок користування вказаним службовим приміщенням.

Залишена поза увагою суду обставина щодо опалення спірного приміщення. Як пояснила відповідач, опалювальний котел знаходиться поза межами приміщення магазину.

Крім того, позивач не довів суду належними і допустимими доказами, що йому чиняться перешкоди у користуванні його власністю з боку відповідачки, відсутність її згоди щодо порядку володіння та користування таким майном.

Посилання у позові на порушення прав позивача як співвласника у звязку із тим, що ОСОБА_2 одноособово користується всім приміщенням та отримує доходи від його оренди є такими, що не мають правового значення для вирішення спору про встановлення порядку користування спірним майном та може бути предметом іншого спору.

Відтак, враховуючи цільове призначення нежитлової будівлі - магазин, технічний стан та характеристики приміщень обох поверхів, їх суттєву нерівнозначність, яка впливає на можливість їх використання за цільовим призначенням, неможливість надання судом переваги одному співвласнику перед іншим, так як захист прав одного не може порушувати права іншого, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову.

При цьому, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 307 ЦПК України до повноважень апеляційного суду не належить направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2017 року скасувати, ухваливши нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування нежитловим приміщенням магазину, який розташований у м. Коростень, вул. Красіна, 27-б.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: