№ 207/3222/16-ц
№ 2/207/132/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року м.Кам'янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.

при секретарі Сівачук А.А.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 18.08.2016 року о 11 год. 10 хв. на перехресті рівнозначних доріг вул. Гагаріна та вул. Архівна у м. Кам'янське, водій ОСОБА_3 (далі за текстом - Відповідач) керуючи автомобілем НОМЕР_1 при виїзді на перехрестя, не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1 (далі за текстом - Позивач), що наближався до нього праворуч. В результаті чого Відповідач скоїв зіткнення, чим порушив пункт 16.12. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 з наступними змінами та доповненнями.

02.09.2016 року в судовому засіданні Баглійського районного суду м. Кам'янське (Дніпродзержинськ), Відповідач свою вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю і був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На відповідача було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок зіткнення, автомобіль НОМЕР_3, отримав значні механічні пошкодження. Відновлювальні роботи автомобіля Позивач проводив в автомайстерні «Мотор-Спорт» ПП ОСОБА_4 в м. Кам'янське, вул. Кірова, 15. Згідно рахунку № 201685 від 04 жовтня 2016 року, та касового ордеру № 201685 від 05 жовтня 2016 року, акту виконаних робіт № 201650 від 19 жовтня 2016 року фактичні затрати Позивача по відновленню автомобіля становлять 38515,00 грн. (тридцять вісім тисяч пятсот пятнадцять гривень 00 коп.)

Дніпропетровське обласне управління ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», з яким Відповідач склав договір (поліс № АЕ/7107528) про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на рахунок Позивача 25.10.2016 року перерахували страхове відшкодування у сумі 11737,35 грн.(одинадцять тисяч сімсот тридцять сім гривень 35 коп.) На запитання Позивача до представника страхової компанії, чому виплачена така сума, а не сума фактичних затрат, представник дав посилання на ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» яка визначає, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу страховою компанією відшкодовуються виплати пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу автомобіля, хоча позивач при відновлювальному ремонті автомобіля купував запасні частини нові та по цінам без урахування зносу.

Отже, різниця між страховою виплатою Позивачу, та фактичними затратами на відновлення автомобіля склала 26777,65 грн. (двадцять шість тисяч сімсот сімдесят сім гривень 65 коп.)

Також, при підготовці висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, позивачу доводилося декілька разів виїжджати до м. Дніпро для здійснення огляду та діагностики автомобіля. Послуги автотоварознавця ОСОБА_5 склали 1300,00 грн. (одна тисяча триста гривень 00 коп.) Тобто, Позивач поніс додаткові матеріальні витрати.

Позивач розцінює це, як матеріальні збитки заподіяні Відповідачем і їх загальна сума склала 28077,65 грн. (двадцять вісім тисяч сімдесят сім гривень 65 коп.)

Внаслідок вчиненого правопорушення відповідачем, позивачу довелося змінити хід свого звичного життя. Таким чином, була нанесена і моральна шкода Позивачу, яка полягає в наступному:

Позивач є підприємцем, працює у сфері виконання робіт підвищеної небезпеки, надає послуги з ремонту та технічного обслуговування газового обладнання. Тобто, фактично позивач є авторизованим сервісним центром, має велику кількість договорів. Свій автомобіль «Шевроле Каптіва» використовував для виїзду в межах області для введення в експлуатацію, ремонту та технічного огляду газового обладнання згідно умов договору.

Після ДТП, пошкоджений автомобіль «Шевроле Каптіва» тривалий час знаходився на СТО. Для забезпечення договірних відносин перед замовниками Позивачу доводилося використовувати інші транспортні засоби (просити знайомих, винаймати приватний автомобіль, користуватися загальним транспортом), що викликало масу незручностей, та трату додаткового часу та коштів.

Велику кількість договорів позивач так і не зміг виконати, порушуючи свої зобовязання перед замовниками, бо левову частку свого часу довелося витрачати на клопоти і пошук чималих коштів для забезпечення відновлювальних робіт свого автомобіля. В звязку з чим відчутно постраждала ділова репутація позивача, що призвело до моральних переживань та втрати очікуваної вигоди.

Таку моральну шкоду Позивач оцінює у сумі 20000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 коп.).

На підставі зазначеного, позивач в позовній заяві просив суд: стягнути з відповідача, ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду у сумі 28077,65 грн.; моральну шкоду у сумі 20000,00 грн. та судові витрати у сумі 580,00 грн.

23.02.2017 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої зазначив, що у звязку з тим, що Дніпропетровське обласне управління ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 25.11.2016 року здійснила йому доплату по страховому відшкодуванню матеріальної шкоди в сумі 3400,08грн., просив на відшкодування матеріальної шкоди стягнути з відповідача 24677,57грн.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши їх доказами, викладеними в позовній заяві. Додатково пояснив, що внаслідок зіткнення, його автомобіль «Шевроле Каптіва» отримав значні механічні пошкодження. Відновлювальні роботи автомобіля він проводив в автомайстерні «Мотор-Спорт»ПП ОСОБА_4 Затрати по відновленню автомобіля становлять 38515,00 грн., Дніпропетровське обласне управління ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» перерахували страхове відшкодування у сумі 15137,43 грн., різниця між страховою виплатою Позивачу, та фактичними затратами на відновлення автомобіля склала 23377,57 грн. також, при підготовці висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, йому доводилося декілька разів виїжджати до м. Дніпро для здійснення огляду та діагностики автомобіля. Послуги автотоварознавця ОСОБА_5 склали 1300,00 грн. Усі запчастини на пошкоджений автомобіль купувалися нові, тому, що невідомо, як будуть працювати б/у запчастини на авто. Він планував продати даний автомобіль та купити новий, але зараз, так як автомобіль був у ДТП, його ціна впала, і він вже не може продати його за ту ціну, яку планував у звязку з тим, що відновити автомобіль після ДТП до заводського рівня неможливо. Також додав, що він є підприємцем, працює у сфері виконання робіт підвищеної небезпеки, надає послуги з ремонту та технічного обслуговування газового обладнання, має велику кількість договорів. Свій автомобіль «Шевроле Каптіва» використовував для виїзду в межах області для введення в експлуатацію, ремонту та технічного огляду газового обладнання згідно умов договору. Після ДТП, пошкоджений автомобіль «Шевроле Каптіва» тривалий час знаходився на СТО. Для забезпечення договірних відносин перед замовниками йому доводилося використовувати інші транспортні засоби (просити знайомих, винаймати приватний автомобіль, користуватися загальним транспортом), що викликало масу незручностей, та трату додаткового часу та коштів. Велику кількість договорів він так і не зміг виконати. В звязку з чим відчутно постраждала його ділова репутація, що призвело до моральних переживань та втрати очікуваної вигоди. Свою моральну шкоду оцінює у сумі 20000,00 грн. Окрім цього вважав, що саме позивач вправі визначити відповідача і без згоди позивача інший відповідач не може бути залучений до участі у справі. У даному ж випадку він вважає, що належним відповідачем по справі є саме ОСОБА_3 і проти залучення до участі у справі Дніпропетровського обласного управління ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» він заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав повністю, пояснив, що вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 24677,57 грн. та 20000 грн. у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди є необґрунтованими, оскільки загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статтей 1166 та 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до частин 1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Тобто, однією з підстав виникнення зобовязання є заподіяння шкоди іншій особі. В даному випадку позивачем не доведено наявність спричиненої шкоди в зазначеному ним розмірі. Витрати здійсненні позивачем з метою придбання нових запасних частин до автомобіля не є майновою шкодою. Внаслідок здійснених витрат позивачем, які він здійснював на власний розсуд, були набуті у власність матеріальні цінності для задоволення власних погреб, які з моменту придбання залишаються в його власності. Вказані виграти не можна віднести до витрат, здійснених для відновлення порушеного права, а тому вони не є збитками та не підлягають відшкодуванню у розмірах, які позивач фактично визначив самостійно.

Позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 20000 грн. також є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач надаючи їх обґрунтування не надав до суду жодних документальних доказів тих обставин, що він є зареєстрованим у встановленому чинним законодавством України порядку субєктом господарювання, який здійснює певний вид господарської діяльності у сфері введення в експлуатацію, ремонту та технічного огляду газового обладнання на підставі відповідних господарських договорів та застосування до нього з боку інших осіб певних санкцій за порушення зобовязань, які ними передбачено.

Крім того, як вбачається з матеріалів позовної заяви та не заперечується позивачем, 25 жовтня 2016 року приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 було сплачено страхову суму відшкодування у розмірі 11737,35 гри., з якою не погодився позивач, що і стало приводом для звернення останньою до суду з позовом, за яким відкрито провадження у цій справі.

Разом з цим цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» згідно поліса №АЕ/7107528 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При цьому страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 100000,00 грн. У звязку з чим вважав що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем по справі. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди просить відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків:

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило.

Ніким з учасників судового засідання не заперечується та відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України судом вважається доведеними наступні обставини справи:

-відповідно до копії постанови судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Бистрової Л.О. від 02.09.2016 року, встановлено, що 18.08.2016 року об 11 год. 10 хв. на перехресті рівнозначних доріг вул. Гагаріна та вул. Архівна у м. Кам'янське, водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_1 при виїзді на перехрестя, не дав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, що наближався до нього праворуч, в результаті чого Відповідач скоїв зіткнення, чим порушив пункт 16.12. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 з наступними змінами та доповненнями. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. (ар.с.11);

-автомобіль НОМЕР_1, яким при ДТП керував відповідач був застрахований приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» згідно поліса №АЕ/7107528 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ар.с.10).

-власником автомобіля НОМЕР_1 є ОСОБА_3

У судовому засіданні також було встановлено, що внаслідок зіткнення, автомобіль НОМЕР_3, отримав механічні пошкодження. Відповідно до рахунку № 201685 від 04.10.2016 року автомайстерні «Мотор-Спорт» ПП ОСОБА_4 (ар.с.33), касового ордеру № 201685 від 05 жовтня 2016 року (ар.с.32), акту виконаних робіт № 201650 від 19 жовтня 2016 року (ар.с.34) фактичні затрати ОСОБА_1 по відновленню автомобіля становлять 38515,00 грн.

Також, при підготовці висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, позивачу доводилося декілька разів виїжджати до м. Дніпро для здійснення огляду та діагностики автомобіля. Послуги автотоварознавця ОСОБА_5 склали 1300,00 грн. (одна тисяча триста гривень 00 коп.) Тобто, Позивач поніс додаткові матеріальні витрати (ар.с.31).

Відповідно до копії висновку № 4036 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, вартість матеріального збитку, нанесного власнику автомобіля Chevrolet Captiva, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, ідентифікаційний номер (VIN) KL1CG26FJ8B158840, пошкодженого у наслідок від ДТП, становить: 15637,42 грн. (ар.с.12-19).

Дніпропетровське обласне управління ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», з яким Відповідач склав договір (поліс № АЕ/7107528) про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на рахунок Позивача 25.10.2016 року перерахували страхове відшкодування у сумі 11737,35 грн. (ар.с.35), а також 25.11.2016р. ще 3400,08грн. (ар.с.57), тобто провело відшкодування за вирахуванням франшизи, яка становить 500грн. Так, відповідно до ст. 12.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту, а статтею 9 Закону України Про страхування встановлено, що франшиза - це частина збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування.

Проте, розмір шкоди, завданої відповідачем, перевищує суму, відшкодовану позивачу страховою компанією, в якій було застраховано автомобіль відповідача.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов'язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п. 9 ч. 1 ст. 7). Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону(статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно п. 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст. 29 п. 32.7 ст. 32цього Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092).

Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз= С р+ С м+ С сХ (1- Е З), де:

С р- вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

С м- вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

С с- вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Е З- коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Тому, пред'явлення позивачем до страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу буде неправомірним.

Заперечення представника відповідача про те, що у страховика цивільної відповідальності, виник обов'язок здійснити відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, без урахування зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку такі збитки є меншими від ліміту відповідальності, є помилковими, оскільки суперечать ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка прямо визначає, що шкода, яка пов'язана з пошкодженням транспортного засобу і відшкодовується страховиком за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, становить вартість витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно із Законом України від 05.07.2012 року N 5090-VI у тексті Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" слова "ліміт відповідальності страховика" у всіх відмінках замінено словами "страхова сума" у відповідному відмінку.

Відповідно до п.п. 9.2, 9.4 ст. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Отже, страхова сума визначає лише максимальний розмір страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, але при цьому, не змінює порядок визначення страхової виплати та не збільшує відповідальність страховика.

Водночас, між сторонами існують розбіжності щодо розміру відшкодування, оскільки представник відповідача вважає, що страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності, має відшкодувати позивачу повну вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування зносу, а позивач навпаки наполягає, що у страховика існує лише обов'язок відшкодувати витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Частинами 1 та 2 ст. 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Отже, для правильного вирішення спору у цій справі перш за все слід з'ясувати у яких межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, несе відповідальність безпосередньо страховик.

Згідно зі ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, спірна сума, що є різницю між сумою, яку позивач реально сплатив за відновлювальний ремонт свого автомобіля та сумою, яка була відшкодована страховиком потерпілій особі за договором майнового страхування, має сплачувати особа, яку визнано винною в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. У даному випадку ця особа ОСОБА_3.

Правові підстави для зобов'язання страховика за договором страхування цивільної відповідальності сплачувати позивачу цю суму відсутні.

Отже, відшкодуванню страховою компанією підлягає матеріальна шкода, завдана позивачу з урахуванням зносу.

Окрім цього суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що позивачем не доведено наявність спричиненої шкоди в зазначеному ним розмірі. Витрати здійсненні позивачем з метою придбання нових запасних частин до автомобіля не є майновою шкодою.

Так, відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Пунктом 1.6 Методики визначено, що відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Як було встановлено у судовому засіданні внаслідок зіткнення, автомобіль НОМЕР_3, отримав механічні пошкодження та фактичні затрати ОСОБА_1 по відновленню свого автомобіля відповідно до рахунку № 201685 від 04.10.2016 року автомайстерні «Мотор-Спорт» ПП ОСОБА_4 (ар.с.33), касового ордеру № 201685 від 05 жовтня 2016 року (ар.с.32), акту виконаних робіт № 201650 від 19 жовтня 2016 року (ар.с.34) становлять 38515,00 грн.

При цьому будь-яких доказів на спростування обґрунтованості наведених доказів відповідачем не наведено, окрім припущень та сумнівів щодо їх достовірності. Клопотань про призначення судових експертиз з цього приводу в судовому засіданні заявлено не було. Наявність обставин, викладених у зазначеному акті виконаних робіт, рахунку та касовому ордеру нічим не спростовано. У звязку з чим при постановленні судового рішення в частині визначення розміру заподіяної шкоди суд бере їх за основу як письмові докази у справі.

Інших заперечень, які б суд міг взяти до уваги, представником відповідача суду не було надано.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено відшкодування шкоди в повному обсязі, тому відшкодувати різницю між реальними витратами на ремонт автомобіля та отриманим страховим відшкодуванням має ОСОБА_3. При цьому, суд бере до уваги обставини ДТП та враховує вимоги статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Окрім цього суд звертає увагу на наступне.

Згідно з частиною другою статті 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Постановою Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України визначено, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

На підставі зазначеного суд приходить до висновку щодо безпідставності заперечень представника відповідача стосовно того, що належним відповідачем по справі повинно бути Дніпропетровське обласне управління ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Також не відповідають діючому законодавству посилання представника відповідача на те, що суд повинен залучити до участі у справі у якості відповідача страхову компанію, так як відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. У даному ж випадку такого клопотання від позивача не надходило. Більш за це у судовому засіданні позивач заперечував навіть щодо залучення страхової компанії у якості співвідповідача, а тому у суду не було жодних підстав щодо залучення до участі у справі у якості співвідповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія»

Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають задоволенню у повному обсязі.

При вирішенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, при наявності її вини.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зав'язку між порушенням та моральною шкодою.

Позивачу даним ДТП і пошкодженням у ДТП належного йому автомобілю дійсно заподіяна моральна шкода, яка полягає у нервовому напруженні і хвилюванні, пережитому при ДТП, у суттєвому погіршенні стану майна, яке на тривалий час виключало можливість його використання за призначенням, у тих негативних наслідках, що настали для позивача, у побутових незручностях, у тому, що позивач був обмежений у пересуванні через відсутність власного автомобіля і можливості ним користуватись за призначенням як засобом проїзду і перевезення, що потребувало від нього додаткових і суттєвих зусиль для організації звичайного способу життя.

З урахуванням обставин, які наведені позивачем в частині заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає правомірними вимоги позивача про відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди, оскільки він морально страждав від пошкодження його майна та був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, тому виходячи з характеру правопорушення та глибини душевних страждань позивача, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, приймаючи до уваги посилання позивача на спричинення йому моральної шкоди та враховуючи те, що у звязку із протиправними діями відповідача позивачу та його сімї довелося докладати значних зусиль для відновлення їх порушених прав, що стало причиною їх моральних страждань, суд погоджується з вимогами позивача про необхідність відшкодування такої моральної шкоди.

Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкодив розмірі 2000 гривень, оскільки вважає визначений позивачем розмір відшкодування такої шкоди у розмірі 20000 гривень завищеним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Відтак, дана вимога підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 2000 грн.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково,судові витрати присуджуються позивачеві пропорційнодо розміру задоволених вимог, а тому, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 266, 68 грн.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 61, 209, 212-215, 218, 292,294 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди в розмірі 24677, 57 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 266, 68 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Юрченко