У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковальчук Н.М.,

суддів - Хилевича С.В., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання - Пиляй І.С.,

з участю представника позивача - адвоката Березюка О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 липня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кофе Груп-А» до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 липня 2017 року вказаний позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кофе Груп-А» заборгованість в сумі 118 112,65 грн. та понесені судові витрати в сумі 1 803,00 грн..

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з'ясування фактичних обставин справи та за невідповідності їм висновків суду, ОСОБА_2, оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок місцевого суду про те, що оскільки рішенням господарського суду Рівненської області від 25.06.2014 року встановлено, що 22.01.2013р, 22.03.2013р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Кофе Груп-А» укладалися договори купівлі-продажу, то між ними мають місце зобов'язальні правовідносини, а саме грошове зобов'язання, невиконання якого і потягло за собою утворення заборгованості. Додає, що суд залишив поза увагою, що цим рішенням було визнано зобов'язання за ОСОБА_2 не як за громадянкою, а як за фізичною особою-підприємцем. Стверджує, що для правильного застосування норм матеріального права необхідно встановити, чи існувало зобов'язання саме у суб'єкта господарювання -ФОП ОСОБА_2, щодо сплати позивачу суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних, саме на момент здійснення нею підприємницької діяльності. Звертає увагу на ч. 2 ст. 625 ЦК України, за якою зобов'язання по сплаті суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних, виникають у боржника за наявності вимоги кредитора. Додає, що жодної вимоги позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, до ФОП ОСОБА_2 не було заявлено., а тому відсутні підстави для сплати індексу інфляції та трьох відсотків річних. Зазначає, що судом не було враховано, що 05 серпня 2014 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2, однак жодних рішень щодо заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником не приймалося. Вказує, що у відповідності до вимог ст. 52 ЦК України, котра визначає обсяг цивільно-правової відповідальності підприємця, вона не може нести додаткову майнову відповідальність. Пояснює, що оскільки, на думку позивача, спір виник у зв'язку з тривалим невиконанням рішення господарського суду Рівненської області від 25.06.2014р., за яким з

______________________________________________________________________________________________________________Справа № 569/8692/16-ц Головуючий в суді І інстанції - Панас О.В.

Провадження № 22-ц 787/1569/2017 Суддя-доповідач - Ковальчук Н.М.

ФОП ОСОБА_2 стягнуто заборгованість, то такі правовідносини мають регулюватися Законом України «Про виконавче провадження» і до них не можуть застосовуватися норми ст. 625 ЦК України, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

В судове засідання апеляційного суду відповідачка не з'явилась; надіслала клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю її представника адвоката Камінського Р.І. у Житомирському окружному адміністративному суді. Проте відповідачка уповноважила адвоката Камінського Р.І. на ведення справ у судах тільки господарської юрисдикції; угода з адвокатом про участь у судовому засіданні апеляційного суду відсутня. У зв'язку з наведеним, причина неявки є неповажною.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, рішенням Господарського суду Рівненської області від 25.06.2014р., яке набрало законної сили, у справі №918/1954/13 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Кофе-Груп-А» заборгованість в сумі 158 062,80 грн. та 25 057,61 грн. пені (а.с. 11-20).

03 вересня 2014 року Господарським судом Рівненської області видано наказ №918/1954/13 про примусове виконання рішення (а.с. 21).

Постановою відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції від 22 грудня 2015 року повернено зазначений наказ Господарського суду Рівненської області від 03.09.2014р. №918/1954/13 ТзОВ «Кофе-Груп-А» у зв'язку з відсутністю у ОСОБА_2 майна, на яке може бути звернуто стягнення (а.с. 22).

Спірні відносини між сторонами виникли у зв'язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов'язань з погашення заборгованості, стягнутої судовим рішенням.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТзОВ «Кофе-Груп-А» обґрунтовувало свої вимоги положеннями ст. 625 ЦК України щодо обов'язку відповідальності боржника за невиконання ним грошового зобов'язання та сплати ним встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, та зазначало, що заборгованість за договорами в сумі 158 062, 80 грн. ОСОБА_2 не погашена, а рішення Господарського суду Рівненської області від 25.06.2014р. по справі №918/1954/13 - не виконане.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався нормами ст.ст. 510, 524,533-535, 625 ЦК України та виходив з їх обґрунтованості та підтвердження належними доказами обставин невиконання боржником ОСОБА_2 грошового зобов'язання перед ТзОВ «Кофе-Груп-А», котре виникло з договорів купівлі-продажу, заборгованість по яких стягнута рішенням суду, що набрало законної сили.

На підтвердження даних висновків у рішенні суду містяться необхідні доводи та обґрунтування, з якими погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми,

Як вбачається з рішення Господарського суду Рівненської області від 25.06.2014 року, між ТзОВ «Кофе-Груп-А» та ФОП ОСОБА_2 22.01.2013р. та 22.03.2013р. між було укладено договори купівлі-продажу, а, отже, між ними виникли зобов'язальні правовідносини.

Згідно з ч.ч. 1 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що сторонами не надано доказів погашення ОСОБА_2 заборгованості за договорами. та виконання рішення суду про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних є законним і таким, що відповідає обставинам справи.

Висловлені у апеляційній скарзі доводи колегією суддів відхиляються, оскільки вже були предметом оцінки суду першої інстанції. Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 липня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді: підпис Хилевич С.В.

підпис Шеремет А.М.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н.М.