Справа № 481/1108/16-ц
Провадж.№ 2/481/30/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.03.2017 року Новобузький районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Вжещ С.І.,

при секретарі Юхименко Т.М.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг цивільну справу за позовом ПАТ «Миколаївобленерго» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Миколаївобленерго» звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача 9358 гривень 80 копійок шкоди за пошкоджену залізобетонну опору та 1421 гривню 59 копійок сплаченого позивачем судового збору.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 26.07.2016 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 близько 17 години 40 хвилин , рухаючись в селі Лоцкіне Новобузького району , здійснивши маневр, допустив зіткнення з залізобетонною опорою № 24 марки СВ 9.5 Фідера-1 від трансформаторної підстанції № 285 повітряної лінії 0.4 кВ, яка знаходиться біля молокоприймального пункту . Того ж дня працівниками Новобузької філії ПАТ «Миколаївобленерго» було проведено огляд та відновлено пошкоджену залізобетонну опору.

Посилаючись на норми Постанови Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року «Про затвердження Правил користування електричною енергією» та ст..27 Закону України «Про електроенергетику» № 2706-VI від 23.06.2005 року, а також на те, що відповідачу 08.08.2016 року направлялась вимога про сплату нарахованої шкоди, позивач , просив задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, на протязі судового розгляду справи змінював позицію щодо позову, спочатку визнавав його частково, а в подальшому позов не визнав повністю. Обґрунтувавши заперечення тим, що він позивачу шкоду не спричиняв, а тому не повинен нести цивільно-правову відповідальність. Відповідач, не заперечуючи факту контактування транспортного засобу, яким він керував, з залізобетонною опорою 26.07.2016 року в селі Лоцкіне Новобузького району Миколаївської області, зазначив, що вона до зіткнення мала численні ушкодження (осип бетону, оголену арматуру) , тобто була в аварійному стані, через що, від незначного поштовху автомобіля, похилилась та впала на землю. Механізм контактування з опорою був таким: автомобіль , рухаючись по нерівній дорозі зі швидкістю біля 20 км/год, обїжджаючи яму на дорозі , посунувся на мокрому дорожньому покритті та зіткнувся з опорою. У автомобіля були незначні пошкодження ( розбита фара, поворот і частина бампера). На думку відповідача, якби опора була в справному стані, вона б від поштовху автомобіля не впала. Крім того, відповідач повідомив, що він був присутній при встановленні електричної опори, на місці збитої. Електричну опору працівники філії обленерго замінили не на нову, а на ту, яку демонтували неподалік, а зазначені в акті виконаних робіт витрати повністю не відповідають реальним, так як ізолятори були замінені не в кількості ста, а чотирьох, кількість одиниць техніки, яка залучалась до робіт також не відповідає даним акта, а звідси витрати на її перебазування та транспортні видатки не відповідають дійсності.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на відсутність вини відповідача в заподіянні шкоди позивачу, а також недоведені ним розміру шкоди.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши письмові докази, суд приходить до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 26.07.2016 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 близько 17 години 40 хвилин , рухаючись в селі Лоцкіне Новобузького району, здійснивши маневр, допустив зіткнення з залізобетонною опорою № 24 марки СВ 9.5 Фідера-1 від трансформаторної підстанції № 285 повітряної лінії 0.4 кВ, в результаті чого опора впала на землю.

В період часу з 27.07.2016 до 01.08.2016 року, точного часу встановити не вдалось,у звязку з ненаданням відповідних документів, залізобетонна опора була замінена працівниками Новобузької філії ПАТ «Миколаїволенерго», про що була складена відповідна документація, а саме Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2016 року від 01.08.2016 року( а.с.5); акт без номера приймання виконаних будівельних робіт за липень 2016 року від 01.08.2016 року (а.с.6-7), Договірна ціна станом на 27.07.2016 року (а.с.8); Локальний кошторис на будівельні роботи по заміні опори (а.с.9,10).

27.07.2016 року головний інженер Новобузької філії ПАТ «Миколаїобленерго» ОСОБА_4 звернувся до Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області з заявою про притягнення водія ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої була збита залізобетонна опора, а 04.08.2016 року на адресу відділу поліції було направлено клопотання з розрахунком по пошкодженому енергетичному обладнанню.

27.07.2016 року старшим ДОП Новобузького відділу поліції ГУНП в Миколаївській області капітаном поліції ОСОБА_5 розгляд повідомлення припинений у звязку з відсутністю ознак кримінального правопорушення.

З пояснень сторін та зазначених письмових доказів вбачається , що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, стосовно дорожньо-транспортної пригоди 26.07.2016 року, не складався та ця особа не притягалась до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Представник позивача, просячи задовольнити позов, посилається на вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року «Про затвердження Правил користування електричною енергією» та ст.27 Закону України «Про електроенергетику» № 2706-VI від 23.06.2005 року, але вказане посилання є помилковим, так як спірні правовідносини повязані з відшкодовуванням шкоди та регулюється Главою 82 Цивільного кодексу України.

Норми правового інституту відшкодування шкоди ,завданої неправомірними діями за змістом поділяють на ті, що включають загальні правила та застосовуються до всіх зобовязань, із заподіяння шкоди, у тому числі передбачених ст..1166 ЦК України, та на ті, що містять правила для певних випадків завдання та відшкодування шкоди. Остання група норм регулює спеціальні види зобовязань із завдання шкоди, у тому числі зобовязання із завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки(ст.ст.1187-1188 ЦК України)

В силу ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.... Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як зазначено в п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 4 від 01 березня 2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст.1187 ЦК України, п.1 ч. 2 ст.1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечував факту дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої відбулось контактування автомобіля НОМЕР_1, яким він керував, з електричною опорою, близько 17 години 40 хвилин 26.07.2016 року в селі Лоцкіне Новобузького району Миколаївської області, в результаті чого вона була пошкоджена.

Як видно з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 08.05.2001 року № НІС 136706, автомобіль НОМЕР_1, належить ТОВ «Гамма» та знаходилась у володінні ОСОБА_2 на підставі договору оренди від 04.01.2016 року , а тому, на відповідача, який знаходився за кермом автомобіля та допустив зіткнення з опорою, відповідно до вимог ст.1187 ЦК України, покладається обовязок по відшкодуванню шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в якій він приймав участь, незалежно від наявності його вини.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Згiдно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр.

В судовому засіданні не встановлено та представником позивача не надано доказів, належності пошкодженої опори ПАТ «Миколаївобенерго»( акти оприбуткування, взяття на баланс , акти профілактичного огляду залізобетонної опори, тощо).

Виходячи з пояснень відповідача ОСОБА_2, що також знайшло своє підтвердження під час допиту свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 електрична опора, яка стояла біля дороги в селі Лоцкіне, знаходилась в аварійному стані, в результаті неодноразового контактування з нею сільськогосподарської техніки, тракторів з причепами, на ній були наявні ушкодження бетону, аж до арматури.

Представник позивача ОСОБА_1, заперечуючи вказаний факт, зазначив, що електричні опори щороку оглядаються на предмет аварійності, зокрема й збита опора проходила такий огляд, але доказів такого обстеження лінії електропередач в селі Лоцкіне Новобузького району за 2015-2016 роки не надав.

Крім того, з пояснень відповідача ОСОБА_2, що також знайшло своє підтвердження під час допиту свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та не заперечувалось представником позивача ОСОБА_1, на місце пошкодженої електричної опори працівниками філії ПАТ «Миколаївобленерго» була встановлена не нова опора, як це зазначено в акті приймання виконаних будівельних робіт від 01.08.2016 року, а бувша у використанні опора, яку було демонтовано на одній з вулиць села Лоцкіне. На пропозицію суду надати документи про вартість такої опори представником позивача було усно повідомлено, що вона складає 100 гривень, а не 1715 гривень, як зазначено в акті від 01.08.2016 року.

Також, з показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та пояснень відповідача ОСОБА_2, вбачається, що на роботи по монтажу електричної опори вкінці липня 2016 року в селі Лоцкіне були задіяні три одиниці техніки , а саме трактор Т150К-09БКУ, автомобіль ГАЗ-3309 (автопідйомник) та автомобіль УАЗ-3909, що не відповідає даним, відображеним в акті приймання виконаних будівельних робіт, де зазначені витрати на перебазування чотирьох одиниць техніки, а саме трактора Т150К-09БКУ, автомобіля ГАЗ-3309 (автопідйомник), автомобіля УАЗ-3909 та трактора ЮМЗ-6, на суму 3218 гривень 00 копійок та вартість експлуатації машин на суму 1476 гривень.

При виникненні в судовому засіданні питання щодо реальної кількості одиниць та витрат задіяної техніки на ремонт електричної опори, представник позивача підтверджуючих документів, а саме розрахунку , шляхових листів не надав, в звязку з чим не можливо обрахувати зазначені витрати.

Крім того, при зясуванні питання вартості матеріалів, що були витрачені, суду не доведено за допомогою накладних на відпуск товарно-матеріальних цінностей та інших документів бухгалтерської звітності, що підтверджують витрачання матеріалів для ремонту пошкодженої опори - опори СВ-9.5, траверса М1 Б/у, хомута С15, провода АС-35, Ізоляторів фарфорових типу ТФ-20 на загальну суму 3940 гривень.

Враховуючи суттєві розбіжності між встановленими обставинами та даними акту виконаних будівельних робіт від 01.08.2016 року, суд не може прийняти його, як належний доказ.

Дані довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 01.08.2016 року, локальний кошторис на будівельні роботи від 01.08.2016 року, які співпадають з даними акту виконаних будівельних робіт від 01.08.2016 року, також не можуть прийняті судом .

Дослідження усіх обставин справи, показань свідків та письмових доказів, з урахуванням належності та допустимості доказів, дають об'єктивні підстави вважати, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження розміру шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілені на підставі ст.88 ЦПК України

Керуючись ст. ст. 10, 88, 209, 212 216, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ПАТ «Миколаївобленерго» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя