АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2253/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Інші справи позовного провадження
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Костенко Т.М.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського Національного університету імені ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по стипендії,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Харківського Національного університету ім. Н.В. Каразіна про стягнення заборгованості по стипендії.

В обґрунтування позову зазначає, що 01 вересня 2011 року вона була зарахована на 1 курс денного відділення економічного факультету за напрямом підготовки менеджмент зовнішньоекономічної діяльності. На момент вступу до університету вона мала статус дочки шахтаря, який загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві, а тому мала право на виплату стипендії в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Адміністрацією ХНУ ім. В.Н.Каразіна з вересня 2011 року по червень 2015 року стипендія нараховувалась у розмірі, який є нижчим за рівень прожиткового мінімуму, а з липня 2014 року по грудень 2014 року стипендія взагалі не нараховувалась.

З вересня 2011 року по червень 2015 року їй не було доплачено кошти у сумі 23492,89 грн.

Просить стягнути не нараховану та не виплачену стипендію за період навчання з вересня 2011 року по червень 2015 року в розмірі 23492 грн. 89 коп.

Представники відповідача ХНУ ім. В.Н.Каразіна заперечували проти задоволення позову. Посилались на те, що ОСОБА_1 нараховувалася і виплачувалася стипендія згідно діючого законодавства, а тому порушень з боку університету щодо нарахування та виплати стипендії немає.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов, оскільки судом порушено норми матеріального права.

Зазначає, що реалізація її права, яке пов'язане з отриманням бюджетних коштів, не може бути поставлена в залежність від наявності на це коштів у бюджеті чи кошторисі навчального закладу, в якому навчається студент.

Також зазначає, що ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» є спеціальною нормою, що визначає коло осіб, яким призначається спеціальна стипендія та встановлює розмір такої стипендії, в той час як вимоги Закону України «Про вищу освіту» мають загальний характер.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи згідно наказу від 10 серпня 2011 року ОСОБА_1 з 01 вересня 2011 року зарахована на 1 курс економічного факультету Харківського національного університету імені ОСОБА_3.

Наказом університету від 30 червня 2015 року ОСОБА_1 відраховано зі складу студентів 4 курсу у звязку з завершенням навчання за освітньо-кваліфікаційною програмою бакалавр.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з тих обставин, що оскільки впровадження Закону України «Про підвищення престижності шахтарської прац»" у частині стипендіального забезпечення потребує значних коштів, які не передбачені державним бюджетом, то при призначенні стипендії навчальні заклади керуються постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882 «Питання стипендіального забезпечення», де виплата підвищених стипендій гарантується тільки тим студентам, батьки яких загинули або стали інвалідами внаслідок отримання травм на виробництві, професійного захворювання під час роботи на вугледобувних підприємствах і які здобувають освіту за гірничими спеціальностями.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно п. 8 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про вищу освіту» формування і реалізація державної політики у сфері вищої освіти забезпечуються шляхом надання особам, які навчаються у вищих навчальних закладах, пільг та соціальних гарантій у порядку, встановленому законодавством.

Частиною 2 ст. 62 Закону передбачено, що особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 5, ч. 3 ст. 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»(в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин) шахтарі, що мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку виробництві, шахтарів-інвалідів І та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 шахтаря, яким загинув внаслідок нещасного випадку виробництві, про що складено відповідний акт №28 за формою Н-1 від 05 травня 1994 року.

За час навчання ОСОБА_1 виплачено стипендія у наступних розмірах: з вересня 2011 року по серпень 2012 року по 724 грн. 51 коп. щомісячно, з вересня 2012 року по березень 2014 року- 730 грн., у квітні 2014 року 740, 22 грн., травень 2014 року -756,28 грн., червень 781 грн. 83 коп.;з липня 2014 року по грудень 2014 року стипендія не нараховувалась, з січня по березень 2015 року 730 грн., у квітні 2015 року- 744 грн. 87 грн., у травні 2015 року 789 грн. 67 коп., у червні 2015 року- 810 грн. 12 коп.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на відповідний рік встановлюється Законом.

Згідно ст. 21 Закону України «Про державний бюджет на 2011 рік» прожитковий мінімум працездатних осіб: з 1 січня - 941 гривня, з 1 квітня - 960 гривень, з 1 жовтня - 985 гривень, з 1 грудня - 1004 гривні;

Статтею 12 Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» передбачено, що прожитковий мінімум працездатних осіб: з 1 липня становив 1102 гривні, з 1 жовтня - 1118 гривень, з 1 грудня - 1134 гривні.

За ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2013 року становить 1147 грн., а з 01 грудня 2013 року - 1218 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2014 року становить 1218 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2015 року становить 1218 грн., а з 01 вересня 2015 року - 1378 грн.

Так, ОСОБА_1 повинна бути призначена стипендія в розмірі встановленого на той час прожиткового мінімуму для працездатних осіб, проте виплачувалась стипендія у меншому розмірі.

Колегія суддів погоджується з розрахунком сум невиплаченої стипендії, наданої позивачкою, оскільки його розраховано з урахуванням сум стипендії, яка була виплачена навчальним закладом та з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно наданого розрахунку з вересня 2011 року по червень 2015 року сума недоплати складає 23492 грн. 89 коп.

ВиплаченоПрожитковий мінімумРізниця
Вер.11724,51960235,49
Жов.11724,51985260,49
Лис.11724,51985260,49
Гру.11724,511004279,49
Січ.12724,511073348,49
Лют.12724,511073348,49
Бер.12724,511073348,49
Кві.12724,511094369,49
Тра.12724,511094369,49
Чер.12724,511094369,49
Лип.12724,511102377,49
Сер.12724,511102377,49
Вер.72
Жов.88
Лис.88
Гру.04
Січ.17
Лют.17
Бер.17
Кві.17
Тра.17
Чер.17
Лип.17
Сер.17
Вер.17
Жов.17
Лис.17
Гру.88
Січ.88
Лют.88
Бер.88
Кві.14740,221218477,78
Тра.14756,281218461,72
Чер.14781,831218436,17
Лип.8
Сер.8
Вер.8
Жов.8
Лис.8
Гру.8
Січ.88
Лют.88
Бер.88
Кві.15744,871218473,13
Тра.15789,671218428,33
Чер.15810,121218407,88
23492,89

Посилання відповідача, що порядок призначення та виплати стипендії був встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 року №882, і вказаним нормативним актом не визначено порядок нарахування стипендії на підставі ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» судовою колегією не приймається.

Відповідно до ст. 8,Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Порядком призначення і виплати стипендії "Питання стипендіального забезпечення", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 882 від 12.07.2004 року, окремо не передбачена виплата соціальних стипендій дітям шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку виробництві. Однак, положення постанови щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані у даному випадку, оскільки Закон України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02 вересня 2008 року має вищу юридичну силу та ним встановлено інший більш високий рівень стипендії для категорії студентів з дітей шахтарів. Невнесення відповідних змін до Постанови Кабінету Міністрів України після прийняття Закону України не є підставою для порушення прав позивачки на отримання стипендії у розмірі, встановленому Законом.

Виходячи із конституційного принципу верховенства права, при встановленні конкретного розміру пільги Кабінет Міністрів не вправі його встановлювати у меншому розмірі, ніж це визначено нормою закону.

Крім того,відсутність бюджетного фінансування на ці видатки не може бути підставою для відмови у позові та невиплати зазначених коштів, оскільки обовязок Держави, передбачений Законом щодо виплати стипендії в певному розмірі не може ставитися у залежність до наявності у бюджеті коштів чи кошторисі навчального закладу, де навчається студент.

Так, Європейський суд у рішенні у справі «Кечко проти України» від 8 листопада 2005 року не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (див. mutatis mutandis, рішення у справі "Бурдов проти Росії" ( 980_045 ), N 59498/00, пар. 35, ECHR 2002-III).

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1- задовольнити.

Стягнути з Харківського Національного університету імені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 не нараховану та невиплачену стипендію у сумі 23492 грн. 89 коп. (двадцять три тисячі чотириста девяносто дві гривні вісімдесят девять копійок).

Стягнути з Харківського Національного університету імені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1023 грн. 12 коп. (одна тисяча двадцять три гривень дванадцять копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: