Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2017

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Білик Н.В.

секретаря судових засідань ОСОБА_1

за участю сторін:ОСОБА_2, ОСОБА_3, представник відповідача за

первісним/позивача за зустрічним позовами ОСОБА_4

розглянуши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Літинського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулися ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_5 із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадковий житловий будинок. В позовах зазначають, що 05.01.1999 року помер їхній батько ,ОСОБА_6, а 29.03.2008 року померла мати - ОСОБА_7. До дня смерті, батьки перебували у шлюбі та проживали разом за адресою: вул.Коцюбинського, 31 в с.Осолинка Літинського району Вінницької області. Після смерті батька залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами за вищевказаною адресою. Спадкоємцями на дане майно за законом є позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та позивач за зустрічним позовом/відповідач за первісним позовом - ОСОБА_5 Однак, вони не можуть оформити спадкове майно у нотаріальній конторі, так як на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджується відповіддю нотаріуса. Тому, за даних обставин, змушені звернутися до суду за захистом свого права та просять визнати за ними право власності на спадковий житловий будинок по 1/2 за кожною.

В судовому засіданні позивач за первісним/відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 первісний позов підтримала, зустрічний - визнала. Суду пояснила, що ОСОБА_5 являється їй рідною сестрою. Їх батько, ОСОБА_6 помер у 1999 році, а мати,ОСОБА_7 у 2008 році. Після смерті батька залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок, що розташований за адресою: Вінницька область Літинський район село Осолинка, вул.Коцюбинського, 31. Спадкоємцями за законом на дане майно є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Вони не можуть оформити спадщину у нотаріуса, через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння. Відповідач за первісним/позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 та її представник первісний позов визнали, зустрічний - підтримали в повному обсязі. ОСОБА_5 суду пояснила, що дійсно ОСОБА_2 це її рідна сестра. Покійні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - їх батьки. Після смерті яких залишився спадковий будинок, який знаходиться по вул.Коцюбинського, 31 в с.Осолинка Літинського району. Вона із сестрою є спадкоємцями за законом на даний будинок, претендують на 1/2 частину будинку кожна. Однак, не можуть оформити спадщину у нотаріальній конторі, через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння. Дослідивши матеріали, які є у справі, врахувавши думки сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини, пов'язані із спадкуванням. Копії свідоцтв про смерть (а.с. 6-7) свідчать, що ОСОБА_6 помер 05.01.1999 року, а ОСОБА_7 - 29.03.2008 року. Місце смерті обох є село Осолинка Літинського району Вінницької області. Із копій свідоцтв про народження та укладення шлюбу (а.с.8) встановлено, що покійні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 Копії свідоцтв про народження та про укладення шлюбу (а.с.33-34) свідчать, що ОСОБА_5 також є дочкою покійних - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Довідки видані виконкомом Осолинської сільської ради (а.с.9-10) підтверджують, що ОСОБА_6, який помер 05.01.1999, та ОСОБА_7, яка померла 29.03.2008, були зареєстровані та проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Інша довідка видана Осолинською сільською радою (а.с.12) підтверджує, що ОСОБА_6 за адресою, де розташований будинок, виділена в користування для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,25 га. Із довідки виданої виконавчим комітетом Осолинської сільської ради (а.с.11) встановлено, що згідно записів погосподарської книги №1 за 2011 -2015 рр.(особовий рахунок № 0092) власником житлового будинку по вул.Коцюбинського,№ 31 в с.Осолинка Літинського району являється ОСОБА_6, який помер 05.01.1999 року. Свідоцтво про право власності на даний будинок у виконкомі сільської ради відсутнє. Копія технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: Вінницька область Літинський район, с.Осолинка, вул. Коцюбинського, №31 (а.с.14-17) підтверджує, що у даному документі право власності на житловий будинок зареєстровано 1973 року за ОСОБА_6. Наявна відмітка про відсутність правовстановлюючих документів. Довідка видана Літинською державною нотаріальною конторою (а.с.19) підвтерджує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є спадкоємцями за законом після смерті матері, ОСОБА_7, яка померла 29.03.2008 р. Відповідь нотаріуса (а.с.18) свідчить, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 дійсно, позбавлені можливості отримати Свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок у нотаріуса, через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, спадкодавець своє право власності в БТІ не зареєстрував.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи те, що спірний будинок було побудовано у 1973 році, довідка Осолдинської сільської ради Літинського району підтверджує, що згідно записів погосподарської книги,ОСОБА_6 являвся власником даного житлового будинку, тому наявні підстави для задоволення первісного та зустрічного позовів.

Керуючись ст..213-215 ЦПК України, ст. 1216-1218, 392 ЦК України - В И Р І Ш И В :

Первісний та зустрічний позови задовільнити повністю. Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, по 1/2 за кожною, загальною площею 73,0 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м літ."А", веранда літ."а", ганок, літня кухня -сарай літ."Б", сарай літ."Б1", погріб літ "п/В", сарай літ."В", вбиральня літ."Г", огорожа №1, хвіртка №2, ворота №3, криниця №4, які розташовані за адресою: вул.Коцюбинського, 31 в с. Осолинка Літинського району Вінницької області, після смерті ОСОБА_7, яка померла 29 березня 2008 року. Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати до Апеляційного суду Вінницькї області через Літинський районний суд Вінницької області протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя: Білик Наталія Володимирівна