Провадження № 22-ц/773/473/17 Категорія: 34 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Федонюк С.Ю., Осіпука В.В.,

з участю: секретаря - Губарик К.А.,

відповідача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою відповідача на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 22 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 22.12.2016 року заяву позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову в даній справі задоволено.

Накладено арешт на транспортний засіб марки «Renault Master», 2009 року випуску, VIN НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 26.12.2014 року, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_1

Ухвалу звернено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу місцевого суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Колегія суддів заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Задовольняючи заяву позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в даній справі.

Такий висновок суду відповідає нормам процесуального права та обставинам справи.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 151 цього Кодексу передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існує спір про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої з вини відповідача ОСОБА_1 позивачу ОСОБА_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.02.2016 року на перехресті вулиць Львівська-Миру в м. Луцьку Волинської області.

Позивачем, як це визначено в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, в заяві про забезпечення позову зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов та надано відповідні докази, а тому, оскільки існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про те, що вжиті місцевим судом заходи забезпечення позову є безпідставними і порушують права власника транспортного засобу ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 13.08.2016 року, до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки обраний позивачем і застосований судом вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та не порушує право власності чи законні інтереси відповідача.

Як вбачається з наданої відповідачем та його представником в суді апеляційної інстанції довідки територіального сервісного центру регіонального сервісного центу у Волинській області МВС України від 21.03.2017 року за №31/3/1/735, згідно облікових даних бази НАІС на території Волинської області згаданий транспортний засіб, на який накладено арешт, станом на 21.03.2017 року зареєстрований за ОСОБА_4 Наведене свідчить про те, що на час постановлення оскаржуваної ухвали місцевому суду не було відомо про те, що власником даного транспортного засобу, відповідно до копії зазначеного свідоцтва про реєстрацію транспортного, оригінал якого відповідач не надав, з 13.08.2016 року є ОСОБА_4, а тому забезпечуючи позов, суд виходив із наявних у справі доказів про належність на праві власності вказаного транспортного засобу відповідачу ОСОБА_1 та реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Крім того, зазначена обставина лише підтверджує, що права відповідача оскаржуваною ухвалою не порушуються, у зв'язку з чим це судове рішення не може бути скасоване за його скаргою

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з дотриманням вимог процесуального права, які регулюють вирішене нею питання.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду від 22 грудня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: