АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1200/17 Справа № 175/3258/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.

за участі секретаря Гулієва М.І. о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності домоволодіння та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2, Виконкому Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту належності домоволодіння та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння.

В обґрунтування позовних вимог, які в ході судового розгляду справи уточнювалися, позивач посилався на те, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2014 року його сина ОСОБА_4 оголошено померлим. Після смерті сина залишилася спадщина у вигляді домоволодіння. Звернувшись до Дніпропетровської державної районної нотаріальної контори йому було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина ОСОБА_4 Крім того, померлий ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, за якою рішенням Дніпропетровського районного суду дніпропетровської області від 26 січня 2011 року було визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район сел.Дослідне вул.Тиха, 13 та його розподіл в натурі. Вищевказане рішення суду від 26 січня 2011 року було скасовано рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 року та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину обєкту незавершеного будівництва за вказаною адресою. Тому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_4, померлого 01 вересня 2014 року, на 1/2 частину обєкту незавершеного будівництва, що розташоване по вул. Тихій, буд. 13 в сел. Дослідне Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області; встановити факт належності ОСОБА_4 та його дружині ОСОБА_2 домоволодіння та господарських споруд по вул.Тихій, буд. 13 в сел. Дослідне Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області на земельній ділянці площею 1,000 кв.м. на праві спільної власності подружжя.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_4, померлого 01 вересня 2014 року, на 1/2 частину обєкту незавершеного будівництва, що розташоване по вул. Тихій, буд. 13 в с. Дослідне Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. У задоволенні позову у частині встановлення факту належності ОСОБА_4 та його дружині ОСОБА_2 домоволодіння та господарських споруд по Тихій, буд. 13 в с. Дослідне Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області на земельній ділянці площею 1,000 кв.м. на праві спільної власності подружжя, - відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З 11 травня 1990 року по 27 листопада 2000 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.86).

Рішенням виконкому Новоолександрівської сільської ради народних депутатів №12/3 від 20 лютого 1991 року ОСОБА_4 надано дозвіл на будівництво житлового будинку на земельній ділянці площею 1.000 кв.м. в с. Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області (т.1 а.с.113).

На підставі зобовязання №319095 від 31 липня 1991 року ОСОБА_4 отримав позику у розмірі 28 000 рублів, строком на 25 років, із розрахунку 3% річних з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку та господарських споруд, з кінцевим терміном повернення 01 серпня 2018 року (т.1 а.с.122, 123).

Поручителем за даним зобовязанням виступила відповідач ОСОБА_2, яка на той час перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 (т.1 а.с.167).

У 1996 році на зазначеній земельній ділянці №13 по вул. Тихій в с. Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області було побудовано житловий будинок з господарськими спорудами з 95 % завершеності будівництва, згідно технічного паспорту, складеного КП «Новомосковське МБТІ» 02 липня 2003 року (т.1 а.с.36-43).

Домоволодіння не зареєстровано та не введено у експлуатацію у встановленому законом порядку.

27 листопада 2000 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розіравно (т.1 а.с.86).

20 серпня 2014 року рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, яке набрало законної сили, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено померлим (т.1 а.с.83).

15 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області видано свідоцтво про смерть серії І-КИ №622048, актовий запис №1, відповідно до якого ОСОБА_4 помер 01 вересня 2014 року (т.1 а.с.78).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на все належне йому майно.

ОСОБА_3 і ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 82).

Батько ОСОБА_4 - ОСОБА_3 18 лютого 2015 року звернувся до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його сина ОСОБА_4 (т.1 а.с.73).

Мати ОСОБА_6 ОСОБА_5 18 лютого 2015 року відмовилася від належної їй частки спадщини за законом, що залишилась після смерті сина ОСОБА_4 на користь його батька - ОСОБА_3 (т.1 а.с.74).

Постановою державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори від 03 квітня 2015 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина ОСОБА_4 на будинок №13 по вул. Тихій в с. Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області ( т.1 а.с.11).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 року визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину обєкту незавершеного будівництвом, розташованого в селищі Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області по вул.Тихій, 13 (т. 1 а.с. 57-60).

Із вказаного рішенням суду вбачається, що зазначений обєкт незавершеного будівництва становить 95% готовності (т. 1 а.с. 57-60).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 частково суд першої інстанції посилався на те, що вимоги в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на ? частину обєкту незавершеного будівництва в порядку спадкування за законом після смерті сина є обгрунтованими та доведеними, однак, повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про власність», який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено.

Частиною 2 ст.331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації (прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів регулюється відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (систему органів державної реєстрації прав становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Положення ч.2 ст.331 ЦК України слід розуміти у системному звязку із положенням ст.182 ЦК України щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає винятків. Як правило, всі обєкти нерухомого майна, зважаючи на свою специфіку, після завершення будівництва підлягають прийняттю до експлуатації та державній реєстрації.

Вказані норми встановлюють особливий порядок виникнення права власності на новостворене нерухоме майно, яким передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації та державній реєстрації. При цьому, за змістом даних норм, державна реєстрація права власності та державна реєстрація майна (прав власності на майно), яка здійснюється на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", не є тотожними поняттями. Реєстрація речових прав, на відміну від державної реєстрації прав власності, не має правовстановлюючого значення.

Згідно із ст.177 ЦК України до обєктів цивільних прав відносяться речі, майнові права та інше.

Статтями 181 та 182 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухомості) належать обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення, а право власності та інші речові права на нерухомі речі, зокрема, їх виникнення підлягають державній реєстрації.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених вище положень закону, майнові (речові) права на обєкти нерухомого майна виникають з передбачених законом підстав та підлягають державній реєстрації. А новостворене нерухоме майно підлягає прийняттю в експлуатацію.

Отже, до прийняття новоствореного нерухомого майна в експлуатацію та його державній реєстрації право власності на цей обєкт не виникає. До виникнення права власності на новозабудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання ті інше майно, що було використано в процесі будівництва (ч.3 ст.331 ЦК України).

В той час, відповідно до розяснень наведених п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 07 жовтня 1991 року, суди мають враховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. За позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. При неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з врахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію .

Відповідно ч.ч.1,2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною 1 ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Так, ч.1 ст. 1268 ЦК України визначено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що обєкт будівництва (обєкт незавершеного будівництва) це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких субєктивних майнових, а також зобовязальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, з 11 травня 1990 року по 27 листопада 2000 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.86).

Рішенням виконкому Новоолександрівської сільської ради народних депутатів №12/3 від 20 лютого 1991 року ОСОБА_4 надано дозвіл на будівництво житлового будинку на земельній ділянці площею 1.000 кв.м. в с. Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області (т.1 а.с.113).

На підставі зобовязання №319095 від 31 липня 1991 року ОСОБА_4 отримав позику у розмірі 28 000 рублів, строком на 25 років, із розрахунку 3% річних з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку та господарських споруд, з кінцевим терміном повернення 01 серпня 2018 року (т.1 а.с.122, 123).

Поручителем за даним зобовязанням виступила відповідач ОСОБА_2, яка на той час перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 (т.1 а.с.167).

У 1996 році на зазначеній земельній ділянці №13 по вул. Тихій в с. Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області було побудовано житловий будинок з господарськими спорудами з 95 % завершеності будівництва, згідно технічного паспорту, складеного КП «Новомосковське МБТІ» 02 липня 2003 року (т.1 а.с.36-43).

Домоволодіння не зареєстровано та не введено у експлуатацію у встановленому законом порядку.

27 листопада 2000 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розіравно (т.1 а.с.86).

20 серпня 2014 року рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, яке набрало законної сили, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено померлим (т.1 а.с.83).

15 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області видано свідоцтво про смерть серії І-КИ №622048, актовий запис №1, відповідно до якого ОСОБА_4 помер 01 вересня 2014 року (т.1 а.с.78).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на все належне йому майно.

ОСОБА_3 і ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 82).

Батько ОСОБА_4 - ОСОБА_3 18 лютого 2015 року звернувся до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його сина ОСОБА_4 (т.1 а.с.73).

Мати ОСОБА_6 ОСОБА_5 18 лютого 2015 року відмовилася від належної їй частки спадщини за законом, що залишилась після смерті сина ОСОБА_4 на користь його батька - ОСОБА_3 (т.1 а.с.74).

Постановою державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори від 03 квітня 2015 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина ОСОБА_4 на будинок №13 по вул. Тихій в с. Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області ( т.1 а.с.11).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 року визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину обєкту незавершеного будівництвом, розташованого в селищі Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області по вул.Тихій, 13 (т. 1 а.с. 57-60).

З рішення суду Апеляційного суду вбачається, що зазначений обєкт незавершеного будівництва становить 95% готовності (т. 1 а.с. 57-60).

Отже, вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення субєктивних цивільних прав стосовно обєкта незавершеного будівництва, суд повинен враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами, та враховуючи, що спірне домоволодіння є обєктом незавершеного будівництва, не введено в експлуатацію у встановленому законом прядку і становить 95% готовності, а ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем, який у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_4, померлого 01 вересня 2014 року, за ОСОБА_3 повинно бути визнано право на 1/2 частину спірного обєкта незавершеного будівництва готовністю 95% в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги стосовно спливу строку позовної давності є безпідставними.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду повинно бути змінено, та враховуючи, що спірний обєкт незавершеного будівництва має готовність 95%, за ОСОБА_3 повинно бути визнано право на 1/2 частину обєкту незавершеного будівництва, розташованого в селищі Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області по вул.Тихій, 13

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності домоволодіння та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння змінити, виклавши другий абзац його резолютивної частини у наступній редакції:

Визнати за ОСОБА_3 право на 1/2 частину обєкту незавершеного будівництва готовністю 95%, розташованого по вул.Тихій, 13 в селищі Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_4, померлого 01 вересня 2014 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді