Справа № 645/766/17
Провадження № 6/645/7/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові подання старшого державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

23.02.2017 року старший державний виконавець Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі по тексту Фрунзенський ВДВС) ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязань, покладених згідно виконавчого листа № 2/2018/2712/2012/05 від 26.11.2012 р. виданого Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи з 20.06.2012р. до досягнення дитиною повноліття. На обгрунтування подання посилалася на те, що боржник ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення суду. Зокрема, 30.11.2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копія даної постанови надіслана на адресу боржника. В ході примусового виконання були проведені заходи з розшуку майна боржника, направлені запити до Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України. 08.02.2017 року був здійснений вихід за адресою проживання боржника: м. Харків, вул. Балканська, б. 24/80, для перевірки його майнового стану. Внаслідок виходу державним виконавцем складено акт, в якому зазначено, що за даною адресою двері ніхто не відчинив, боржнику було залишено виклик на прийом до державного виконавця.

08.02.2017р. надійшла відповідь з державної прикордонної служби України, з якої вбачається, що боржник перетинає державний кордон України.

Приймаючи до уваги наведене та враховуючи, що заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.02.2017 року становить 10 933,33 грн. державний виконавець просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязань, покладенних рішенням суду .

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішення інших органів вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судовим розглядом встановлено, що з 30.11.2012 року Фрунзенським ВДВС відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 700 (сімсот) грн. щомісячно, починаючи з 20.06.2012р. до досягнення дитиною повноліття.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Натомість ані в поданні, ані в матеріалах судової справи будь - яких доказів ухилення боржника від виконання зобовязань не міститься.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» допускає такі випадки обмеження свободи пересування як «особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням».

Таким чином, Закон, який безпосередньо регулює порядок вїзду в Україну і виїзду за кордон, такої підстави для тимчасової заборони, як наприклад «особа є боржником, у виконавчому проваджені» чи «невиконання судового рішення» чи «до виконання зобовязань» не містить.

Закон чітко вказує на те, що для можливості встановлення заборони повинен мати місце факт «ухилення» від виконання, а не неможливість виконати рішення з інших причин (наприклад відсутність коштів або майна).

Матеріали виконавчого провадження свідчать, що на підставі постанови державного виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 від 30.11.2012 року відкрито виконавче провадження № 35538169 за виконавчим листом № 2/2018/2712/2012/05 від 26.11.2012 р. виданого Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи з 20.06.2012р. до досягнення дитиною повноліття.

В процесі здійснення примусового виконання зясовано, що боржник ОСОБА_3 не має рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями, як платник податків на обліку в органах фіскальної служби не перебуває.

В той же час з письмових пояснень стгувача ОСОБА_6 встановлено, що в добровільному порядку ОСОБА_7 грошові кошти для погашення заборгованості по аліментам сплачує. Проте з врахуванням проведених боржником платежів в нього наявна заборгованість по сплаті аліментів. Яка відповідно до проведеного державним виконавцем розрахунку станом на 01.02.2017 року становить 10 933,33 грн.

В той же час доводи державного виконавця, що боржник ухиляється від виконання рішення суду суд вважає безпідставними. Дані про отримання ОСОБА_7 постанови про відкриття виконавчого провадження суду не надані. Як встановлено з довідки адресно-довідкового бюро з 04.09.2008 року ОСОБА_7 зареєстрований за іншою адресою, ніж зазначена у виконавчому листі, а саме за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, б.55/В, кв. 26. Даних про надіслання за вказаною адресою документів стосовно виконавчого провадження, даних про вихід державного виконавця за вказаною адресою для зясування майнового стану боржника суду не надані. В судовому засіданні державний виконавець пояснив, що за адресою реєстрації боржника процесуальні документи й їм не надсилалися, перевірка майнового стану боржника не здійснювалася.

Твердження державного виконавця, що боржник систематично перетинає державний кордон України, що само по собі свідчить про наявність в нього значних грошових коштів, є голослівними та відповідними доказами не підтверджені.

За таких обставин суд приходить до висновку про не доведення факту належного повідомлення боржника ОСОБА_3 про відкриття процедури примусового виконання судового рішення про стягнення з нього грошових сум, а відповідно і факту ухилення останнього від виконання покладених на нього вказаним рішенням обовязків.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року, п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 197, 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання старшого державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження ОСОБА_8 у праві виїзду за межі України - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом пяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо ухвала була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -