Справа № 236/3216/17
Номер провадження 2-о/236/374/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2017 м. Лиман

Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.

за участю секретаря Безорчук А.О. заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Об'єднана територіальна громада, в особі Лиманської міської ради Донецької області про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді місяці 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Краснолиманського міського суду з заявою за участю заінтересованої особи - Об'єднаної територіальної громади, в особі Лиманської міської ради Донецької області про встановлення факту родинних відносин, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 04.08.2015 року помер його дід, ОСОБА_2, після його смерті відкрилася спадщина на: земельні ділянки, які розташовані на території Лиманської міської ради . Після смерті ОСОБА_2, заявник є єдиним спадкоємцем. Батько заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3, помер 18.05.2011 року, тобто за 4 роки до смерті ОСОБА_2, який приходився йому батьком. При зверненні до нотаріальної контори заявник ОСОБА_1 отримав відмову нотаріуса, оскільки спадкоємцем нотаріусу не надані документи, які підтверджують їх родинний зв'язок із спадкодавцем. У звязку з чим, для отримання свідоцтва про право на спадщину, просить встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме: ОСОБА_2, який є батьком ОСОБА_3.

Заявник ОСОБА_1, в судове засідання прибув, на заявлених вимогах наполягав, просив їх задовольнити, підтвердив обставини викладені в заяві.

Заінтересована особа: Об'єднана територіальна громада, в особі Лиманської міської ради Донецької області в судове засідання представника не направила, надала суду заяву, в якій просить справу розглядати у відсутності їх представника, рішення у вказаній справі ухвалити на розсуд суду.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні дали аналогічні один одному пояснення, підтвердили суду той факт, що ОСОБА_1, заявник по справі, є сином ОСОБА_3, померлого 18.05.2011 року та відповідно є онуком ОСОБА_2, який помер 04.08.2015 року.

Суд, вислухавши учасників процессу, вивчивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 18.05.2011 року помер батько ОСОБА_1 - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 536370, виданого 20.05.2011 року Виконавчим комітетом Рідкодубівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області (а.с.13).

04.08.2015 року помер дід заявника у справі ОСОБА_1 - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 906727, виданого 06.08.2015 року Виконавчим комітетом Рідкодубівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на: земельні ділянки, розташовані на території Лиманської міської ради, які належали померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 092630, виданого 26.08.2004 року Рідкодубівською сільською радою; свідоцтва про право власності №19358440, виданого Реєстраційною службою Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області 21,03.2014 року; свідоцтва про право власності №19349322, виданого Реєстраційною службою Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області 21.03.2014 року (а.с.16-33).

Відповідно до довідки № 1593/02-16, наданої 14.11.2017 року Державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори ГТУЮ в Донецькій області після смерті ОСОБА_2, який помер 04.08.2015 року заводилась спадкова справа № 374/2015 за заявою ОСОБА_1

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.10.2017 року ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 04.08.2015 року діда ОСОБА_2, у звязку з відсутністю доказів родинних відносин - відмовлено (а.с.35).

Вирішуючи питання про встановлення факту того, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_2, суд виходить з наступного.

Відповідно до актового запису про смерть батька заявника у справі ОСОБА_1 - ОСОБА_3 № 18 від 20.05.2011 року його прізвище на українській мові вказано, як «Канцидайло», а в актовому записі про смерть діда заявника - ОСОБА_2 № 18 від 06.08.2015 року його прізвище на українській мові зазначено, як "Концедайло".

Між тим родинні стосунки ОСОБА_3 та ОСОБА_2, підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії ГД № 348735 від 23.11.1955 року, де у графі батьки російською мовою зазначено: батько «Канцидайло Александр Федорович», мати «Канцидайло Раиса Петровна»(а.с. 15).

Крім того свідоцтвом про народження заявника у справі ОСОБА_1 серії VI-НО № 447638 від 06.12.1986 року, де батьком вказаний на російській мові «Канцидайло Николай Александрович», підтверджується той факт, що заявник є сином ОСОБА_3 (а.с. 15), а відповідно онуком ОСОБА_2.

Суд, також враховує пояснення свідків, які підтвердили факт , що ОСОБА_2, який помер 04.08.2015 року в с. Липове Краснолиманського району Донецької області є батьком ОСОБА_3, який помер 18.05.2011 року в с. Нове Краснолиманського району Донецької області.

Згідно п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Зокрема, у п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Отже, в своїй сукупності проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності суд, вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 256-259 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 5 від 31.03.1995 року, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Об'єднана територіальна громада, в особі Лиманської міської ради Донецької області про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме факт того, що ОСОБА_2, який помер 04.08.2015 року в с. Липове Краснолиманського району Донецької області є батьком ОСОБА_3, який помер 18.05.2011 року в с. Нове Краснолиманського району Донецької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -