16 березня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Шевчука О.П.
при секретарі - Табачук Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, 3 - тя особа - Деснянський районний відділ Державної міграційної служби України про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно Свідоцтва про право власності на житло та Свідоцтва про право на спадщину, вона є власником квартири АДРЕСА_1.
В зазначеній квартирі зареєстрована позивач, її син - ОСОБА_12 та відповідачі у справі.
Відповідачі у справі в квартирі не проживали з часу їх реєстрації, місце їх перебування позивачу не відоме, їх реєстрація у квартирі перешкоджає позивачу в повному обсязі здійснювати право власності на належне їй майно та вільно розпоряджатись квартирою.
Посилаючись на викладене та норми чинного законодавства, ОСОБА_1 просить суд позов задовольнити.
ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала з наведених у заяві підстав.
Відповідачі та представник третьої особи у справі в судові засідання не з'явились, причини неявки не повідомили.
Приймаючи до уваги викладене, суд розглядає справу без участі відповідачів та представника третьої особи з постановленням заочного рішення.
Заслухавши пояснення позивача, свідків та дослідивши письмові докази у справі суд встановив наступне.
Квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 - ? частина - відповідно Свідоцтва про право власності на житло від 20 серпня 1997 року, друга ? частина - відповідно Свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 19 квітня 2010 року (а.с. 6 - 8).
На час розгляду справи у квартирі, що належить позивачу, зареєстровано 15 осіб - позивач, її син - ОСОБА_12 та з з4.11.2014 року - відповідачі в справі (а.с. 9).
З часу реєстрації відповідачів у квартирі позивача, вони в ній не проживають, що підтверджується Актом від 22.06.2016 року та показами свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14
Зазначені свідки пояснили, що в квартирі позивача крім неї та сина ніхто не проживає.
При цьому свідок ОСОБА_12 - син позивача, пояснив, що відповідачі у справі у квартирі його матері наміру проживати не мали та ніколи не проживали, були зареєстровані в ній на його прохання.
Статтею 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Постановою Пленуму Верховного суду України N 2 від 12.04.1985 року « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (п.10) роз'яснено судам, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Приймаючи до уваги викладене, встановлені судом обставини та відсутність даних про поважність причин не проживання відповідачів у квартирі, суд визнає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,60,88,213-215 ЦПК України, ст. 71 ЖК України, суд
Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя