Ухвала

іменем україни

20 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 серпня 2008 року між банком і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 88 тис. дол. США строком до 11 серпня 2028 року.

14 серпня 2008 року між банком і ОСОБА_5 було укладено договір поруки, за яким останній поручився за виконання ОСОБА_6 своїх зобов'язань за кредитним договором.

30 січня 2009 року між банком і ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 1, якою викладено в новій редакції п.п. 3.2 та 4.3 кредитного договору щодо збільшення строку кредитування до 13 серпня 2038 року, а сума щомісячного ануїтетного платежу зменшена до 635 дол. США. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору ОСОБА_4 зобов'язувалась сплачувати позивачу проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту за процентною ставкою 8 % річних.

ОСОБА_4 була співробітником ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит». За умовами договору у випадку звільнення відповідача відсоткова ставка встановлюється на рівні 16 % з дати звільнення.

ОСОБА_4 звільнилася з ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 08 грудня 2009 року та, відповідно, відсоткова ставка була встановлена на рівні 16 % річних.

З урахуванням вказаного ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, систематично порушувала виконання умов кредитного договору, як вона, так і поручитель на вимоги не реагували, у зв'язку з чим станом на 31 травня 2013 року загальна сума заборгованості склала: 1 498 076,69 грн, з яких: 84 640,45 дол. США, що еквівалентно 676 531,12 грн, - строкова заборгованість за кредитом; 743,61 дол. США, що еквівалентно 5 943,67 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 1 176,40 дол. США, що еквівалентно 9 402,97 грн - строкова заборгованість за відсотками; 26 374,68 дол. США, що еквівалентно 210 812,82 грн - прострочена заборгованість за відсотками; 595 386,11 грн - заборгованість з пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, а також на те, що боржник та поручитель не виконали вимог щодо погашення спірної заборгованості. Банк просив суд стягнути вказану заборгованість солідарно з відповідачів.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 676 531,12 грн - строкова заборгованість за кредитом, 5 943,67 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 9 402,97 грн - строкова заборгованість за процентами, 210 812,82 грн - прострочена заборгованість за процентами, 595 386,11 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено, позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитом у загальному розмірі 1 438 877,12 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане рішення апеляційного суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

У статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно з статтями 526, 530, 611 ЦК України позичальник за кредитним договором від 08 червня 2005 року № 10/2005/95262004 повинен був виконати зобов'язання належним чином та у встановлений строк, а в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України).

Встановивши наявність заборгованості за кредитним договором від 14 серпня 2008 року № 392-08-И/09, апеляційний суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову і стягнення цієї заборгованості солідарно з відповідачів.

З урахуванням вказаного колегія суддів вважає, що апеляційний суд, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана Л.М. Мазур О.В. Попович