Справа № 573/654/17
Номер провадження 6/573/3/17
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Кліщ О.В.

за участю секретаря Сітало Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі подання старшого державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2017 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшло подання старшого державного виконавця Опанасенко Н.О., погоджене з начальником відділу державної виконавчої служби, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, яке вмотивоване тим, що у на виконанні у Білопільському РВДВС перебуває виконавче провадження № 17571310 з примусового виконання виконавчого листа №2-93/10, виданого 15 лютого 2010 року Білопільським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, 31 січня 1994 року. Виконавче провадження відкрито 18 лютого 2010 року. В самостійному порядку рішення суду боржником виконано частково, останній платіж, згідно з наявними у справі матеріалами, датований 03 вересня 2014 року. Заборгованість по виконавчому документу становить 6605 грн. В самостійному порядку борг за рішенням суду боржником не сплачується.

В ході перевірки майнового стану боржника, згідно з відомостями правореєструючих органів, не виявлено зареєстрованого рухомого чи нерухомого майна, на яке в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», можливо звернути стягнення.

Відповідно до відомостей ДПС України та ПФ України у боржника не виявлено доходів, на які можливо звернути стягнення.

В ході примусового виконання рішення суду державним виконавцем була винесена постанова про арешт коштів боржника. Згідно з відомостями банківської установи на арештованих рахунках боржника кошти відсутні.

Про наявність заборгованості за рішенням суду боржник обізнаний, про що свідчать наявні в матеріалах справи його пояснення.

06 липня 2016 року було направлено виклик з вимогою з»явитися до відділу та надати достовірні відомості щодо свого майнового стану. Вимогу державного виконавця так і не було.

02 лютого 2017 року боржникові повторно було направлено виклик з вимогою з»явитися до відділу та надати декларацію про свій майновий стан, а також надати відомості про наявність закордонного паспорту. Дане відправлення було направлено боржникові рекомендованою поштовою кореспонденцією за номером №641.

Згідно з відомостями УДППЗ «Укрпошта» - 15 лютого 2017 року адресата повторно було повідомлено про надходження поштового відправлення, а 24 березня 2017 року дане поштове відправлення було вручене.

До відділу ДВС боржник на вимогу державного виконавця не з»явився. Перебуваючи у обізнаності, що відносно нього державною виконавчою службою відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду і усвідомлюючи, що відносно нього здійснюються заходи примусового виконання, умисно ухиляється від виконання покладених на нього обов»язків.

Відповідно до відомостей УДМС України в Сумській області на ім»я ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПО НОМЕР_1) було 06 березня 2015 року видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії FA 124956.

Таким чином, як зазначає державний виконавець, боржник ухиляється від виконання рішення суду і фактично має можливість перетинати кордон України для отримання доходів на території іншої країни, тому і просить тимчасово обмежити ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов»язань по рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України подання державного виконавця розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судове засіданні старший державний виконавець Білопільського районного відділу державної виконачої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, своє подання підтримала в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у відділі виконавчої служби на виконанні знаходиться виконавче провадження, яке відкрите на підставі виконавчого листа №2-93/10, виданого 15 лютого 2010 року Білопільським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, 31 січня 1994 року. (а.с. 2).

Відповідно до інформаційної довідки від 24 березня 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за фізичною особа РНОКПП: НОМЕР_1 нерухоме майно не зареєстроване (а.с.3)

Відповідно до відповідей Пенсійного фонду України від 10 лютого та 17 лютого 2017 року інформація про місце роботи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відсутня, пенсії дані особи не отримують (а.с.5,6,8,9).

Згідно з відповіддю Державної фіскальної служби України від 13 лютого 2017 року фізична особа із заначеними виконавцем даними паспорта та ідентифікаційного номера на обліку в органах ДПС не перебуває (а.с.7).

Відповідно до відповідей Державної фіскальної служби України від 20 лютого 2017 року фізична особа із заначеними виконавцем даними паспорта та ідентифікаціного номера на обліку в органах ДПС не перебуває, також відсутня інформація про отримання ОСОБА_2 доходів та сплати податків (а.с.10,11).

06 липня 2016 року та 02 лютого 2017 року боржнику ОСОБА_3 направлялись виклики про необхідність з»явитися до виконавчої служби, відправлені рекомендованою поштою на адресу: м.Білопілля, вул.Старопутивльська, 34, які були нею отримані 15 лютого 2017 року та 14 березня 2017 року (а.с.12-16).

Відповідно до повідомлень ПАТ КБ «ПриватБанк» було накладено арешт на кошти ОСОБА_2, станом на 17 березня 2015 року на рахунках ОСОБА_3 кошти відсутні (а.с.17,18).

Відповідно до повідомлень Управління державної міграційної служби України в Сумській області 06 березня 2015 року було оформлено паспорт для виїзду за кордон Серії FA №124956 на ім»я ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка значиться за ідентифікаційним номером (а.с.19,20).

Згідно з заявами ОСОБА_6 від 21 лютого 2011 року, 06 червня 2013 року, 14 квітня 2015 року, на даний час вона не працює, знаходиться на утриманні батьків, про заборгованість по аліментах вона знає, буде в майбутньому намагатися сплатити борг.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до положень пункту 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно з п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначеної норми матеріального закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов»язань, але і факт ухилення від їх виконання, а також наявність паспорту для виїзду за кордон. Із заяв, наданих державному виконавцю Королєвською О.О., вбачається, що вона знаходиться на утриманні батьків та ніде не працює, не має доходів.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього за рішенням суду.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_6 ухиляється від виконання зобов"язань, покладених на неї рішенням, як того вимагають правила пункту 5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» та п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: в поданні державного виконавця зазначено, що боржник частково виконала рішення суду самостійно, останній платіж датований 03 вересня 2014 року, до матеріалів справи державним виконавцем не долучено довідку про заборгованість по аліментах відносно ОСОБА_3 (ОСОБА_6О.), а також акт про наявність чи відсутність у боржника майна, відсутні докази того, що ОСОБА_6 періодично виїздить за межі України, відсутні документи на підтвердження факту, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є однією особою, про зміну ОСОБА_3 прізвища на ОСОБА_6, також з повідомлення, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що арешт накладено на кошти ОСОБА_2, а не ОСОБА_6

Враховуючи зазначені обставини та відсутність доказів, які б свідчили про факти умисного ухилення боржника від виконання покладених на неї рішенням суду зобов'язань, неможливість ідентифікувати особу боржника за наявними у справі документами, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання державного виконавця.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконачої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка приймає участь у розгляді справи, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя