АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

секретар: Скакун К.В.

за участю: відповідача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Посилався на те, що 15 червня 2015 року на його земельній ділянці відповідачем було пошкоджено майно, а саме, витягнуто бетонні стовпи, які він встановив в якості огорожі, і які втратили цінність після їх демонтажу.

Згодом, після вказаних подій, він намагався відновити самостійно своє порушене право та встановив металеві стовпи знову. Однак, 29 червня 2015 року відповідач повторно витягнув встановлені стовпи.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь шкоду в сумі 7587,84грн. та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 шкоду в сумі 2640 грн.

Вирішено питання судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

____________________________________________________________________________________________________Справа №727/240/17 Провадження №22ц-794/1204/17 Головуючий у І інстанції Слободян Г.М.

Категорія 34 Суддя-доповідач ОСОБА_4

Посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, при ухваленні рішення судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неповно досліджено докази по справі та невірно їх оцінено, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, посилався на те, що позивач намагався встановити огорожу на земельній ділянці, яка не належить йому на праві власності.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з доведеності встановлення позивачем металевих стовпів на земельній ділянці, що належить позивачу на праві власності.

З таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів являється відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За правилами статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку є власником земельної ділянки площею 0,0537 га за адресою: м.Чернівці, завулок Черемшиновий, будинок 44, цільове призначення земельної ділянки 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) :21:001:1007 на підставі рішення від 16 червня 2011 року №186 9 сесії 6 скликання Чернівецької міської ради (а.с.11).

Відповідач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0631 га за адресою: м.Чернівці, вул..Стрийська, садівниче товариство «Авторемонтник», що підтверджується Державним актом на право власності на землю серії І-ЧВ №007231, виданого 01 липня 1997 року (а.с.41).

Встановлено, що земельні ділянки позивача та відповідача межують між собою.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що він на належній йому на праві власності земельній ділянці встановив металеві стовпи, а відповідач їх пошкодив. Обрунтовуючи свою позицію в справі, позивач надав протокол погодження меж, кадастровий план земельної ділянки, акт встановлення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі, викопіювання з топоплану м.Чернівці. Тому стверджував, що металеві стовпи для огорожі були встановлені саме по межі між ділянками.

Відповідач в своїх запереченнях на позов та в судових засіданнях зазначав, що позивач встановив металеві стовпи не на своїй земельній ділянці, а на його, відповідача, земельній ділянці. Спірні стовпи він витягнув та викинув на земельну ділянку позивача. В підтвердження своїх заперечень надав фотографії із зображенням його огорожі та встановлених позивачем металевих стовпів.

Утім, у наданих сторонами доказах не відображено та не зазначено, на чиїй земельній ділянці були встановлені спірні металеві стовпи та на якій відстані від межі вони були встановлені.

В матеріалах справи міститься лист Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області від 23.09.2015 року №10-11/897, з якого вбачається, що між сторонами декілька років існує спір щодо межі між земельними ділянками. Проектною організацією ПП «Терра Буковина» під час проведення геодезичної зйомки земельної ділянки позивача та винесення відновлених її меж в натурі (на місцевості) було встановлено, що розміри та конфігурація земельної ділянки не відповідає розмірам, зазначеним у правовстановлюючому документі. Встановлено, що документації із землеустрою на земельну ділянку позивача та на сусідні земельні ділянки виготовлені різними проектними організаціями. Ці обставини призвели до можливого допущення технічних помилок розробниками документації невідповідності просторових координат (обмінних файлів) та фактичному розміщенню земельних ділянок із-за чого виник спір. У зв»язку з цим можлива ситуація, що є зміщення земельних ділянок всього кварталу. Встановити факт самовільного зайняття частини земельної ділянки на даний час неможливо. Рекомендовано звернутися до експертної установи для проведення експертного дослідження земельних ділянок (а.с.40)

Отже, попри наявність матеріалів, які певним чином ілюструють доводи сторін, з»ясування обставин, що мають значення для справи, зокрема, на чиїй земельній ділянці були встановлені металеві стовпи, потребує спеціальних знань у галузі інженерного землеустрою, у зв»язку з чим належним і допустимим доказом щодо обставин розташування металевих стовпів є висновок експерта. Документи, на які посилаються сторони, не є достатніми і допустимими доказами, усні пояснення не є доказами, а аматорські фотоматеріали не є належними і допустимими доказами та можуть враховуватися у сукупності з іншими доказами, що підлягають оцінці судом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ч. 4 ЦПК України).

Сторони, вважаючи наявні докази достатніми для вирішення справи, не заявляли клопотання про призначення судової експертизи.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги принципи змагальності цивільного процесу, свободи у розпорядженні сторонами своїми цивільними та процесуальними правами і виконанні обов»язку доказування, враховуючи, що обов»язок доказування позову щодо розташування спірних стовпів по відношенню до земельних ділянок сторін лежить на позивачеві, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність достатніх доказів на підтвердження тієї обставини, де були встановлені позивачем металеві стовпи, яка їх кількість, розміри тощо.

Крім цього, відповідач в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що спірні металеві стовпи він демонтував та викинув на земельну ділянку позивача. Суд першої інстанції, стягуючи з відповідача на користь позивача майнову шкоду, не врахував цієї обставини та не з»ясував, чи можливо використати повторно спірні металеві стовпи. Висновок судової будівельно-технічної експертизи про вартість матеріальної шкоди не містить даної інформації. Крім цього, з висновку експерта вбачається, що він зазначив вартість будівельних робіт з влаштування аналогічної огорожі, а не конкретних спірних металевих стовпів, які знаходилися в наявності у позивача. У висновку експерта не зазначена вартість самих металевих труб, їх розмір. ОСОБА_2, включена вартість спеціального інструменту, а саме придбання нового металопрокату.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок експерта суперечить матеріалам справи та викликає сумнів в правильності.

Оскільки позивач належними та допустимими доказами не довів на чиїй він земельній ділянці влаштував металеві стовпи та не підтвердив належними та допустимими доказами розмір заподіяної йому шкоди, то колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суду присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на викладене, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати, пов»язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 606,32 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 серпня 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 606 грн. 32коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6