Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/2614/16-ц Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А.
Категорія 48 Доповідач Шевчук А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного сумісного проживання та стягнення грошової компенсації

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 За період проживання у шлюбі просила стягнути грошову компенсацію за матеріали, будівельні роботи та оформлення технічної документації у загальній сумі 54 327 грн.14 коп., витрачених на здійснення самовільної прибудови за адресою: АДРЕСА_1 Також просила встановити факт спільного її проживання із відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з червня 2014 року по грудень 2015 року та стягнути грошову компенсацію за придбане у цей період майно на загальну суму 12 415 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2004 року. Рішенням суду від 02 грудня 2013 року шлюб розірваний. Незважаючи на розірвання шлюбу, з червня 2014 року по грудень 2015 року вони із ОСОБА_2 знову проживали однією сім'єю, але без реєстрації шлюбу. У 2007 році відповідач успадкував частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 За час зареєстрованого шлюбу до успадкованої відповідачем частини будинку вони спільно самовільно зробили прибудову у вигляді кухні, санвузла та вітальні, на що витратили спільних коштів на загальну суму 105 400 грн.20 коп. для придбання будівельних матеріалів та оплату робіт, а на виготовлення технічної документації та оформлення самовільної прибудови було витрачено 3 254 грн.07 коп. їх спільних коштів. У період проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу за рахунок спільних коштів ними придбано майно на загальну суму 24 803 грн., яке після остаточного розриву відносин залишилося за місцем проживання ОСОБА_2

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 квітня 2017 року позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за матеріали, будівельні роботи та оформлення технічної документації на самовільну прибудову, що за адресою: АДРЕСА_1, за період проживання в шлюбі в сумі 54 327 грн. 14 коп. Встановлено факт спільного проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з червня 2014 року по грудень 2015 року. Стягнуто грошову компенсацію з відповідача на користь позивача за придбане майно за період проживання їх однією сім'єю без реєстрації шлюбу з червня 2014 року по грудень 2015 року в сумі 12 415 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги показання свідків, які спростовували пояснення позивача про їх спільне проживання у період з червня 2014 року по грудень 2015 року. Окрім того, суд визнав понесеними витрати на суми 55 000 грн. та 30 000 грн., хоча такі жодним чином не підтверджені та які він категорично заперечує.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи слідує та судом установлено, що 27 листопада 2004 року між сторонами був зареєстрований шлюб, який рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02 грудня 2013 року був розірваний (а.с.4). Моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання (ч.2 ст.114 СК України), тобто у грудні 2013 року зареєстрований шлюб між сторонами припинено.

Чинним ЦПК України передбачено, що до повноважень суду належить розгляд справ про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу (п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України).

Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки (ч.2 ст.3 СК України).

Посилання у апеляційній скарзі на безпідставність задоволення вимоги про встановлення факту спільного проживання сторін однією сім?єю без реєстрації шлюбу спростовуються матеріалами справи. Так, договір від 19 серпня 2015 року №8465 на туристичне обслуговування був укладений позивачем й для осіб, які подорожували із нею (а.с.68-70). Відповідач не спростував належними та допустимими доказами тих обставин, що відпочивав разом із позивачем та сином ОСОБА_3 у Болгарії в серпні 2015 року як член сім'ї.

Окрім того, доводи апеляційної скарги з цього приводу повністю ґрунтуються на показаннях свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які були допитані судом першої інстанції та оцінка яким була надана цим судом у сукупності із іншими доказами по справі, а тому не можуть бути переоцінені судом апеляційної інстанції, оскільки додаткових доказів апеляційному суду не надано.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у період з червня 2014 року по грудень 2015 року сторони знову проживали спільно, були пов'язані спільним побутом та мали взаємні права та обов'язки, а тому рішення суду першої інстанції в частині встановлення факту спільного проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу залишається без змін, оскільки висновки суду першої інстанції з цієї вимоги відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Сторони визнають ту обставину, що у 2007 році ОСОБА_2 успадкував частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 Обставини, що визнані сторонами, не підлягають доказуванню в силу положень ч.1 ст.61 ЦПК України.

До успадкованої відповідачем частини будинку в період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти та власною працею сторони прибудували самовільну прибудову у вигляді кухні, санвузла та вітальні.

До завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази понесення витрат на придбання наступних будівельних матеріалів: 40 м. швелера на суму 5 000 грн., утеплюючих матеріалів на суму 5 000 грн., ондуліну на суму 10 000 грн., матеріалів повітря бар'єр на суму 5 000 грн., дошки та брусу на суму 5 000 грн., цементу на суму 5 000 грн., п'яти машин піску на суму 5 000 грн. та трьох пластикових вікон на суму 15 000 грн., тобто на загальну суму 55 000 грн.

Також відсутні у матеріалах справи належні та допустимі докази щодо понесення витрат на проведення робіт з покрівлі приміщення на суму 10 000 грн. і з його утеплення на суму 5 000 грн. та проведення решти будівельних робіт на суму 15 000 грн., тобто на загальну суму 30 000 грн.

За змістом ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, за період зареєстрованого шлюбу доведено понесення сторонами витрат за рахунок спільних коштів та праці на придбання будівельних матеріалів, оплату будівельних робіт та оформлення технічної документації на загальну суму 23 654 грн. 27 коп. (19 120,12 грн. +1 280,08 грн. + 3 254,07 грн.), а половина від цієї суми складає 11 827 грн. 14 коп., враховуючи, що суд не вбачає підстав для відходу від рівності часток сторін.

Відповідно до ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

У матеріалах справи відсутній письмовий договір з приводу статусу майна, набутого сторонами за час їх проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Так, внаслідок трудових зусиль та об'єднання доходів для набуття спільного майна, тобто за спільні кошти, сторони придбали для ведення ними спільного господарства та побуту: кухонну стінку, шафу-купе, газову плиту та пральну машину, а всього майна на загальну суму 18 830 грн., що доводиться належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи (а.с.15-18). Придбання сторонами газового котла належними та допустимими доказами не доведено, а тому суд першої інстанції безпідставно вважав газовий котел спільною сумісною власністю сторін. Вищевказане майно знаходиться у відповідача за місцем його проживання, що останнім не заперечується. За таких обставин, належить стягнути на користь позивача грошову компенсацію за половину від вартості кухонної стінки, шафи-купе, газової плити та пральної машини, тобто половину від вартості майна, що є спільною сумісною власність сторін, - суму 9 415 грн. При цьому сторони вартість майна не оспорюють.

Недоведеність обсягу придбаних матеріалів та майна, витрат на роботи, які суд першої інстанції вважав доведеними та які мають значення для визначення обсягу набутого сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі та за час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а відтак і визначення половини від цієї суми, що й становить розмір грошової компенсації, відповідно до ст.309 ЦПК України тягне зміну рішення суду першої інстанції в частині розміру грошової компенсації, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Апеляційний суд зменшує суму грошової компенсації за матеріали, будівельні роботи та оформлення технічної документації з 54 327 грн. 14 коп. до 11 827 грн. 14 коп., що понесені за час зареєстрованого шлюбу, та суму грошової компенсації за придбане майно у період проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 12 415 грн. до 9 415 грн.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 квітня 2017 року змінити, зменшивши суму грошової компенсації за матеріали, будівельні роботи та оформлення технічної документації з 54 327 грн. 14 коп. до 11 827 грн. 14 коп. та суму грошової компенсації за придбане майно з 12 415 грн. до 9 415 грн., належних до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Судді: