Провадження № 2/200/3560/16
У Х В А Л А

06 лютого 2017 року місто Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

19 липня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Разом з позовною заявою позивач звернувся з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок № 63 по вул. Россі в м. Дніпропетровську, реєстраційний номер майна 4197107, форма власності «приватна», частка власності «1/1»; гараж з підвалом літ.В № 68 у гаражному кооперативі «Олімп-авто» у м. Запоріжжі, реєстраційний номер майна 28679733, форма власності «приватна», часГка власності «1/1».Заборони ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, здійснювати будь-які дії повязані з відчуженням, 'заставою майна, майнових прав на майно, на яке накладається арешт, а саме будинок № 63 по вул. Россі в м. Дніпропетровську, реєстраційний номер майна 4197107 та гараж з підвалом літ.В № 68 у гаражному кооперативі «Олімп-авто» у м. Запоріжжі, реєстраційний номер майна 28679733.

Перевіривши вищезазначену заяву про забезпечення позову й додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про повернення заяви, оскільки вона подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом встановлено, що у порушення вищевказаних вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України, представником позивача у заяві не зазначено: 1) обґрунтування необхідності саме цього виду забезпечення позову, який належить застосувати, оскільки він не стосується предмету позову; 2) заява про забезпечення позову не містить підпису представника позивача.

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне повернути заяву про забезпечення позову заявнику, оскільки заяву подано без додержання зазначених вимог ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.В. Женеску