Справа № 733/137/17 Провадження № 22-ц/795/687/2017 Суддя у I інстанції Овчарик В. М.
Категорія: цивільна Доповідач-суддя ОСОБА_1
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

27 березня 2017 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

з участю секретаря судового засідання Шапко В.М.,

ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2017 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт проживання з ОСОБА_4 однією сімєю як чоловіка та жінки без шлюбу, посилаючись на те, що у період з 15.03.2011 року по 29.12.2015 року вони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство, однак 29 грудня 2015 року ОСОБА_4 помер і його син ОСОБА_5, який знаходиться у психіатричному закладі із суворим наглядом, фактично позбавлений опіки. Стверджувала, що встановлення зазначеного факту їй необхідно для оформлення опіки над сином покійного ОСОБА_4 - ОСОБА_5, оскільки він є дуже хворою людиною і потребує опіки, його батьки померли, будь-які особи, які могли б опікуватись ним, відсутні.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати рішення суду та задовольнити її заяву, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги доказів, що містяться у справі, на підтвердження факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 у період з 15.03.2011 року і до смерті останнього. Зазначала, що з 2010 року син померлого - ОСОБА_5 знав її як цивільну дружину батька, вони постійно спілкувались, інколи проживали разом на дачі в м. Києві. Вказує, що чинне законодавство не вимагає письмового звернення або обовязкової письмової відмови органу опіки та піклування з питання призначення її опікуном ОСОБА_5 для встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_2 та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового рішення про задоволення вимог заявниці, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів того, що вона письмово зверталася до органу опіки та піклування із заявою про призначення її опікуном ОСОБА_5, а також з того, що ОСОБА_2 не може відноситись до осіб, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах із ОСОБА_5, оскільки останній не є її сином, разом з нею не проживав та не був повязаний з нею спільним побутом.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, і зокрема, справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

З матеріалів справи встановлено, що 29.12.2015 року помер ОСОБА_4, смерть якого настала на дачі, що розташована в м. Києві, по вулиці 3-й Синьоозерній, ділянці № 11 (а.с. 8,11), належній на праві власності сину покійного ОСОБА_5

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10 січня 2014 року до ОСОБА_5О було застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом у зв»язку з тим, що останній внаслідок психічного захворювання не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, вчинив суспільно-небезпечне діяння, пов»язане із заподіянням смерті іншій особі у стані неосудності (а.с. 9-10).

В суді першої інстанції свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надали свідчення про те, що , ОСОБА_2 фактично проживала однією сімєю з ОСОБА_4В з 2010 року по день смерті останнього в с. Парафіївка.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_2 зверталась із заявою до Київської місцевої прокуратури № 7 м. Києва, яка в подальшому надала дозвіл ОСОБА_2 для видачі трупа ОСОБА_4, як цивільній дружині померлого, для кремації, що підтверджується копією листа Київської місцевої прокуратури № 7 м. Києва (а.с. 12).

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснила, що проживали з померлим ОСОБА_4 в АДРЕСА_1, вели спільний побут, разом їздили на роботу у м. Київ, при цьому під час перебування у м. Києві проживали на дачі, що розташована за адресою: м. Київ, вулиця 3 Синьоозерна, ділянка № 11.

Апеляційному суду Чернігівської області в ході розгляду даної справи ОСОБА_2 було надано документи на підтвердження її витрат на поховання ОСОБА_4, отримання праху померлого, отримання грошової допомоги на поховання від Управління праці та соціального захисту населення Святошинського району м. Києва.

Оскільки з наведених матеріалів справи вбачається, що факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який помер 29 грудня 2015 року, однією сімєю як чоловіка та жінки без шлюбу з 15 березня 2011 року по 29 грудня 2015 року підтверджено достатніми та допустимими доказами, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_2

Висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 через те, що встановлення зазначеного юридичного факту не буде породжувати для ОСОБА_2 такого наслідку як призначення її опікуном ОСОБА_5, оскільки останній не є її сином, разом з нею не проживав та не був повязаний з нею спільним побутом, на думку апеляційного суду, є передчасними, оскільки питання призначення опікуна у даному випадку віднесено законом до компетенції органу опіки і піклування і суд не вправі наперед робити висновок щодо можливості призначення заявниці опікуном ОСОБА_5

Керуючись ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319, 256-259 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2017 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який помер 29 грудня 2015 року, однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу з 15 березня 2011 року по 29 грудня 2015 року.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Голова судового засідання: Судді: