Справа № 463/2417/17
Провадження № 2/463/1339/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Шеремети Г.І.

при секретарі Козак О. В.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом, просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 13 лютого 2013 року Міським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №126.

Позов мотивує тим, що 13.02.2013 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу є малолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Так як подружнє життя не склалось з вересня 2016 року проживають окремо з відповідачем. У звязку з тим, що з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету та не підтримують подружніх відносин, а примирення є неможливим, звернулася до суду з відповідним позовом, який просить задоволити.

Сторони в судовому засіданні пояснили, що не бажають проживати один з одним. Пояснень з приводу підстав розірвання шлюбу не висловили.

Заслухавши думку сторін, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.215 ЦПК України, суд вважає, що в позові слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 205113, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено 13.02.2013 року та зареєстровано Міським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №126 (а.с.6).

Від шлюбу є малолітня дитина донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Частиною 1 ст.110 СК України, закріплено право одного з подружжя на предявлення до суду позову про розірвання шлюбу.

Такий позов має бути обґрунтованим та містити покликання на дійсні підстави предявлення такого, що підтверджується належними та допустимими доказами, а також не суперечити та відповідати інтересам подружжя та за наявності їхнім малолітнім чи неповнолітнім дітям.

Вирішуючи позов одного з подружжя про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя (ч.1 ст.112 СК України).

Оцінюючи заявлений позивачем позов на предмет підставності та підтвердження відповідними доказами, а також відповідності вимогам законодавства, суд виходять з наступного.

Позивач, предявляючи до суду позов про розірвання шлюбу з відповідачем, не представила суду доказів про те, що їх з відповідачем подружнє життя та збереження шлюбу є неможливим, не встановлено цього і в судовому засіданні, а тимчасовий розлад у сім'ї, конфлікти між подружжям, викликані випадковими причинами, а також необґрунтоване належними доказами небажання перебувати у зареєстрованому шлюбі з відповідачем не є достатніми підставами для розірвання їх шлюбу.

Крім того, розірвання шлюбу між подружжям суперечитиме інтересам їхньої малолітньої донька ОСОБА_3, та порушуватиме її законодавчо закріплене право на сім'ю.

Право дитини на сім'ю задекларовано як на міжнародному рівні у міжнародних документах про права дитини, зокрема у «Декларації прав дитини» та в «Конвенції ООН про права дитини», а також у вітчизняному законодавстві - Конституції України, Сімейному кодексі України, Законах «Про охорону дитинства», «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Сім'я є і залишається природним середовищем для фізичного, психічного, соціального і духовного розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Найважливішою умовою для розвитку дитини є її виховання в повноцінній сімї, на чому наголошують і положення Конвенції ООН про права дитини 1989 року, яка містить перелік норм, які повинні забезпечувати захист сімї.

Дитина з самого народження має право знати своїх батьків та користуватися їх піклуванням. Право дитини на піклування з боку батьків може бути реалізоване лише за умови добровільного і належного виконання батьками своїх обовязків.

Стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства» визначає положення про розлучення дитини з сім'єю. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Зважаючи на те, що у відповідності до вимог ч.2 ст.112 СК України, судом не встановлено підстав для розірвання шлюбу між сторонами, а відтак їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу не суперечитиме їх інтересам, та інтересам малолітньої доньки, а тому суд в позові відмовляє.

Керуючись ст.ст. 209, 215, 294 ЦПК України, ст.ст.105,110,112 Сімейного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

В позові відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області в порядку та строки, передбачені ст.. 294 ЦПК України.

Суддя: Шеремета Г. І.