Справа № 731/391/17 Провадження № 22-ц/795/2055/2017 Головуючий у I інстанції -Савенко А.І. Доповідач - Харечко Л. К.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Лакізи Г.П., Скрипки А.А.,

з участю секретаря Поклада Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1 300 грн. щомісячно, на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 08 вересня 2017 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду в частині стягнення з відповідача лише по 1 300 грн. аліментів на кожну дитину, оскільки вважає, що останній має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, про що свідчить задекларована сума його доходів, адже він є приватним підприємцем, основним видом діяльності якого є перевезення пасажирським наземним транспортом міського та приміського сполучення.

Не перевірив, на думку ОСОБА_1, суд дійсні витрати відповідача, зокрема, фіскальні чеки на придбання дизпалива та витрати, які здійснив ОСОБА_5, який працював на підставі трудового договору з відповідачем, що стало наслідком безпідставного їх прийняття як належних доказів при визначенні розміру аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення в частині визначеного судом розміру аліментів та прийняти рішенням, яким зменшити розмір аліментів, стягнувши їх в розмірі 1 000 грн. на кожну дитину, щомісячно.

Доводи скарги зводяться до того, що суд порушив вимоги ст. 182 Сімейного кодексу України, оскільки не в повній мірі перевірив його матеріального становища, не включивши до загального розміру витрат за 2017 рік витрати, пов'язані з виплатою найманому працівнику заробітної плати.

Зазначена обставина вплинула на правильність прийняття рішення в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача на утримання дітей.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1, відповідач просить відхилити скаргу, посилаючись на те, що вимога позивача про стягнення аліментів в розмірі 3 000 грн. на кожну дитину вдвічі перевищує його доходи, адже сума чистого прибутку за 2016 рік, після сплати податків, витрат на придбання палива, витрат, пов'язаних з виплатою найманому працівнику заробітної плати та витрат, пов'язаних з договорами страхування, склала 3 000 - 4 000 грн. Крім того, він має сплатити 100 000 грн. за договором позики, які з нього стягнуті рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 28.09.2017 року.

Вислухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

По справі встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.05.2010 року, який був розірваний рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 05.12.2016 року (а.с. 7).

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 8, 9).

Діти проживають разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1, що не заперечується сторонами.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку фізичних осіб - підприємців з 28.02.2013 року та знаходиться на спрощеній системі оподаткування.

Згідно з відомостями центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України відповідач в період за 2016 рік отримав дохід в сумі 56 191 грн. (а.с. 25), хоча задекларував свої доходи на суму 100 000 грн.; розмір податків, сплачених останнім в 2016 році склав в розмірі 14 108 грн. 47 коп., витрати за договорами страхування - 2 331 грн. 36 коп..

За 2017 рік відповідач одержав дохід в сумі 21 130 грн., а розмір податків і зборів склав в сумі 14 867 грн. 17 коп.

Звернувшись до суду з даним позовом, ОСОБА_1, на підставі Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 180 - 184 Сімейного кодексу України, просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000 грн. на кожну дитину, щомісячно, посилаючись на те, що останній відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на дітей, які знаходяться на її утриманні, а сама позивач не може забезпечити синам належний рівень життя, також вказувала, що відповідач може надавати допомогу саме в такому розмірі, оскільки він є приватним підприємцем та займається перевезенням пасажирів наземним транспортом міського та приміського сполучення.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Таке ж положення містить і ст. 180 Сімейного кодексу України.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків та інші обставини. Також, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен та має можливість надавати матеріальну допомогу на дітей у вигляді сплати аліментів, а тому, оцінивши його матеріальний стан та інші обставини, що мають значення для справи, дійшов висновку, що спрощена система оподаткування діяльності фізичних осіб - підприємців не дає змоги встановити в повному обсязі реальний дохід підприємця від підприємницької діяльності, а отже, той розмір, що просила позивач, є завищеним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, а також вважає, що оскільки діти проживають разом з матір'ю, знаходяться на її утриманні, брати участь в утриманні дітей повинна не тільки матір, але й батько і тому, розмір, що визначив суд цілком буде відповідає потребам дітей, забезпечувати їх належний рівень життя. Крім того, розмір стягнутих аліментів на кожну дитину не є меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд не перевірив дійсних витрат відповідача, що стало наслідком прийняття невірного рішення, адже відповідач, на її думку, має можливість надавати матеріальну допомогу в розмірі по 3 000 грн. на кожну дитину щомісячно, спростовуються вищевикладеним та обставинами даної справи, зокрема відомостями з реєстру, а отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 також не містить доводів, які б свідчили про порушення судом норм матеріального і процесуального права, оскільки відповідач хоч і не має стабільного заробітку, але він є приватним підприємцем, отримує дохід і може надавати грошову допомогу на своїх дітей.

Його доводи про те, що він має змогу сплачувати позивачу лише по 1 000 грн. на кожну дитину з тих підстав, що його доходи за 2017 рік склали 55 104 грн. 97 коп., з яких переважна частина була понесена на сплату податків, витрат на придбання пального, витрат по договорам страхування, а також витрат на оплат у праці найманому працівнику, що унеможливлює сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а також та обставина, що з нього судовим рішенням стягнута значна сума коштів, яку він повинен виплатити позикодавцю, на правильність прийняття рішення в частині визначення розміру аліментів не впливають та не дають підстав для його зміни, адже закон не звільняє батьків від їх обов'язку утримувати своїх дітей до повноліття.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинства здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що докази, які були надані сторонами судом першої інстанції досліджені в повній мірі, також їм надана належна правова оцінка, в зв'язку з чим, підстав для скасування рішення або його зміни з обставин, викладених в апеляційних скаргах, не вбачається.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без змін.

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: