Справа №336/679/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Жупанової І.Б. при секретарі Падалка А.Р., з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання попереднього договору іпотеки дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати Попередній договір іпотеки б/н від 04.02.2010 року укладеного між ним та ОСОБА_5 дійсним з моменту його укладання, та визнати за ним право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Міська, буд. 14.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04 лютого 2010 року між ОСОБА_4, та ОСОБА_5, було укладено Договір б/н про надання безпроцентної позики на суму 2 000 000,00 гривень, із строком повернення 04 вересня 2016 року.

04.02.2010 року в якості забезпечення виконання зобовязань за Договором позики між ОСОБА_4, та ОСОБА_5, було укладено Попередній договір іпотеки б/н у простій письмові формі. Укласти в нотаріальній формі Договір іпотеки на той час було неможливо в звязку з тим, що предмет іпотеки не був введений в експлуатацію.

Під час укладання Договору позики та Попереднього договору іпотеки була присутня дружина ОСОБА_6 ОСОБА_2, яка ознайомившись із усіма умовами зазначених договорів, надала письмову згоду щодо їх укладання.

28.03.2016 року на підставі Рішення Шевченківського районного суду від 01.02.2016 року по цивільній справі № 336/9121/15-ц ОСОБА_2, прийняла спадщину від померлого чоловіка ОСОБА_5 та здійснила реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером обєкту нерухомого майна 01 на житловий будинок, літ. А, житловою площею 41,4 кв.м. у м. Запоріжжя, вул. Міська, буд. 14.

Позивач вважає, що у звязку з тим, що сторони домовилися про усі істотні умов у Попередньому договорі іпотеки б/н від 04.02.2010 року але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення єдиним способом є визнання Договору дійсним є судове рішення.

В звязку з тим, що 04.09.2016 року зобовязання за Договором позики не було виконано, а Попереднім договором іпотеки б/н від 04.02.2010 року передбачено набуття права власності на нерухоме майно на підставі Рішення суду просить суд визнати право власності на нерухоме майно: реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01 - житловий будинок, літ. А, загальною площею 69,1 кв. м., житлова площа 41,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Міська, буд. 14 (номер запису про право власності: 13935862) за ОСОБА_4

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та пояснила, що між позивачем та ОСОБА_7, було укладено Договір позики, в якому було зазначено, що після введення в експлуатацію нерухомого майна та його реєстрації, воно повинно бути передано у іпотеку шляхом укладання Договору іпотеки та нотаріальним посвідченням. На підтвердження передачі грошових коштів за Договором позики, Позивачем та отримання їх ОСОБА_5, була складена розписка. Для забезпечення належного виконання умов позики 04.02.2010 року в простій письмовій формі був укладений Попередній договір іпотеки, яким були передбачені усі істотні умови Договору іпотеки та зазначено, що після належного оформлення та реєстрації нерухомого майна, повинно бути укладено Основний договір іпотеки та посвідчено нотаріально у строк до 04.06.2010 року але в будь-якому випадку не пізніше 04.09.2016 року. Після укладання Попереднього договору іпотеки ОСОБА_5 під різними причинами ухилявся від укладання Договору іпотеки. Коли настав час повертати гроші за Договором позики, Позивачем була направлена письмова вимога до ОСОБА_5, на яку відповіла його дружина ОСОБА_2 та повідомила ОСОБА_4, що 11.04.2012 року її чоловік помер, а вона за Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя прийняла спадщину від нього, в тому числі нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Міська, буд. 14. При цьому ОСОБА_2 підтвердила наявність боргу перед Позивачем та зобовязалась його погасити та оформити Договір іпотеки нотаріально, але борг не погасила та ухиляється від нотаріального укладання Договору іпотеки.

Відповідач та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердили факт укладання Договору позики та Попереднього договору іпотеки і наявність боргу перед ОСОБА_4, проти задоволення позову не заперечують.

Вислухавши відповідача та представників сторін, дослідивши докази в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 04.02.2010 року між ОСОБА_4, та ОСОБА_5, в присутності його дружини ОСОБА_2, було укладено Договір про надання безпроцентної позики б/н (а.с. 25, 26).

Згідно п. 2.1. Договору позики, сума позики за Договором становить - 2 000 000,00 (два мільйони) гривень (а.с. 25, 26).

Пунктом 1.3. Договору позики, виконання зобовязань ОСОБА_6 за цим Договором забезпечується нерухомим майном: житловим будинком загальною площею 69,1 кв. м. не введеним в експлуатацію розташованим на земельній ділянці площею 0,0407 га по вул. Міська, 14 в Шевченківському районі м. Запоріжжя, шляхом укладання між Сторонами Договору іпотеки, після належного оформлення та введення в експлуатацію житлового будинку разом із земельною ділянкою (а.с. 25).

Згідно п. 4.1. Договору позики, сума позики вказану в пункті 2.1. цього Договору ОСОБА_6 зобов'язується повернути Позикодавцеві готівкою в строк до 04 вересня 2016 року (а.с.25 ).

На Договорі позики здійснено запис дружини ОСОБА_6 ОСОБА_2, яка ознайомившись із усіма умовами зазначеного Договору, надала письмову згоду щодо його укладання (а.с. 26 ).

На підтвердження отримання коштів ОСОБА_6 надав Позикодавцю розписку підписану ним особисто(а.с. 20).

04.02.2010 року між ОСОБА_4, та ОСОБА_5, було укладено Попередній договір іпотеки б/н у простій письмові формі в присутності його дружини ОСОБА_2 (а.с. 21-24).

Згідно п. 1.1. Попереднього договору іпотеки, Сторони зобовязуються в майбутньому, в обумовлений п. 6.1. цього Договору строк, укласти і належним чином оформити Договір іпотеки нерухомого майна визначеного у п. 1.4. цього Договору (надалі по тексту Основний договір) виключно на умовах і в порядку, визначених цим Договором (а.с. 21).

Пунктом 1.2. Попереднього договору іпотеки, Цей договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з Договору б/н про надання безпроцентної позики від 04.02.2010 року (надалі по тексту - Договір позики) укладений між ОСОБА_8 та Іпотекодержателем за умовами якого ОСОБА_8 зобов'язаний до 04 вересня 2016 року повернути Іпотекодержателю позику у сумі 2 000 000,00 (два мільйони) гривень (а.с. 21).

Відповідно п. 1.3. Попереднього договору іпотеки, у відповідності до даного Договору Іпотекодержатель має право у випадку невиконання ОСОБА_8 своїх зобов'язань за Договором позики отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижче вказаних умовах (а.с. 21).

Згідно п. 1.4. Попереднього договору іпотеки, Предметом іпотеки є нерухоме майно: Житловий будинок загальною площею 69,1 кв. м., не введений в експлуатацію розташований на земельній ділянці площею 0,0407 га по вул. Міська, 14 в Шевченківському районі м. Запоріжжя (надалі по тексту Предмет іпотеки) (а.с.21 ).

Пунктом 1.5. Попереднього договору іпотеки Сторони встановили заставну вартість предмета іпотеки у сумі - 2 500 000,00 (два мільйони пятсот тисяч) гривень (а.с. 21).

Пунктом 1.8. Попереднього договору іпотеки встановлено, що Основний договір обовязково повинен бути укладений в нотаріальній формі (а.с. 21).

Відповідно п. 3.1.1. Попереднього договору іпотеки ОСОБА_5 зобовязався, ввести в експлуатацію та оформити право власності в органах БТІ і укласти з Іпотекодержателем Основний договір у термін, місці та на умовах, встановлених цим Договором (а.с. 21)

Згідно п. 3.1.3. Попереднього договору іпотеки, після належного виконання п. 3.1.1. цього Договору передати Іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно:

3.1.3.1. Житловий будинок загальною площею 69,1 кв. м., розташований на земельній ділянці площею 0,0407 га по вул. Міська, 14 в Шевченківському районі м. Запоріжжя та належно оформити Основний договір (здійснити дії щодо нотаріального оформлення Основного договору) (а.с. 21 ).

У відповідності до п. 5.7.3. Попереднього договору іпотеки, Сторони домовились що у разі неможливості ОСОБА_8 виконати зобовязання за Договором позики Іпотекодержатель набуває право власності на Предмет іпотеки за рішенням суду (а.с. 23).

Статтею 6.1 Попереднього договору іпотеки, за домовленістю Сторін укладення та нотаріальне посвідчення Основного договору здійснюватиметься не пізніше 04.06.2010 року але в будь-якому випадку не пізніше 04 вересня 2016 року (а.с.23 ).

Згідно п. 8.3. Попереднього договору, у випадку смерті ОСОБА_8 зобовязання по цьому договору переходять до його спадкоємців.

На Попередньому договорі здійснено запис дружини ОСОБА_6 ОСОБА_2, яка ознайомившись із усіма умовами зазначеного Договору, надала письмову згоду щодо його укладання (а.с. 24).

ОСОБА_4, з метою укладення Основного договору іпотеки неодноразово направляв ОСОБА_5, вимоги щодо укладання зазначеного договору в нотаріальній формі, які залишились без задоволення, крім того 05.09.2016 року Позивач направив Вимогу ОСОБА_5 про повернення коштів (а.с.12-17 ).

У вересні 2016 року ОСОБА_4 отримав відповідь на свою вимогу від ОСОБА_2, що 11.04.2012 року її чоловік помер, а вона за Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя прийняла спадщину від нього, в тому числі нерухоме майно: реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01 - житловий будинок, літ. А, загальною площею 69,1 кв. м., житлова площа 41,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Міська, буд. 14 (номер запису про право власності: 13935862) та 28.03.2016 року на підставі Рішення суду здійснила реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером обєкту нерухомого майна 01 на житловий будинок, літ. А, житловою площею 41,4 кв.м. у м. Запоріжжя, вул. Міська, буд. 14. В зазначеній відповіді ОСОБА_2 також підтвердила наявність не погашеного за своє життя її покійним чоловіком ОСОБА_5 боргу перед ОСОБА_4, та визнала, що разом із спадщиною на неї перейшли його борги (а.с. 18).

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (ч. 3 ст. 1281 ЦК України).

Враховуючи, що про смерть ОСОБА_6 Позивач дізнався тільки у жовтні 2016 року після отримання відповіді ОСОБА_2 на предявлену Вимогу від 05.09.2016 року про погашення позики строк, якої сплив тільки - 04.09.2016 року та на виконання ч. 3 ст. 1281 ЦК України - ОСОБА_4 направив Вимогу № 3 від 07.10.2016 року Відповідачу (а.с. ).

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)(ст. 1216 ЦК України).

Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України, Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимога № 3 Відповідачем не була виконана, яка ухиляється від укладання Основного договору та його посвідчення, в наслідок чого Позивач був вимушений звернутися із позовною заявою до суду.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Зазначені обставини свідчать що Сторони у Попередньому договорі іпотеки домовились з усіх істотних умов, що підтверджується дослідженими у суді письмовими доказами, але Відповідач ухилилася від його нотаріального посвідчення в звязку з цим є всі підстави визнати зазначений Договір дійсним у судовому порядку.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захисту інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересів разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання Попереднього договору іпотеки б/н укладеного 04.02.2010 року в прості й письмовій формі дійсним з моменту його укладання, а також визнання права власності на предмет іпотеки у звязку з неналежним виконанням зобовязань за Договором позики б/н від 04.02.2010 року.

Відповідно ст. 1046 ЦК України, За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Правовідносини щодо укладання договорів застави регулюються Цивільним кодексом України, а також спеціальним Законом України «Про іпотеку» № 898-IV від 05.06.2003 року.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому. (ст. 573 ЦК України)

Згідно ст. 574 ЦК України, Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно статті 20 Закону України «Про заставу» № 2654-XII від 02.101992 року, Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Іпотека є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. (ч. 1 ст. 575 ЦК України)

Відповідно до ст. 1 Закону № 898-IV, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 18 Закону № 898-IV, Іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови:

для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про:

для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців;

для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про:

для громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів

для іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України;

2) зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання

3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення;

4) посилання на видачу заставної або її відсутність.

У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Іпотечний договір може містити інші положення, зокрема, визначення вартості предмета іпотеки, посилання на документ, що підтверджує право власності іпотекодавця на предмет іпотеки, відомості про обмеження та обтяження прав іпотекодавця на предмет іпотеки, визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки.

Іпотечний договір та договір, що обумовлює основне зобов'язання, можуть бути оформлені у вигляді одного документа. Цей документ за формою і змістом повинен відповідати вимогам, встановленим у цій статті, та вимогам, встановленим законом, для договору, який визначає основне зобов'язання.

У разі якщо іпотекою забезпечується повернення позики, кредиту для придбання нерухомого майна, яке передається в іпотеку, договір купівлі-продажу цього нерухомого майна та іпотечний договір можуть укладатися одночасно.

04.09.2016 року коли настала дата повернення позики Відповідач, який є спадкоємцем ОСОБА_6 та прийняв спадщину, не зміг повернути отримані у Позивача грошові кошти в сумі 2 000 000,00 (два мільйони) гривень.

07.10.2016 року ОСОБА_4, з метою повернення коштів в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» направив письмову вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки, яка залишилась без задоволення.

Підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», є невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання, внаслідок чого, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки (ст. 35 Закону України «Про іпотеку»)..

Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, ОСОБА_6 зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Аналізуючи вказані вище норми матеріального права, письмові та інші докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що на момент укладання Попереднього договору іпотеки 04.02.2010 року, що Сторони у Попередньоиу договорі іпотеки домовились з усіх істотних умов але Відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення в звязку з цим є всі підстави визнати зазначений Договір дійсним з моменту укладання.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України).

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (ч. 1. ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону № 2654-XII заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).

Не виконання Відповідачем умов Договору позики щодо повернення отриманих від Позивача грошових коштів та наявності в Попередньому договорі іпотеки пункту 5.7.3. умови про набуття права власності на підставі рішення суду, а також пункту 8.3. у випадку смерті ОСОБА_8 зобовязання по цьому договору переходять до його спадкоємців, дають підстави для задоволення позову та визнання права власності на нерухоме майно: реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01 - житловий будинок, літ. А, загальною площею 69,1 кв. м., житлова площа 41,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Міська, буд. 14 (номер запису про право власності: 13935862) за ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 16, 114, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. 20 Закону України «Про заставу», ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 220, 328, 547, 572, 573, 574, 589, 590, 627, 628, 629, 635, 1046, 1049 ЦК України,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати дійсним Попередній договір іпотеки б/н від 04.02.2010 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з моменту його укладання.

Визнати право власності за ОСОБА_4 на нерухоме майно: реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01 - житловий будинок, літ. А, загальною площею 69,1 кв. м., житлова площа 41,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Міська, буд. 14 (номер запису про право власності: 13935862)

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, що не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Жупанова І.Б.