Справа № 369/1515/17 Головуючий у І інстанції Усатов Д.Д.
Провадження № 22-ц/780/5132/17 Доповідач у 2 інстанції Яворський М. А.
Категорія 29 14.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

14 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц.,Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Борщагівка» про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеною позовною заявою відповідно до норм ст.1167 ЦК України та просила суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 60000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй із листа КП «Борщагівка» від 19.02.2014 року № 53 їй стало відомо, що комунальне підприємство не виконує рішення Апеляційного суду Київської області по справі № 22-ц/780/647/14 та № 22-ц-5155/2008.

Відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» 25.02.2015 року вона звернулась до КП «Борщагівка» із запитом № 8 про зняття не законних сум боргів за комунальні послуги.

Оскільки, вказану інформацію не отримала, вона у березні 2015 року звернулася до Києво-Святошинського суду із адміністративним позовом до КП «Борщагівка» про зобов'язання надати їй інформацію на запит від 25.02.2015 року.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.04.2015 року позов задоволено. Визнано бездіяльність КП «Борщагівка» щодо не надання обґрунтованої запитуваної інформації на запит від 25.02.2015 року за вх. №8 та зобов'язано КП «Борщагівка» надати ОСОБА_2 обґрунтовану запитувану інформацію відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

КП «Борщагівка» не виконало вимоги вищезазначеної постанови суду, зокрема не видало наказ про здійснення зняття боргів позивача за періоди: з 1996 р. по 31.12.2003 р. - 2 175,92 грн., з 01.01.2009 р. по 01.11.2013 р. за послугу з утримання будинку - 4 043,40 грн., з 01.01.2003 р. по 31.12.2014 р. за опалення - 4 514,80 грн., що разом складає 10 535,05 грн.

Вважає, що даними неправомірними діями відповідач спричинив їй моральну шкоду, яку вона оцінює у 60 000,00 грн., як об'єктивне відображення дійсності, глибоких моральних страждань, заподіяних протиправними діями (бездіяльністю) відповідача, починаючи з 2008 р. по 2017 р., тобто протягом 9-ти років.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування та неправильність встановлення обставин справи, порушення застосування судом норм законодавства, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апелянта, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 звертаючись до суду з позовом, вказувала на те, що внаслідок протиправної поведінки КП «Борщагівка», яка полягала у невиконанні постанови Києво - Святошинського районного суду Київської області від 28.04.2015 року та не вжиття комунальним підприємством заходів щодо видачі наказу про здійснення зняття незаконних сум боргу за комунальні послуги, їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 60 000 грн.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд встановив, що ОСОБА_2 не доведено та не надано суду доказів, що відповідачем КП «Борщагівка» їй заподіяна моральна шкода та відмовив у задоволенні позову за недоведеністю.

З вказаним висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна (немайнова) шкода відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно п.2 ч.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №3 від 31.03.1995 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.1 ч. 9 вищевказаної Постанови, відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

До позовної заяви в якості доказів позивачем приєднано копії виписок із Київського обласного онкологічного диспансеру № 11041 від 30.11.2015 р., №872 від 24.01.2016 р., № 1865 від 14.02.2016 р., № 2065 від 06.03.2016 р., №2567 03.04.2016 р. (а.с. 7 -8), копію довідки Інституту кардіології від 12.08.2016 р. (а.с. 8), копія довідки МСЕК про інвалідність ІІ групи від 23.02.2016 р.

Будь-яких інших доказів з приводу спричиненої їй моральної шкоди та її розміру в 60 000 грн. матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції проте, що позивачка у справі не надала належних та допустимих доказів щодо спричинення відповідачем їй моральної шкоди. Надані позивачкою довідки з медичних установ обґрунтовано відхилено судом першої інстанції, як докази заподіяння їй моральної шкоди, оскільки відомості що містяться у цих довідках не підтверджують наявністю причинного зв'язку між зверненням позивачки до медичних закладів та діями (бездіяльністю) відповідача.

Інші доводи позивача не впливають на суть ухваленого у справі рішення та вирішення вказаного спору.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 23, 60, 61, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212-214, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагєєв