Провадження № 2-з/229/13/2017
УХВАЛА

03 листопада 2017 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелєєвої Є.О.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з заявою про забезпечення позову. Заявник вказав, що він звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 120491,22 грн. В ході відпрацювання проблемної заборгованості банку стало відомо, що відповідачу належить квартира загальною площею 46,00 кв.м, житловою площею 26,30 кв.м, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. Енгельса, 102-6. Заявник вважає, що відповідач може ухилитися від виконання зобовязань перед банком, передавши третім особами право власності на нерухоме майно або переховуючи його від виконавчої служби. Такі дії можуть зробити виконання рішення суду неможливим. У звязку з цим, заявник просить накласти арешт на квартиру загальною площею 46,00 кв.м, житловою площею 26,30 кв.м, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. Енгельса, 102-6 шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здіснювати його відчуження.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягає задоволенню з таких підстав.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване перш за все проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Тобто, для виконання рішення суду стягнення звертається не тільки на нерухоме майно боржника, а й на його кошти.

Суд вважає, що застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на квартиру, яка належить відповідача ОСОБА_1, є невиправданим і необґрунтованим. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Разом з тим, заявник не вказав вартість квартири, що належить відповідачу ОСОБА_1, що позбавляє суд можливості визначити співмірність заявлених вимог такому виду забезпечення позову, як арешт нерухомого майна.

Таким чином, суд вважає, що заява ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.152, 153 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С. О. Рагозіна