Справа № 127/2298/14-ц Провадження № 22-ц/772/40/2017Головуючий в суді першої інстанції Кашпрук Г. М.
Категорія 27 Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Денишенко Т.О., Берегового О.Ю.,

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 245454,50 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1961181,44 гривням, зазначивши в заяві, що 24.07.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, за яким відповідач ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 93637,38 доларів США, зі сплатою 1,25% на місяць до 24.07.2018 року. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 24.07.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель поручився за повне та своєчасне виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_2 Взяті на себе зобов'язання за договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу ОСОБА_2 кредит в розмірі, визначеному у договорі.

Внаслідок невиконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також іншими витратами відповідно до умов договору, станом на 22.01.2014 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 245454,50 доларів США, яка складається з наступного:

- 64116,14 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 54797,15 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 13249,72 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 101573,38 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

- 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина);

- 11686,82 доларів США - штраф (процентна складова).

На даний час відповідачі у справі продовжують ухилятись від виконання взятих на себе зобов'язань, заборгованість по зазначеному вище кредитному договору не погашають, що і стало підставою для звернення банку до суду з даною позовною заявою.

Ухвалю Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2014 року провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_3 закрито у зв'язку з його смертю 24 вересня 2010 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. №50, ) заборгованість за кредитним договором №VIW9GA від 24.07.2008 року в сумі 208881,12 доларів США заборгованості за кредитним договором, що за офіційним курсом НБУ України станом на день звернення до суду із позовом складало 1668960,13 гривень, з яких:

- 64 116,14 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 54 797,15 доларів США - проценти за користування кредитом;

- 13 249,72 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 65 000 доларів США - пеня;

- 31,29 доларів США - фіксована частина штрафу;

- 11686,82 доларів США - штрафів, а також 3654 гривень судових витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовлено.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2014 року виправлено описку, допущену судом у вступній та резолютивній частинах рішення суду від 12.05.2014 року по цивільній справі №127/2298/14-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме виключене прізвище, ім'я та по-батькові відповідача ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити у задоволенні позову посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення вимог процесуального права.

Зокрема, в апеляційній скарзі зазначено, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не врахував наявності рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2011 року, яким було звернено стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, а також не прийняв до уваги та належним чином не мотивував, чому він відмовляє в задоволенні заяви про застосування позовної давності.

Заслухавши доповідача, пояснення і заперечення сторін, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються нормами цивільного права України та умовами укладеного між сторонами кредитного договору.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення суду, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення в повній мірі зазначеним вище вимогам закону не відповідає.

Так, матеріалами справи встановлено, що 24.07.2008 року між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №VIW9GA, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 93637,38 доларів США для поліпшення житлових умов, шляхом придбання житла, а також для оплати разової комісії банку і страхових платежів.

Відповідно до п.1.1 зазначеного вище кредитного договору, банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок зазначений в п.7.1 цього договору.

Згідно з положеннями п.3.1 договору, за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунка до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п.7.1 даного договору.

Відповідно до п.3.4 договору, нарахування відсотків здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи із фактичної кількості днів користування кредитом - 360 днів у році. Відсотки нараховуються щомісяця, за період з першої дати поточного періоду сплати включно. Дата погашення кредиту в розрахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення кредиту.

Згідно п.4.1. договору, при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого даним договором, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше однієї гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Відповідно до п.7.4 договору, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,09% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Згідно умов п.8.1 кредитного договору, позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти у строк до 24.07.2018 року, сплатити за користування кредитом 1,25% на місяць, шляхом щомісячного платежу у розмірі 1576,11 доларів США.

За ордером-розпорядженням про видачу строкового кредиту від 24.07.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» перерахував на особовий рахунок ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі 80000,00 доларів США, а також 13637,38 доларів США були спрямовані на оплату банківської одноразової комісії договору, особистого страхування позичальника та інших страхових платежів.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 24.07.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4, було укладено договір іпотеки належних заставодавцю будинку та земельної ділянки.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, станом на 22.01.2014 року утворилась заборгованість на загальну суму 245454,50 доларів США, що за курсом 7.99 гривень, відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.01.2014 року, складає 1961181,44 гривень.

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 07.04.2011 року задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4, за участю третьої особи ОСОБА_2, яким в рахунок погашення заборгованості перед банком за кредитним договором №VIW9GA від 24.07.2008 року, у розмірі 106633,84 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок та земельну ділянку.

10.10.2013 року до ПАТ КБ «Приватбанк» надійшли кошти від реалізації предмету іпотеки за кредитним договором №VIW9GA від 24.07.2008 року у розмірі 40160,14 доларів США, з яких 20080,07 доларів США було зараховано на погашення тіла кредиту; 2 993,41 гривень - погашення комісії; 19705,75 доларів США - погашення пені.

Незважаючи на реалізацію з публічних торгів іпотечного майна кредитна заборгованість ОСОБА_2 перед банком повністю погашена не була.

09.01.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до ОСОБА_2 з повідомленням про існування заборгованості за кредитним договором та запропоновано боржнику погасити її добровільно.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №VIW9GA від 24.07.2008 року, станом на 22.01.2014 року загальна сума заборгованості ОСОБА_2 перед банком складає 245454,50 доларів США, з яких: 64116,14 доларів США - заборгованості за кредитом; 54797,15 доларів США - заборгованості за процентами; 13249,72 доларів США - заборгованості по комісії; 101573,38 доларів США - пені за порушення строків виконання кредитних зобов'язань, а також 31,29 доларів США та 11686,82 доларів США штрафів у вигляді фіксованих і процентних складових.

У відповідності по положень ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, згідно ст.525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.3 ст.538 ЦК України, у разі невиконання однією із сторін у зобов'язання свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконує свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконує його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

В ч.1 ст.626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Вирішуючи спір між сторонами суд першої інстанції помилково ототожнив початок перебігу строку позовної давності з моментом закінчення строку дії кредитного договору-28.07.2018 року.

Такий висновок суду суперечить правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі №6-116цс13 в якій зазначено, що відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

В той же час розмір нарахованої банком пені є таким, що значно перевищує завдані позивачу збитки, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку у доцільності зменшення її розміру на підставі ст.551 ЦК України.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог. Зокрема ч.1 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно із ст.259 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається письмовій формі.

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до умов п. 5.5 Кредитного договору строки позовної давності по вимозі про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, неустойки-пені, штрафу по встановлені сторонами тривалістю в 5 років.

Таким чином початок перебігу строку позовної давності у даній справі, як про це зазначає сама відповідач ОСОБА_2 є 01.11.2009 року, п'ятирічний строк позовної давності закінчується 01.11.2014 року, а позивач у справі звернувся в суд з позовом про стягнення кредитної заборгованості 04.02.2014 року (т.1 а.с.29).

Крім того, цей строк було перервано зверненням позивача у 2010 році з позовом до майнового поручителя про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки (ст.264 ЦК України).

Тому вимоги банку про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі і вимоги про стягнення пені, яка нарахована, починаючи з 22.06.2009 року (в межах 5-ти річного строку позовної давності) в розмірі 4,72 гривні (0,15% за кожен день від суми простроченого зобов'язання) помісячно з наростаючим підсумком за кожен наступний місяць відповідно до графіка платежів і становить 101573,38 доларів США, що за курсом НБУ на час звернення з позовом становить 811238,66 гривень, пред'явленні у межах встановленого письмовим договором сторін п'ятирічного строку позовної давності.

Відповідно до правової позиції, висловленої колегією Верховного Суду України у цивільній справі №6-79цс14 від 02.07.2014 року, штрафні санкції (пеня, штраф, неустойка, проценти) за грошовими зобов'язаннями повинні обчислюватись у національній валюті.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги роз'яснення, що містяться у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» в якій зазначено, що у рішенні щодо грошових зобов'язань має бути висновок суду про розмір грошових сум та детальний порядок його обчислення за кожною з вимог (стягнення процентів, пені тощо).

Згідно зі ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонам домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків передбачених законом.

Розмір заборгованості та штрафних санкцій, їх співмірність, обставини, які дають право суду застосувати ч.3 ст.551 ЦК України або не застосувати, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом, відповідно до п.2 ч.1 ст.214 ЦПК України є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі.

Проте, стягуючи з відповідача фіксовану частину штрафу у розмірі 31,29 доларів США (у п.5.3 кредитного договору такий штраф встановлено у розмірі 250 гривень), суд не звернув увагу на невідповідність такого виду відповідальності за порушення зобов'язання положенню ч.2 ст.549 ЦК України, яка визначає, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. У зв'язку з чим позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає.

Разом з тим відповідно до п.5.3 кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 гривень - 5% від суми позову (процентна складова).

Таким чином розмір штрафу, передбаченого п.5.3 кредитного договору, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 в гривневому еквіваленті, становить: (64116,14 доларів США + 54797,15 доларів США + 13249,72 доларів США)*7,99*5%=52799,12 гривень.

Щодо визначення судом першої інстанції розміру пені за порушення строків сплати кредиту та процентів за користування ним судова колегія звертає увагу на наступне.

В п.5.1 укладеного між сторонами кредитного договору зазначено, що при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого кредитним договором, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки.

Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Установивши, що розмір пені більший від розміру боргу за основним зобов'язанням, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність його зменшення, але при цьому не в повній мірі урахував такі обставини, як смерть чоловіка відповідачки (поручителя за зобов'язаннями по кредитному договору), значне погіршення її матеріального стану у зв'язку з цим, відсутність у неї постійної роботи, а також поведінку самого банку, який після звернення стягнення на предмет іпотеки не вжив заходів щодо його страхування, збереження ринкової вартості, що призвело до значного здешевлення цього майна на момент продажу, порівняно із його початковою ціною, визначеною рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 07.04.2011 року. За таких обставин колегія суду приходить до висновку про необхідність зменшення розміру пені до 79900 гривень, що підлягає стягненню з відповідачки в межах строку спеціальної позовної давності, встановленої п.1 ч.2 ст.258 ЦК України.

Такий розмір пені відповідатиме вимогам справедливості, добросовісності та розумності і забезпечить баланс інтересів сторін, а також узгоджується із висновком Конституційного Суду України, висловленим у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 11.07.2013 року у справі №7-рп/2013, за яким вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.ч.1, 2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементом загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Таким чином умовами надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено, що терміни позовної давності до вимог про стягнення кредиту, процентів за користування ним, винагороди, неустойки-пені, штрафів за договором установлені сторонами тривалістю в п'ять років.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу строку позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії), як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

За змістом цієї норми права початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки ОСОБА_2 своїх кредитних зобов'язань перед банком по поверненню коштів своєчасно не виконала, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь банку у межах строку позовної давності за кредитним договором №VIW9GA від 24.07.2008 року в сумі 148.772,14 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день звернення до суду із позовом складає 1188689,39 гривень, з яких заборгованість за кредитом складає 64116,14 доларів США, 54797,15 доларів США - складає заборгованість за процентами за користування кредитом, 13249,72 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 79900 гривень нарахованої пені та 52799,12 гривень штрафу (процентна складова).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовільнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення у справі, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд.50, , рахунок №3111, МФО №305299) заборгованість за кредитним договором №VIW9GA від 24.07.2008 року в сумі 148772,14 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день звернення до суду із позовом складає 1188698,39 гривень, з яких заборгованість за кредитом складає: 64116,14 доларів США; 54797,15 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 13249,72 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 79900 гривень пені та 52799,12 гривень штрафу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в сумі 3654 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набуває законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Суддя-доповідач: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Денишенко Т.О.

_______ Береговий О.Ю.