Справа № 219/7360/15-ц
Провадження № 2/219/275/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2017 року. Артемівський міськрайсуд Донецької області

у складі:

головуючого судді - Погрібної Н.М.,

при секретарі - Мирошниченко О.Л.,

за участю:

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмут цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, згідно якого просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 73 394 гр. 57 коп., вказуючи, що 30.03.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 111/2011. Згідно п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 кредитного договору відповідачу було надано кредит в розмірі 81 360,00 гр. для придбання автотранспортного засобу, з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 13,5 % річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 30 березня 2017 року. Згідно п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 кредитного договору відповідачу було надано кредит в розмірі 81 360,00 гр. для придбання автотранспортного засобу, з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 13,5 % річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 30 березня 2017 року. Вказує, що станом на 26.02.2013 року заборгованість відповідача по поверненню кредиту та сплаті відсотків за кредитним договором становить 73 394,57,00 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 42 751 гр. 59 коп., заборгованість за відсотками 3 120 гр. 68 коп., заборгованість по комісії за РО 5 842 грн. 76 коп., та пеня за несвоєчасне погашення кредиту 21 679 грн. 54 коп.. Відповідач добровільно не сплачує вказану суму заборгованості, а тому позивач вимушений звертатися до суду з цим позовом.

15.02.2017 року позивач надав до суду позовну заяву яка уточнена від 08.02.2017 року в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 123 467 гр. 00 коп., вказуючи, що 30.03.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 111/2011. Згідно п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 кредитного договору відповідачу було надано кредит в розмірі 81 360,00 гр. для придбання автотранспортного засобу, з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 13,5 % річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 30 березня 2017 року. Вказує, що банк свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу вказану суму, однак відповідачем порушені зобовязання за кредитним договором, а саме - порушені строки сплати процентів за користування кредитом. Так, згідно кредитного договору позичальник зобовязався щомісячно до дати, встановленої в графіку, поповнювати свій поточний рахунок у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших сум чергового погашення відповідної частини кредиту та процентів, встановлених в графіку. Крім того, відповідач постійно порушував умови кредитного договору щодо дати повернення кредиту згідно графіку. Вказує, що станом на 30.01.2017 року заборгованість відповідача по поверненню кредиту та сплаті відсотків за кредитним договором становить 123 467,00 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 42 751 гр. 59 коп., заборгованість за відсотками - 938 гр. 38 коп., заборгованість по комісії за РО 6 990 грн. 48 коп., та пеня за несвоєчасне погашення кредиту 72786 грн. 55 коп.. Відповідач добровільно не сплачує вказану суму заборгованості, а тому позивач вимушений звертатися до суду з цим позовом.

Представник відповідача ОСОБА_1 позов визнала частково, просила суд позивачу в стягненні пені за несвоєчасне погашення кредиту 72 786,55 грн. відмовити, оскільки відповідно до статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення АТО» на час проведення АТО забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитним договором з 14.04.2014 року. Тобто, вказаний у Законі період входить до періоду нарахування пені позивачем, а, відтак, зазначені позовні вимоги в цієй частині теж не підлягають задоволенню.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази по справі, матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом достовірно встановлено, що 30.03.2011 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 111/2011.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 81 360,00 гр. в порядку і на умовах, визначених кредитним договором, з метою задоволення потреб позичальника. Згідно п. 1.3 договору кредитні кошти надаються в користування позичальнику на строк до 30.03.2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п. 1.4 договору за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13,5 процентів.

Відповідно до п. 2.6.2 договору позичальник зобовязується щомісячно до дати, встановленої в графіку, поповнювати свій рахунок кореспондент у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлених в графіку, а також належних до сплати комісій.

Згідно п.п. 2.8 договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником/поручителем/майновим поручителем своїх зобовязань за цим договором та/або договором/ами застави, поруки; звернути позасудове стягнення на предмет застави у разі невиконання позичальником будь-яких боргових зобовязань за цим договором.

Згідно п. 6.4 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Відповідно до ст.ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і цивільні обов'язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач підписав кредитний договір, що свідчить про погодження з його умовами, на момент розгляду справи є дійсним, підписаний відповідачем з метою реального настання прав та обовязків.

Позивач зобовязання за кредитним договором виконав повністю. У свою чергу, відповідач користується коштами банку, однак не виконує свої зобовязання перед банком належним чином, не здійснює погашення кредиту, не сплачує проценти за його користування.

Так, згідно наданого розрахунку станом на 30.01.2017 року відповідач має заборгованість в розмірі 123 467 грн. 00 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 42 751 гр. 59 коп., заборгованість за відсотками - 938 гр. 38 коп., заборгованість по комісії за РО 6 990 грн. 48 коп., та пеня за несвоєчасне погашення кредиту 72786 грн. 55 коп..

Представником відповідача надано розрахунок основної суми боргу за кредитом, та платіжні квитанції, які є доказами часткового виконання кредитних зобовязань відповідачем і, у відповідності до них, відповідачем було сплачено заборгованість у сумі 32059,74 грн.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 42 751 гр. 59 коп підлягають задоволенню частково, а саме у сумі 27 078,66 грн.

Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 5.11.2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції.

Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У п.3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 01.12.2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України, охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Згідно матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1(Артемівськ), АДРЕСА_1.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р м. Бахмут (Артемівськ), Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянином України, який зареєстрований та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення плати за пропуск платежів, є необґрунтованим.

На підставі викладеного, суд вважає можливим відмовити позивачу в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача плати за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 72 786 гр. 55 коп.

Згідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь. Обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, але при цьому банк повинен надати суду докази, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. Тобто, позивач нарахував комісію за РО - 6 990,48 грн., що є незаконним, тому суд в цій частині стягнення заборгованості з відповідача - вважає за необхідне відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог.

Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та стягує на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 28017 гр. 04 коп.

Відповідно до п. 22 ч.1 ст. 5 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» при подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 611, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість в сумі 28017,04грн.(яка складається з: заборгованість за кредитом 27078,66 грн., заборгованість за відсотками - 938,38 грн..), а також, судовий збір у розмірі 352,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя Н.М.Погрібна