Справа № 758/9136/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

25 жовтня 2017 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, інтереси якого представлені ОСОБА_3, звернувся до районного суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. Позов мотивований тим, що відповідно до договору міни від 27.10.2016 р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, останні здійснили обмін нерухомого майна, а саме: позивач, який був власником 3/4 частин житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,0996 га, що розташована за цією ж адресою, на підставі вказаного договору набув у власність квартиру АДРЕСА_1, а відповідач відповідно набув у власність майно, яке належало позивачу. Пунктом 11 договору було передбачено, що позивач та відповідач зобов'язалися звільнити приміщення, які вони обміняли у строк до 14.11.2016 р., а також знятися з реєстраційного обліку за вказаними адресами. Але до теперішнього часу ОСОБА_2 з реєстраційного обліку не знявся, чим порушує права позивач щодо вільного і безперешкодного користування та розпорядження своєї власністю. Відповідач в квартирі не проживає, його особисті речі в квартирі відсутні, комунальні послуги не сплачує.

До початку судового засідання від позивача та його представника надійшли заяви, в яких вони просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що згідно договору міни від 27.10.2016 р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, останні здійснили обмін нерухомого майна, а саме: позивач, який був власником 3/4 частин житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель та споруд, що розташовані за адресою - АДРЕСА_2 та 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,0996 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована за адресою - АДРЕСА_2, на підставі вказаного договору набув у власність квартиру АДРЕСА_1, а відповідач відповідно набув у власність майно, яке належало позивачу.

На час розгляду справи позивач є власником квартири - АДРЕСА_1, право власності якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису 32153135).

Відповідно до п.11 вищевказаного Договору сторони зобов'язалися звільнити приміщення, які вони обміняли у строк до 14.11.2016 р., а також знятися з реєстраційного обліку (виписатися) до 27.11.2016 р.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що ОСОБА_2 з реєстраційного обліку не знявся, чим порушує права позивач щодо вільного і безперешкодного користування та розпорядження своєї власністю.

Згідно з актом, складеним житловим органом - ТОВ «Перший український експертний центр» від 03.10.2017 р., відповідач ОСОБА_2 фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, що додатково засвідчують сусіди.

Згідно п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

На підставі ст.346 ч.1 п.3 ЦК України право власності, складовою частиною якого відповідно до ст.319 ЦК України є право користування, відповідача на вищевказану квартиру припинено.

Право користування квартирою є похідним від права власності на неї. В зв'язку з чим з часу продажу своєї власності у відповідача не має право користування вищевказаною квартирою та підлягає визнанню таким, що втратив його, в судовому порядку.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності позивача є непорушним.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що з боку відповідача має місце порушення ним вимог ст.317 ЦК України, оскільки реєстрацією відповідача у вищевказаній квартирі порушено права позивача, як власника, щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.386 ЦК України власник може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушення свого права власності.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (п.34) роз'яснено, що власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення, із зняттям останнього з реєстрації.

Оскільки позивач є власником вищевказаної квартири, а згідно ст.321 ч.1 ЦК України ніхто не може бути обмежений в здійсненні права власності, то позивач вправі вимагати усунення перешкод в її праві власності шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку.

Стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає, що однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. В зв'язку з чим, відповідач, як колишній власник, підлягає зняттю з реєстраційного обліку у вказаній вище квартирі.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги є обґрунтованими, заснованими та законі, доводи позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв'язку з чим позов підлягає повному задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 673, 60 грн.

На підставі викладеного, ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321, 346, 386 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 224, 228, 233 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1), таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто Подільським районним судом м.Києва за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до районного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення, якщо їх не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова