Справа № 646/4751/17
№ провадження 2/646/1632/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03.11.2017 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Теслікової І.І., при секретарі - Біляєві М.О., за участі представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу ОСОБА_2 в особі представника за дорученням ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа- Служба у справах дітей Червонозаводського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом звернувся представник ОСОБА_2 та просив ухвалити рішення, на підставі якого позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, аліменти у розмірі 1/3 від доходу щомісяця на двох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати ухвалення рішення та до досягнення ОСОБА_5 (найстаршою дитиною) повноліття.

В обгрунтування позову представник позивача зазначив, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 10.08.2007 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 486 в Книзі реєстрації шлюбів.Під час перебування у шлюбі у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народилися діти - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження дитини серія НОМЕР_6, ідентифікаційний код НОМЕР_1) та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження дитини серія НОМЕР_7, ідентифікаційний код НОМЕР_2).Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі № 646/2511/13-ц від 15.05.2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. Визначено місце проживання дітей разом з батьком. Протягом останніх шести років ОСОБА_3 фактично не проживає та не спілкується з дітьми, не приймає жодної участі у вихованні та розвитку дітей.

Позивач - батько самостійно виховує та забезпечує дітей: забезпечує продуктами харчування, купує одяг, оплачує витрати, пов'язані з навчанням, гуртки, які відвідують діти, лікування дітей. Перешкод у спілкуванні дітей з матір'ю не має, проте відповідачка не виявляє інтересу до життя ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

У судове засіданні представник позивача, відповідач та третя особа не з'явились, кожен окремо надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що представник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт НОМЕР_8, виданий Червонозаводським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 23 вересня 2004 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, звертається з даною позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_5, стосовно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження дитини серія НОМЕР_6, ідентифікаційний код НОМЕР_1) та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження дитини серія НОМЕР_7, ідентифікаційний код НОМЕР_2).

Під час перебування у шлюбі у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народилися діти - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження дитини серія НОМЕР_6, ідентифікаційний код НОМЕР_1) та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження дитини серія НОМЕР_7, ідентифікаційний код НОМЕР_2).

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі № 646/2511/13-ц від 15.05.2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. Визначено місце проживання дітей разом з батьком.

Під розгляду даної справи судом, ОСОБА_3 в судові засідання не з'являлася, інтерес до визначення місця проживання дітей не виявляла.

Протягом останніх шести років ОСОБА_3 фактично не проживає та не спілкується з дітьми, не приймає жодної участі у вихованні та розвитку дітей.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.10.2012 року у справі № 2035/7133/2012 ОСОБА_3 визнано такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1. Вказаним рішенням також встановлено, що ОСОБА_3 не проживає за вказаною адресою з 2011 року.

Відповідно до інформації КЗОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня № 24» малолітні діти, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебувають під наглядом фахівців закладу. Лікувальний заклад діти відвідують у супроводі батька, ОСОБА_2, та бабусі, ОСОБА_8.

Згідно з інформацією адміністрації Харківської ЗОШ № 120, де навчаються ОСОБА_5 та ОСОБА_6, батьківські збори відвідують батько та бабуся.

СпеціалістамиУправління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради спільно зі структурами, причетними до роботи з дітьми, обстежені умови проживання за адресою: АДРЕСА_1. Під час обстеження встановлено, що дітей забезпечено усім необхідним для нормального відпочинку та навчання.

Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надало суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3.

Мати дітей, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_5, ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей, не піклується про стан їх здоров'я, не цікавиться навчанням.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім*ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров*я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.): «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Аналізуючи вищенаведені обставини, встановлено, що відповідач не виконує свої обов'язки по вихованню своєї дитини, тому має бути позбавлена батьківських прав.

За місцем проживання батька, ОСОБА_2 створені необхідні умови для проживання малолітньої дитини.

Крім того, згідно з ч.2 ст.193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.

Згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 % заробітної плати боржника.

Суд даючи оцінку вищезазначеним обставинам, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задовольняє їх у повному обсязі.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У зв'язку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідача, з нього на підставі вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного і керуючись т..ст. 3, 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 208-210, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 63 ЦК України, т..ст. 164, 165, 166, 180, 181, 183, 191, 243, 244, 247 СК України, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, іпн НОМЕР_5, батьківських прав відносно малолітніх дітей- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, іпн НОМЕР_5, аліменти на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 іпн НОМЕР_4, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 від доходу на двох дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати ухвалення рішення та до досягнення ОСОБА_5 повноліття, щомісячно.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, іпн НОМЕР_5, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 іпн НОМЕР_4, судовий збір в сумі 640,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.І.Теслікова