Справа № 740/4646/16-ц Провадження № 22-ц/795/548/2017 Головуючий у I інстанції -Олійник В. П. Доповідач - Губар В. С.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів - Кузюри Л.В., Онищенко О.І.

із секретарем судового засідання - Шевченко М.О.

за участю: відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції та визначити аліменти у розмірі 1/12 частки його заробітку, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права.

Оскаржуваним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 січня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на навчання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/5 частин доходу щомісяця, починаючи з 12 грудня 2016 року і до ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визначено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі платежу за один місяць.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Відповідач вказує, що дочка проживає окремо від батьків в м. Києві, працевлаштована. Зазначає, що він утримує спільного з позивачем сина, добровільно перераховує грошові кошти на банківську карту доньки, а той час як позивач ніде не працює, живе на кошти, які він сплачує на утримання сина. Також звертає увагу, що з 24.11.2016 року він звільнений з роботи, перебуває на обліку в центрі зайнятості, тому згоден сплачувати аліменти на утримання дочки на час її навчання в розмірі 1/12 частини свого доходу.

В апеляційному суді ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Пояснив, що наразі він працює у ТОВ „Носівка-Агро",, на посаді тракториста-машиніста, але не повинен сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки його дружина також зобов»язана утримувати доньку, яка навчається, проте свої обов»язки позивач не виконує та не бажає працевлаштовуватись.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Частиною 1 статті 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.199 СК України повинен надавати матеріальну допомогу своїй дочці ОСОБА_3 на період її навчання.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3).

Згідно договору про надання освітніх послуг від 12.08.2016 року № 114 ОСОБА_3 з 01 вересня 2016 року по 30.06.2019 року навчається за денною формою навчання в Національній академії керівних кадрів культури і мистецтв на факультеті „менеджмент соціокультурної діяльності" (а.с.19).

Таким чином, право повнолітньої ОСОБА_3, яка навчається, на матеріальну допомогу гарантоване їй законом, адже їй ще нема 23 років і вона потребує матеріальної допомоги.

Відповідач не доведено суду першої інстанції і не надано апеляційному суду ніяких доказів, які б підтвердили, що позивач такої допомоги на час навчання не потребує.

При розгляді справи в суді першої інстанції відповідач повідомив, що він є працездатною особою та працює у ТОВ „Носівка-Агро", його заробіток становить від 10 000 до 15 000 грн. Відповідач також сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач проживає окремо та участі в матеріальному утриманні своєї дочки ОСОБА_3 не приймає.

Навчання є платним, оплата складає 12900 грн. на рік (а.с.12). Крім того, ОСОБА_3 проживає в гуртожитку, вартість проживання становить 330 грн. на місяць (а.с.10).

Відповідно до вимог ст. 199 СК, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Зазначена норма закону передбачає обов'язок батьків надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині саме у зв'язку з її навчанням, в т.ч. враховуючи не тільки оплату за навчання та проїзд до навчального закладу, а й вартість підручників, витрати для забезпечення побутових умов.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і )або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього кодексу.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Перевіряючи доводи відповідача, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив всі обставини справи, правильно застосував норми матеріального і процесуального права та дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/5 частини всіх видів доходів, адже саме такий розмір буде відповідати як потребам ОСОБА_3, так і можливостям її батька.

Суд першої інстанції у повному обсязі дослідив надані відповідачем документи, що підтверджують його матеріальний стан, склад його сім'ї і ці обставини були враховані судом при вирішенні питання про можливість надання відповідачем матеріальної допомоги повнолітній дочці у зв'язку з її навчанням та при визначенні розміру аліментів.

Посилання відповідача на те, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу дочці на період навчання у визначеному судом розмірі та те, що дочка працює і отримує власний дохід, не можуть бути взяті до уваги, оскільки ОСОБА_3 навчається на платній основі в навчальному закладі, який віддалений від її основного місця проживання, що вимагає додаткових коштів для необхідного харчування, поїздок додому, придбання одягу, засобів гігієни та інше, тобто потребує коштів для забезпечення своїх матеріальних та побутових потреб на належному рівні.

Відповідачем не доведено суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду ніяких доказів про те, що позивач не надає дочці матеріальну допомогу для отримання освіти.

Перевіряючи оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено таких порушень матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору або передбачені процесуальним законом як безумовні підстави для скасування судового рішення, яке є законним і обґрунтованим та правильним по суті.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: