Справа № 738/2218/16-ц
№ провадження 2/738/111/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області в складі

головуючої судді Сова Т.Г.

секретаря Бреус Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мена Чернігівської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Менського району Чернігівської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Семенівської сільської ради Менського району Чернігівської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Мотивувала позивач свій позов тим, що 28 травня 1999 року помер батько позивача ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина, яку фактично прийняла дружина спадкодавця ОСОБА_5 19 вересня 2015 року померла ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані по вул. Шевченка (Радянська), 18 в с. Семенівка, Менського району Чернігівської області та інше майно. Спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно є позивач. Фактично прийнявши спадщину, позивач звернулася до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В звязку з цим, позивач звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Шевченка (Радянська), 18 в с. Семенівка, Менського району Чернігівської області.

Позивач в судове засідання не зявилася, просила справу розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача Семенівської сільської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про розгляд справи тільки з їх участю не надходило.

За таких обставин, справу можливо розглянути без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як встановлено в судовому засіданні, 28 травня 1999 в с. Семенівка Менського району помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 057321, виданого виконкомом Семенівської сільської ради Менського району Чернігівської області 28 травня 1999 року (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, спадкоємцем першої черги за законом на яку була дружина ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.8), яка в установлений законом термін звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на: земельну частку (пай), грошові заощадження та право на майнову частку (пай), що підтверджується матеріалами спадкової справи № 504/2000, що була заведена Менською районною державною нотаріальною конторою до майна ОСОБА_4, померлого 28 травня 1999 року.

19 вересня 2015 року в с. Семенівка Менського району Чернігівської області померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 258744, виданого виконкомом Семенівської сільської ради Менського району Чернігівської області 21 вересня 2015 року (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, спадкоємцями якої першої черги за законом є діти: позивач ОСОБА_1, та відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 прийняла спадщину і як слідує із матеріалів спадкової справи, в установлений законом термін звернувся до Менської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,5029 га та на земельні ділянку площею 1,4983 га. У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить наявна в матеріалах справи постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2787/02-31 від 02.12.2016 (а.с.39).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в установлений законом термін не звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, чим пропустили строк звернення, будь яких претензій з даного приводу в суді не заявили.

Згідно із законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" кожна сільська рада вела за встановленими формами по господарські книги (ст. 13 даного закону).

Відповідно до виписки з погосподарської книги № 4 за 1991 1995 роки, виданої Семенівською сільською радою Менського району Чернігівської області зазначено, що згідно по господарського обліку станом на 15.04.1991, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Семенівка по вул. Шевченка (колишня Радянська), 18, мав статус колгоспного двору, головою колгоспного двору був ОСОБА_4, членами колгоспного двору були: дружина ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_1. Станом на 15 квітня 1991 року дане домоволодіння мало статус «колгоспний двір».

Згідно п. 6 (а) постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військові службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Таким чином, право власності на майно колгоспного двору, що розташоване в с. Семенівка Менського району Чернігівської області по вул. Шевченка (колишня Радянська), 18 збереглось за ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1, в рівних частках, по 1/3 частині кожному.

Встановлено, що будівництво будинку та надвірних споруд було завершено до набрання чинності Цивільним кодексом в редакції 2003 року. Тому враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для врегулювання даного спору слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1922 року. У даному кодексі відсутні положення щодо обовязкової державної реєстрації новозбудованого домогосподарства та положення, які б регулювали відносини повязані з колгоспними дворами.

Оскільки у судове засідання надана довідка відповідно до якої житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Семенівка по вул. Шевченка (колишня Радянська), 18, був господарським двором станом на 15 квітня 1991 року, то відносини мають регулюватися положеннями Цивільного кодексу Української радянської соціалістичної республіки у редакції 1963 року (далі ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року зазначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради.

З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства.

Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до довідки № 107 виданої КП «Чернігівське МБТІ Чернігівської обласної ради» від 28.11.2016 слідує, що станом на 31.12.2012 право власності на домоволодіння за адресою: вул. Шевченка (колишня Радянська), 18 в с. Семенівка, Менського району, Чернігівської області не зареєстровано (а.с.13).

Технічний паспорт на житловий будинок № 18 по вул. Шевченка в с. Семенівка Менського району Чернігівської області виготовлено 24.11.2016 (а.с.14-18).

Згідно із звітом про оцінку майна житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: с. Семенівка, вул. Шевченка, 18, Менського району, Чернігівської області має загальну вартість 20937 рн. 00 коп. (а.с.19-38).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 392, 1268, 1269, 1297 ЦК України, ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Постановою Пленуму ВСУ №7 від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок", ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст. ст. 31, 57, 213 - 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Менського району Чернігівської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове нерухоме майно за законом, що відкрилось після смерті спадкодавця матері ОСОБА_5, померлої 19 вересня 2015 року, на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані в с. Семенівка, Менського району, Чернігівської області по вул. Шевченка, 18, загальною вартістю 20937 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Г. Сова