У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Ковальчук Н.М.,Боймиструка С.В.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційу скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 31 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товарситва "Сбербанк" про визнання недійсними умови договору, що обмежують права споживача

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 31 січня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товарситва "Сбербанк" про визнання недійсними умови договору, що обмежують права споживача відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на його незаконність, оскільки воно постановлено з порушенням норм матеріального права.

Просить рішення суду в скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Із матеріфалів справи вбачається, що укладаючи договір на відкриття та обслуговування поточного мультивалютного рахунку від 23 березня 2015 року, позивач свідомо погодився з Умовами банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії» затвердженні правлінням Багку 16.01.2012 року (з наступними змінами) в тому числі з положеннями п.9.2 підрозділу 9 розділу 1, які є невід'ємною частиною договору.

Наказом № 331 від 05.12.2016 р. було внесено зміни до Умов банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Сбербанк» та визначено, що нова редакція діє з 13.12.2016 року. Змінами внесено і оскаржуваний пункт 6.16 підрозділу 6 «Відповідальність сторін» розділу 1 Умов банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Сбербанк», який передбачає, що у разі порушення Банком виконання грошового зобов'язання в розумінні ст. 625 Цивільного кодексу України, Банк на вимогу Клієнта сплачує 0,001 (нуль цілих одна тисячна) процентів річних від простроченої суми.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач покликався на те що вказаний пункт Умов суперечить Закону України «Про захист права споживачів», оскільки обмежує його права як споживача, а також суперечить цілям укладеного ним договору.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 цього Закону, можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі №6-40цс13 висловлена правова позиція з приводу того, що, аналізуючи норму ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

З огляду на викладене вище, позивач не довів належними та допустимими доказами одночасної наявності трьох ознак, а тому не можна дійти висновку про те, що п.6.16 Умов, який позивач просить визнати недійсними, є несправедливими та обмежують його права, як споживача.

Крім того, позивачем не зазначено яким чином оспорюванний пункт Умов порушує принцип добросовісності, в чому полягає істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків сторін і в чому полягає завдання шкоди.

Отже, на підставі поданих сторонами належних доказів, (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутності правових підстав для задоволення позову.

Крім того, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 проте, що суд не застосував ст..19 Закону України «Про захист прав споживачів» так як внесені зміни до пункту 6.16 Умов свідчить про нечесну підприємницьку діяльність відповідача не заслуговують на увагу, оскільки позовних вимог про визнання недійсним умов договору з цих підстав не заявляв.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 31 січня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: