Справа № 462/6556/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/5300/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2, представника ОСОБА_3,

представника ПАТ «Львівобленерго» Строгуш - Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 січня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «Львівобенерго» в особі Залізничного відділу електропостачання Львівського міського відділення електропостачання звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про стягнення 1874,97 грн. вартості не облікованої електричної енергії в наслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення та 1378,00 грн. судового збору.

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Львівобенерго» 1874, 97 грн. вартості не облікованої електричної енергії. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Львівобенерго» 1378,00 грн. судового збору.

Заочне рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_9,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що доказами вини відповідачів по справі позивач вважає акти про порушення правил користування електричною енергією, які долучені позивачем до матеріалів справи, які апелянт вважає неналежно оформленими. Так, акт про порушення № 05149 від 28 квітня 2014 року складений у присутності ОСОБА_10 і розглянутий 23 травня 2014 року без його участі і перевірки цієї особи, акт про порушення № 5932 від 24 грудня 2015 року складений у присутності ОСОБА_11, однак ні ОСОБА_10, ні ОСОБА_2 до участі у справі, як відповідачі, позивачем не залучалися. Крім цього, апелянт просить взяти до уваги, що сім'я відповідачки ОСОБА_2, складається з інвалідів 1-ї та 2-ї групи з дитинства і згідно рішення виконкому Львівської обласної ради народних депутатів № 14 від 28 січня 1992 року звільняються повністю від сплати за спожиту електроенергію. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ПАТ «Львівобленерго» - Строгуш Л.Р. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до частини першої ст.3 ЦПК України, частини першої ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходи з того, що відповідачі порушили ПКЕЕН, безобліково споживали електричну енергію, чим завдали позивачу майнову шкоду, яку добровільно не відшкодовують, і тому така підлягає стягненню в судовому порядку.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема, є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики, споживання енергії без приладів обліку, пошкодження приладів обліку, порушення правил користування електричною енергією та інше.

Частина 4 ст. 26 згаданого Закону передбачає, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил.

Згідно з п.п. 48, 53 Правил користування електричною енергією для населення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999року № 1357, споживач несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією, в тому числі за споживання електричної енергії без приладів обліку. В разі порушення споживачем ПКЕЕН представником енергопостачальника складається акт, на підставі якого визначається величина збитків завданих йому протиправними діями споживача. При відмові споживача відшкодувати збитки енергопостачальник звертається до суду.

З аналізу вищевказаних нормативних актів слідує, що відшкодування шкоди є належним способом захисту в разі здійснення позадоговірного цивільного правопорушення, наприклад позаоблікового використання електричної енергії.

Відповідно до п.53 Правил користування електричною енергією, затвердженого постановою КМ України від 26.07.1999 року №1357, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі, фактів розкрадання електричної енергії складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Енергопостачальник повідомляє споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час та дату. Акт про порушення цих Правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживача про час і дату засідання комісії. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописку, що в квартирі АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані відповідачі у справі, а саме, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7.

З долучених до матеріалів справи копій посвідчень вбачається, що ОСОБА_5 є інвалідом 2 групи з дитинства, ОСОБА_6 є інвалідом 3 групи з дитинства, ОСОБА_7 інвалід з дитинства, страдають спадковим захворюванням «мукеполісахаридозом» (гаргоілізм), ОСОБА_2 багатодітна мати, є матір'ю дітей інвалідів з дитинства.

В довідці з місця проживання про склад сім'ї і прописку, виданій ЛКП «Богданівка» 03.10.2016 року №1253 не зазначено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_10 та ОСОБА_11.

З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2014 року, працівниками ПАТ «Львівобленерго» за адресою: АДРЕСА_1, було зафіксовано порушення ПКЕЕН, яке полягало в самовільному підключенні електроустановки до електричної мережі енергопостачальника, з порушеннями схеми обліку, а саме: підключено електроустановку споживача із запобіжних колодок, встановлених до приладу обліку, про що був складений акт про порушення № 05140, який було надано для ознайомлення споживачу ОСОБА_10, який від підпису відмовився.

Крім цього, 24.12.2015 року, працівниками ПАТ «Львівобленерго» за адресою: АДРЕСА_1, було зафіксовано порушення ПКЕЕН, яке полягало в самовільному підключенні електроустановки до електричної мережі, з порушеннями схеми обліку, а саме: прилад обліку відсутній, про що був складений акт про порушення № 05932, який було надано для ознайомлення споживачу ОСОБА_11, яка від підпису відмовилася.

З вищезазначених даних актів вбачається, що такі складені на споживачів ОСОБА_10 та ОСОБА_11, разом з тим як вбачається довідки з місця проживання про склад сім»ї і прописку, ні ОСОБА_10, ні ОСОБА_11 не значаться зареєстрованими у квартирі АДРЕСА_1.

Позивачем, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не доведено належними та допустимими докази, що такі споживачі, як ОСОБА_10 чи ОСОБА_11 проживають у квартирі АДРЕСА_1 без реєстрації.

Разом з тим, як вбачається з п.53 Правил користування електричною енергією для населення, Акт про порушення ПКЕЕН підписується саме споживачем, один примірник акту вручається саме споживачу, саме споживач має право внести до акта свої зауваження, і уразі саме відмови споживача в акті робиться позначка про відмову. Крім цього, енергопостачальник саме споживача повідомляє про засідання комісії з розгляду актів, і саме споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, який задовольняючи позов, вважав вищезгадані Акти про порушення ПКЕЕН № 05140 від 28.04.2014 року та №05932 від 24.12.2015 року, належними та допустимими доказами на підтвердження порушення відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7 Правил користування електричною енергією для населення, які зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1, і щодо яких (жодного із них) Акт про порушення ПКЕЕН позивачем не складався.

Акти про порушення ПКЕЕН № 05140 від 28.04.2014 року та №05932 від 24.12.2015 року не є належними та допустимими доказами на підтвердження порушення відповідачами ПКЕЕН, оскільки такі складені на споживачів ОСОБА_10 та ОСОБА_2, які не є споживачами електроенергії у квартирі АДРЕСА_1.

На думку колегії суддів не є належним та допустимим доказом протокол № 05140 від 23.05.2014 року засідання комісії по розгляду акту № 05140 від 28.04.2014 року, згідно з яким розмір шкоди, завданої позивачу, складає 49.69 грн., оскільки у ньому зазначено, що Акт про порушення ПКЕЕН №05140 від 28.04.2014 року розглядався у присутності споживача ОСОБА_10, з допискою, що такий «не з'явився».

На думку колегії суддів не є належним та допустимим доказом і протокол № 05932 від 22.01.2016 року засідання комісії по розгляду акту № 05932 від 24.12.2015 року, яким підтверджується розмір шкоди, завданої позивачу у розмірі 1825.28 грн., у якому зазначено, що споживач не з'явився, оскільки ОСОБА_11, яка зазначена, як споживач в Акті про порушення ПКЕЕН №05932 від 24.12.2015 року, не є споживачем послуг з електропостачання у квартирі АДРЕСА_1.

Не є належними та допустимими доказами на підтвердження повідомлення відповідачів про розгляд Актів про порушення ПКЕЕН, складених 28.04.2014 року та 24.12.2015 року, направлення ОСОБА_10 та ОСОБА_2 виклику їх на засідання комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕН, які відбувалися 23.05.2014 року та 22.01.2016 року, оскільки в квитанціях поштового відділення від 28.04.2014 року та від 25.12.2015 року зазначені лише прізвища без ініціалів осіб, яким такі повідомлення адресовані, що свідчить про неналежне повідомлення, а у відповідності до п.53 ПКЕЕН Акт про порушення ПКЕЕН не розглядається уразі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживача про час і дату засідання.

За вищенаведеного, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, який даючи оцінку вищезазначеним доказам, а саме, Актам про порушення ПКЕЕН №05140 від 28.04.2014 року та №05932 від 24.12.2015 року, складеним за результатами їх розгляду протоколам від 23.05.2014 року та від 22.01.2016 року, вважав їх належними та допустимими, такими, що підтверджують вчинення відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_8 користування електричною енергією для населення, які допустили без облікове споживання електричної енергії у квартирі АДРЕСА_1, оскільки такі складені з порушенням п.53 ПКЕЕН, а відтак не можуть братися судом до уваги, як доказ вчинення саме відповідачами порушень ПКЕЕН.

Колегією суддів встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення саме відповідачами ПКЕЕН, доказів на підтвердження, що саме відповідачами допущено самовільне підключення електроустановки до електричної мережі енергопостачальника, з порушеннями схеми обліку в квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення:1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи передбачені ч.1 ст. 309 ЦПК України підстави для скасування рішення суду, колегія суддів вважає, що оскаржуване заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 січня 2017 року слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ «Львівобленерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_7 відмовити.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити.

Заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 січня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ «Львівобленерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_7 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.