Номер провадження: 22-ц/785/849/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів: Станкевича В.А.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 18 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И Л А:

16 червня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат на дитину.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували, але мають малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матірю та знаходиться на її вихованні і утриманні.

У звязку із тим, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на дитину, ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом та просила його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 частково визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів і пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_8 у розмірі 1 000 1 200 гривень на місяць, та не визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього додаткових витрат на дитину.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 18 листопада 2016 року позов задоволено частково, стягувато з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 16 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття 17 жовтня 2027 року та стягнуто додаткові витрати на дитину у розмірі 21 474 грн. 07 коп., судовий збір на користь держави судовий збір в сумі 1 102 грн. 40 коп., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_7 у розмірі 20% від доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття до 17.10.2027 року, стягнути додаткові витрати на дитину у розмірі 724,08 гривень та судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі мають малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає разом з матірю та знаходиться на її вихованні і утриманні.

Інших неповнолітніх дітей та/або непрацездатних утриманців у сторін немає, та з них не проводяться будь-які стягнення за виконавчими листами.

З травня 2016 року позивач працює в ТОВ «Полідей» на посаді директора за сумісництвом, де отримує заробітну плату, розмір якої за період з травня 2016 року по жовтень 2016 року включно склав 7 111,54 гривень.

Відповідач проходив службу у органах внутрішніх справ, але з 28.02.2016 року був звільнений за скороченням штату. З 03 березня 2016 року відповідач перебуває на обліку як безробітний в Одеському міському центрі зайнятості та отримує державну соціальну допомогу по безробіттю, загальний розмір якої за період з березня 2016 року по жовтень 2016 року включно склав 26 319,00 гривень.

У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення розміру аліментів на утримання дитини.

Місцевий суд вказав, що згідно довідки НВП Загальноосвітня школа «Престиж» від 01.06.2016р., за навчання і утримання дитини у цьому навчальному закладі ОСОБА_3 сплатила з вересня 2015р. по травень 2016 року 41 500 грн. відповідно договору №19 від 11.03.2015р. та стягнув з відповідача додаткові витрати на утримання дитини за навчання у приватній школі. Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може на підставі наступного.

Згідно ст.ст.3 та 35 Закону України «Про освіту», загальна середня освіта забезпечує всебічний розвиток дитини як особистості, її нахилів, здібностей, талантів, трудову підготовку, професійне самовизначення, формування загальнолюдської моралі, засвоєння визначеного суспільними, мовними, національно-культурними потребами обсягу знань про природу, людину, суспільство і виробництво, екологічне виховання, фізичне вдосконалення. Держава гарантує молоді право на отримання повної загальної середньої освіти і оплачує її здобуття. Держава гарантує безоплатне забезпечення підручниками, посібниками учнів загальноосвітніх навчальних закладів та педагогічних працівників у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.ч. 2,3 ст.185 СК України).

У п.п.18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006р., №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховного Суду України роз'яснив, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд у рішенні не вказав, які особливі обставини викликали необхідність навчання дитини у приватному навчальному закладі та унеможливлювали її навчання у державному та наявність згоди батька щодо перебування дитини у оплатному навчальному закладі, а також його обізнаність у вартості цього навчання.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що є підставою для зміни рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,313,316,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 18 листопада 2016 року в частині стягнення додаткових витрат на навчання у розмірі 21 474,07 гривень скасувати та у задоволенні цієї частини позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак воно може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_9

ОСОБА_2