Провадження № 2/161/535/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

представників третіх осіб ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_11, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, ОСОБА_6, Луцька міська рада, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_12, Служба у справах дітей Луцької міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

20.12.2016 позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Вимоги позову мотивував тим, що він є наймачем квартири АДРЕСА_1. Крім нього, в квартирі зареєстрована відповідач у справі та її неповнолітні діти ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_11 В 2014 році відповідач ОСОБА_4 змінила місце проживання, переїхала в с. Омельне Ківерцівського району разом з сином ОСОБА_13, старшого сина ОСОБА_14 до себе на проживання забрав його батько ОСОБА_7 В 2015 році відповідач народила меншого сина ОСОБА_15 та без згоди позивача зареєструвала його в квартирі по пр. Молоді, 6. Оскільки відповідач тривалий час без поважних причин не проживає в квартирі позивача, фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своїми дітьми, витрат по утриманню квартири не несе, комунальні послуги не оплачує, вважає, що відповідач втратила право користування квартирою № 26 по пр. Молоді, 6 в м. Луцьку. А тому, на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України просив визнати ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей такими, що втратили право на користування вищевказаним житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 вимоги позову підтримали з викладених у позовній заяві підстав, та просили позов задовольнити. Суду додатково пояснили, що відповідач добровільно змінила місце проживання, переїхала жити до свого другого чоловіка в с. Омельне. В квартирі проживають його син і невістка.

Треті особи на стороні позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6 вимоги позову підтримали.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги позову не визнала. Суду пояснила, що періодично проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2. За місцем реєстрації не проживає з грудня 2014, оскільки її змусили переїхати з даної квартири, «культурно попросили». В квартирі поміняли замки. Ніхто не дає ключів від квартири. Іншого житла немає. Проживає в с. Омельне в бабиній хаті. Там же проживає і позивач її батько ОСОБА_2, в квартирі в Луцьку він не живе. В тій хаті дітей приписати не може, бо хата не оформлена. В хату до чоловіка теж не може дітей приписати. Баба померла. Кому дістанеться її хата не відомо. У баби троє дітей. Планує повернутися в Луцьк і жити в квартирі як середній син піде в школу.

Третя особа ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, старший син проживає з ним. Можливості зареєструвати дітей за місцем свого проживання він не має. Він проживає в маминій квартирі по пр. Соборності в м. Луцьку, квартира не приватизована, окрім того там зареєстровано 11 людей.

Представник Луцької міської ради в судовому засіданні при розгляді справи покладався на розсуд суду.

Представник служби у справах дітей Луцької міської ради в судовому засіданні зазначив, що відповідач набула право користування квартирою на законних підставах як член сімї, діти зареєстровані за місцем проживання матері теж правомірно. Оскільки, іншого житла у відповідача немає, право власності на квартиру не зареєстроване, а неповнолітніх дітей зареєструвати за іншою адресою можливості немає, позбавлення їх права користування житлом буде порушувати права дітей. Просила в задоволенні позову слід відмовити.

Заслухавши доводи позивача та його представника, заперечення відповідача, пояснення третіх осіб та представників третіх осіб, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Як вбачається з копії поквартирної карточки (а.с. 4), наймачем квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2, квартира двохкімнатна, не приватизована. В квартирі за даною адресою зареєстроване також місце проживання його доньки -- відповідача у справі ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей, і відповідно внуків позивача -- ОСОБА_10, ОСОБА_7, та ОСОБА_11 Крім того, в квартирі зареєстровані син і невістка позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося учасниками процесу, що сторони перебувають у родинних відносинах, а саме: відповідач у справі є донькою позивача, а діти відповідачки доводяться внуками позивачу. Відповідач проживала в квартирі і була там зареєстрована від народження, її неповнолітні діти після народження були зареєстровані за місцем реєстрації матері.

Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За змістом наведених вище норм закону, особа може бути визнана судом такою, що втратила право користування жилим приміщенням у випадку її відсутності понад шість місяців без поважних на це причин та за умови, що вона повністю втратила інтерес до займаного нею житла.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_4 та її діти фактично в квартирі не проживають.

Старший син відповідача ОСОБА_10 фактично проживає в м. Луцьку зі своїм батьком, першим чоловіком відповідача ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_4 з двома дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_11 фактично проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3, в будинку по вул. Центральна, 83, який, як вбачається з повідомлення Омельненської сільської ради від 13.03.2017 №42/01.14/2-17 (а.с.55), належить матері позивача і бабі відповідача ОСОБА_16

Разом з тим, відповідно до довідки Омельненської сільської ради про склад сімї та проживання №158 від 13.03.2017, в цьому ж будинку проживає і позивач з дружиною, батьки відповідача.

Даний факт не заперечувався стороною позивача в судовому засіданні.

З пояснень в судовому засіданні сторін вбачається, що ОСОБА_16 померла в березні 2017 року. Спадкові права не оформлені.

Відповідно до положень статей 141 та 160 Сімейного кодексу України місце проживання неповнолітньої дитини реєструється за місцем проживання одного з батьків, за згодою обох батьків, які мають рівні права та обовязки щодо дитини.

Відповідно до ст. ст. 8, 18 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Діти -- члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Оскільки відповідач та її діти були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_4 як члени сімї наймача, то вони мають право користуватися цим житлом нарівні з позивачем.

Вимогу про визнання відповідача та її дітей такими, що втратили право користування жилим приміщенням, позивач мотивує тим, що відповідач змінила місце проживання, проживає в селі, наміру повернутися в житло не виявляє, тривалий час фактично не користується житлом, всі свої особисті речі та речі дітей забрала, оплати комунальних послуг не проводить.

Факт не проживання в спірній квартирі з грудня 2014 року відповідачем в судовому засіданні не заперечувався. Однак, судом встановлено, що причиною зміни місця проживання слугували відносини, які склалися між нею та іншими мешканцями квартири. Як вказувала відповідач, її «культурно попросили» залишити квартиру. А відтак, суд вважає, що відповідач вимушено, в силу певних життєвих обставин залишила квартиру.

З пояснень відповідача вбачається, що інтересу до житла вона не втратила, має намір надалі проживати за зареєстрованим місцем проживання, віддати дитину до школи в Луцьку.

Старший син відповідача ОСОБА_10 не поїхав з матірю в село, оскільки навчається в школі в м. Луцьку, а відтак залишається проживати зі своїм батьком ОСОБА_7

В судовому засіданні встановлено, що за відповідачем житло на праві власності не зареєстроване.

Тобто, судом встановлено, що вибуття відповідача з дітьми на проживання в інше місце носить вимушений і тимчасовий характер.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено відсутності відповідача в квартирі без поважних причин понад шість місяців та втрату нею інтересу до житла, в звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.27 ЦК України, ст.ст.64, 71, 72, 156 ЖК України, ст. 160 СК України, ст.ст. 7, 16, 27 Конвенції ООН про права дитини, ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_11, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, ОСОБА_6, Луцька міська рада, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_12, Служба у справах дітей Луцької міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням -- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій