Справа № 668/3250/16-ц
УХВАЛА

16 лютого 2017 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В., розглянувши матеріали цивільної справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2, про встановлення факту перебування у трудових відносинах та стягнення заборгованості по заробітній платі,

встановив:

Позивач звернувся до Суворовського районного суду м. Херсона з вказаним вище позовом, в якому просить встановити факту перебування у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_2 у період з 01.08.2015 року по 39.09.2015 року; зобовязати відповідача сплатити заборгованість по заробітній платі в розмірі 2760 грн.

Відповідно до Указу Президента України № 15/2016 від 19.01.2016 року ліквідовано Комсомольський районний суд м. Херсона, Суворовський районний суд м. Херсона, Дніпровський районний суд м. Херсона та утворено Херсонський міський суд Херсонської області, який розпочав свою процесуальну діяльність з 04.04.2016 року, вищевказану справу було передано до канцелярії Херсонського міського суду для автоматизованого розподілу.

26.04.2016 року справа надійшла в провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Рядчої Т.І.

16.02.2017 року відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ № 522/17 від 15.02.2017 року, оскільки суддя Рядча Т.І. перебуває у соціальній відпустці у звязку з вагітністю та пологами, вказана справа надійшла в провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість прийняття до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2, про встановлення факту перебування у трудових відносинах та стягнення заборгованості по заробітній платі.

Крім того, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що дана позовна заява не відповідає вимогам, передбаченим ст. 119 ЦПК України, а саме:

-відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору, в порушення зазначеної вимоги позивачем не долучено до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору.

Обовязок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обовязок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», яким визначаються правові засади справляння судового збору та звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви.

Частиною 2 цієї ж статті визначено випадки, коли судовий збір не справляється, а ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлює перелік категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору. Зазначені переліки є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом встановлення факту перебування у трудових відносинах та стягнення заборгованості по заробітній платі, що є вимогою немайнового характеру.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору із позовних заяв немайнового характеру поданої фізичною особою вираховується у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати 551,20 грн.

На момент звернення до суду з позовною заявою, а саме 23.02.2016 року позивач звільнений від сплаті судового збору лише за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі, що вимоги про встановлення факту перебування у трудових правовідносинах, то згідно з чинною редакцією статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач не звільнений від сплати судового збору. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.11.2016 року (справа № 6-1121цс16), яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене вище, позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 551, 20 за позовну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

За вказаних обставин позовна заява підлягає залишенню без руху, а позивачу необхідно надати строк для виправлення вказаного недоліку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 119-121, 122, 207 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Прийняти до розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2, про встановлення факту перебування у трудових відносинах та стягнення заборгованості по заробітній платі.

Надати позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків до наступного судового засідання, яке відбудеться 07 червня 2017 року о 11-30 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В.Прохоренко