Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/3291/17 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Шевчук А.М., Трояновської Г.С.,

секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, третя особа - ОСОБА_4, про визнання недійсним рішення та визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 27 вересня 2017 року

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, який 14.07.2017 року уточнили та просили визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Іванівської сільської ради народних депутатів Житомирського району Житомирської області від 26.03.1992 року «Про узаконення жилого будинку», яким було вирішено дозволити узаконити жилий будинок, побудований на землях Житомирського відгодівельного радгоспу в АДРЕСА_1 ОСОБА_3 Визнати ? ідеальну частину житлового будинку під літерою «А» (жилою площею 82,6 кв.м., загальною площею 137,8 кв.м.), житловий будинок під літерою «Б» (загальною площею 102,6 кв.м., жилою площею 38,4 кв.м. без самочинно збудованої прибудови Б-1), сарай під літерою «Л» (площею 45 кв.м.) і гараж під літерою «К» (площею 25,8 кв.м.), та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0670 га, які розташовано по АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_1 Визнати за ОСОБА_1, як за дружиною померлого ОСОБА_5 право власності на ? ідеальну частину житлового будинку під літерою «А» (жилою площею 82,6 кв.м., загальною площею 137,8 кв.м.) та на ? ідеальну частину наступних будівель: житлового будинку під літерою «Б» (загальною площею 102,6 кв.м., жилою площею 38,4 кв.м. без самочинно збудованої прибудови Б-1), сарая під літерою «Л» (площею 45 кв.м.) і гаража під літерою «К» (площею 25,8 кв.м.), а також на ? ідеальну частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0670 га, які розташовано по АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 від ?, що складає 1/12 ідеальну частину житлового будинку під літерою «А» (жилою площею 82,6 кв.м., загальною площею 137,8 кв.м.) та на 1/6 ідеальну частину наступних будівель: житлового будинку під літерою «Б» (загальною площею 102,6 кв.м., жилою площею 38,4 кв.м. без самочинно збудованої прибудови Б-1), сарая під літерою «Л» (площею 45 кв.м.) і гаража під літерою «К» (площею 25,8 кв.м.), а також на 1/6 ідеальної частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0670 га, які розташовано по АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 від 1/2, що складає 1/12 ідеальну частину житлового будинку під літерою «А» (жилою площею 82,6 кв.м., загальною площею 137,8 кв.м.) та на 1/6 ідеальну частину наступних будівель: житлового будинку під літерою «Б» (загальною площею 102,6 кв.м., жилою площею 38,4 кв.м. без самочинно збудованої прибудови Б-1), сарая під літерою «Л» (площею 45 кв.м.) і гаража під літерою «К» (площею 25,8 кв.м.), а також на 1/6 ідеальної частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0670 га, які розташовано за вищевказаною адресою, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 Позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони та відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5, якому на праві власності належала 1/2 частина жилого будинку та земельна ділянка за вищевказаною адресою, які було придбано подружжям у шлюбі. Будинок під літерою «Б» та господарські будівлі були побудовані за кошти і за трудовою участю подружжя і є їх сумісною власністю, а тому рішення Іванівської сільської ради про узаконення цього будинку відповідачем ОСОБА_3 є незаконним.

29.05.2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок загальною площею 157,4 кв.м., розташований по АДРЕСА_1, визначений в технічному паспорті літерою «Б», на підставі рішення виконавчого комітету Іванівської сільської ради «Про узаконення жилого будинку» від 26.03.1992 року. При цьому посилається на те, що йому на підставі вказаного рішення належить на праві власності житловий будинок, який позначений в технічному паспорті під літерою «Б» та вказане право не визнається позивачами.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 27 вересня 2017 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано ? частину жилого будинку та земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель площею 0,0670 га по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_1 Визнано за ОСОБА_1, як дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, право власності на ? частину жилого будинку по АДРЕСА_1 та на ? частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель площею 0,0670 га по АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частину жилого будинку по АДРЕСА_1 та на 1/6 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель площею 0,0670 га по АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 В решті вимог відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4612 грн. 30 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови їм у задоволенні решти позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення, про задоволення вимог у повному обсязі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилаються на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, судом не надано належної оцінки доказам наявним у матеріалах справи, внаслідок чого рішення є незаконним та необґрунтованим.

Судове рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 та відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 не оскаржується, а тому на предмет законності та обґрунтованості судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення Іванівської сільської ради народних депутатів №23 від 26.03.1992 року та про визнання права власності на житловий будинок «Б» по АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з того, що в оскаржуваному рішенні не зазначено, яку саме будівлю по АДРЕСА_1 узаконено за ОСОБА_3, доказів того, що ОСОБА_5, як власник земельної ділянки, заперечував щодо узаконення сином ОСОБА_3 вказаного будинку, позивачами суду не надано. Тому немає підстав вважати, що саме цей будинок побудований подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_1 Відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_2, оскільки він не отримав в нотаріальній конторі постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.06.1965 року, від шлюбу мають спільних дітей - ОСОБА_2, ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є дружина ОСОБА_1 та сини ОСОБА_2, ОСОБА_3, які прийняли спадщину, подавши в шестимісячний строк в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини.

30 липня 1985 року був укладений договір купівлі-продажу, згідно умов якого, ОСОБА_5 купив у ОСОБА_6 1/2 ідеальну частину житлового будинку, що знаходиться в с. Іванівка на присадибній земельній ділянці площею 0,04 га, без надвірних будівель.

Рішенням виконавчого комітету Іванівської сільської ради від 12.09.1985 року "Про надання дозволу на забудову веранди та забудову хліва" було вирішено просити виконком Житомирської районної ради народних депутатів надати дозвіл ОСОБА_5 на забудову веранди та хліва, згідно генерального плану забудови с. Іванівка.

Рішенням Житомирської районної ради народних депутатів від 17.02.1986 року № 72 "Про дозвіл громадянам району на будівництво індивідуальних жилих будинків" виконком даної ради, надав дозвіл ОСОБА_5 на земельній ділянці площею 0,04 га по АДРЕСА_1 здійснити добудову індивідуального жилого будинку та господарських будівель.

Згідно акта від 1986 року було здійснено розбивку фундаменту.

За планом забудови (а.с.175), заплановано здійснити будівництво прибудови до жилого будинку та комплекс господарських будівель, до складу якого входять: приміщення для приготування кормів, господарський навіс, сарай для зберігання палива та інвентаря та хлів.

18 грудня 1991 року приймальною комісією був складений "Акт приемки в експлуатацию законченного строительством второго жилого дома и хозяйственных построек индивидуального застройщика на межи г. Житомира на непригодных землях Житомирського откормсовхоза" на ім'я ОСОБА_5, який, в свою чергу, був затверджений рішенням Житомирської районної ради народних депутатів від 18 грудня 1991 року № 263 "Про визнання громадян забудовниками", яким ОСОБА_5, що проживає на землях відгодівельного господарства по АДРЕСА_1 було визнано забудовником.

Тому на підставі вказаного рішення з матеріалів інвентаризації будівлі під літерою "Б" - "поетажний план на будівництво "Б" по АДРЕСА_1" від 15.04.1992 року та з "генерального плану будівництва по АДРЕСА_1" (а.с. 179-180) були виключені відомості про будівлю "Б", про те, що цей будинок є самочинним будівництвом.

Між тим, рішенням виконавчого комітету Іванівської сільської ради народних депутатів №23 від 26 березня 1992 року ОСОБА_3 дозволено узаконити жилий будинок побудований на землях Житомирського відгодівельного радгоспу в АДРЕСА_1.

16 вересня 1993 року згідно протоколу № 12 засідання міської міжвідомчої архітектурно-будівельної комісії міськвиконкому ОСОБА_5 було дозволено побудувати сарай по АДРЕСА_1 розмірами 4,5 м х 10 м.

Рішенням 6-ої сесії Іванівської сільської ради народних депутатів від 09 липня 1991 року закріплено за ОСОБА_5 земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства у довічне успадковуване володіння площею 0,005 га по АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва №104 на право особистої власності на жилий будинок від 03.11.1992 року, виданого на підставі рішення виконкому Богунської районної ради народних депутатів №188 від 21.10.1992 року, ОСОБА_5 на праві власності належала 1/2 частина жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

22.12.1999 року домоволодіння АДРЕСА_1 перейменовано в домоволодіння АДРЕСА_1.

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 29.12.2000 року ОСОБА_5 на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0670 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року у справі № 6-54цс12, яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Згідно з пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, зведені до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до пунктів 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у приватній власності громадян можуть перебувати жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах. Право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва (втратила чинність). Тобто до 05 серпня 1992 року не була передбачена процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребується введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року»).

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема, для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30 липня 2012 року № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»).

29 квітня 2013 року набрав чинності наказ Міністерства регіонального розвитку та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95, яким затверджено новий порядок спрощеної процедури прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, а також регламентовано процедуру проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж. Згідно з підпунктом 3.1 вказаного порядку індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, збудовані до 05 серпня 1992 року, прийняттю в експлуатацію не підлягають і можуть бути зареєстровані як об'єкти права власності на підставі технічного паспорту.

Державна реєстраційна служба України своїм листом від 12 березня 2013 року № 95-06-15-13 роз'яснила, що при проведенні державної реєстрації прав із видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05 серпня 1992 року, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Встановлено, що ОСОБА_5 був виданий технічний паспорт в якому зазначений, як житловий будинок літ.«А», так і житловий будинок літ.«Б».

Таким чином, колегія суддів вважає, що наведені обставини справи свідчать, що в період перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_1 у шлюбі, ними було збудований об'єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок літ «Б»( без самочинно збудованої прибудови Б-1).

Виконавчий комітет Іванівської сільської ради народних депутатів Житомирського району прийнявши 26 березня 1992 року рішення №23 про надання дозволу на узаконення житлового будинку, побудованого на землях Житомирського відгодівельного радгоспу в АДРЕСА_1 ОСОБА_3, перевищив надані йому державою повноваження та порушив право власності ОСОБА_1, а тому оспорюване рішення виконавчого комітету підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КЗпШС України (який діяв на момент придбання спірного будинку), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

За ч.1 ст. 28 КЗпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Встановивши, що спірний будинок збудований під час перебування подружжя ОСОБА_5 у шлюбі, тобто він є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, рівність часток подружжя у майні, а також ту обставину, що ніяких домовленостей про розмір часток у спільному майні між співвласниками не було, тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку будинку під літ. «Б» (без самочинно збудованої прибудови Б-1) з господарськими будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1, як визначення частки у праві спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи, що ОСОБА_5 за життя також набув речове право на іншу 1/2 частку в цьому ж нерухомому майні, то саме ця частка є спадковою.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив.

Факт прийняття спадщини ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується копією спадкової справи № 150/2015, заведеної після смерті ОСОБА_5

Постановою державного нотаріуса Другої житомирської державної нотаріальної контори від 22.12.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5

Оскільки, як встановлено в ході судового розгляду, померлому ОСОБА_5, як одному із подружжя належала 1/2 частка будинку під літ. «Б» (без самочинно збудованої прибудови Б-1) з господарськими будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1, то вона є спадковим майном і підлягає спадкуванню за законом. Відтак, кожному із спадкоємців належить 1/6 частка будинку ( 1/2 : 3 = 1/6 ) після смерті ОСОБА_5

З огляду на наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/6 частину вказаного будинку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 підлягають задоволенню.

Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_7 з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_5, він в шестимісячний строк прийняв спадщину після його смерті та постановою державного нотаріуса Другої житомирської державної нотаріальної контори від 02 листопада 2017 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті ОСОБА_5

Тому за ОСОБА_2 необхідно визнати право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5, а саме на 1/12 частину житлового будинку літ. «А»., на 1/6 частину житлового будинку літ. «Б» з господарськими будівлями, сарай «Л», гараж «К» та на 1/6 частину земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1.

За наведених обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення їх вимог.

Керуючись ст.ст209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 27 вересня 2017 року в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Іванівської сільської ради народних депутатів Житомирського району Житомирської області від 26 березня 1992 року «Про узаконення жилого будинку», яким було вирішено дозволити узаконити жилий будинок побудований на землях Житомирського відгодівельного радгоспу в АДРЕСА_1 ОСОБА_3.

Визнати житловий будинок під літерою «Б» (без самочинно збудованої прибудови Б-1), сарай «Л», гараж «К», що розташовані по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1, як дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, право власності на ? частину житлового будинку під літерою «Б» (без самочинно збудованої прибудови Б-1), до складу якого входять веранда №1 площею 2,8 кв.м., коридор №1-1 площею 3,3 кв.м., кухня №1-2 площею 7,5 кв.м., кімната №1-3 площею 8 кв.м., кімната №1-4 площею 9,8 кв.м., кладова №1-5 площею 17,5 кв.м., топкова №1-6 площею 8,7 кв.м., кімната №2-6 площею 20,6 кв.м., гараж №2-8 площею 24,4 кв.м., та на ? частину сараю «Л» площею 45 кв.м., гаражу «К» площею 25,8 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину житлового будинку під літерою «Б» (без самочинно збудованої прибудови Б-1), до складу якого входять веранда №1 площею 2,8 кв.м., коридор №1-1 площею 3,3 кв.м., кухня №1-2 площею 7,5 кв.м., кімната №1-3 площею 8 кв.м., кімната №1-4 площею 9,8 кв.м., кладова №1-5 площею 17,5 кв.м., топкова №1-6 площею 8,7 кв.м., кімната №2-6 площею 20,6 кв.м., гараж №2-8 площею 24,4 кв.м., та на 1/6 частину сараю «Л» площею 45 кв.м., гаражу «К» площею 25,8 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частину жилого будинку літ.«А» загальною площею 137,8 кв.м., жилою площею 82,6 кв.м. по АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку під літерою «Б» (без самочинно збудованої прибудови Б-1), до складу якого входять веранда №1 площею 2,8 кв.м., коридор №1-1 площею 3,3 кв.м., кухня №1-2 площею 7,5 кв.м., кімната №1-3 площею 8 кв.м., кімната №1-4 площею 9,8 кв.м., кладова №1-5 площею 17,5 кв.м., топкова №1-6 площею 8,7 кв.м., кімната №2-6 площею 20,6 кв.м., гараж №2-8 площею 24,4 кв.м., та на 1/6 частину сараю «Л» площею 45 кв.м., гаражу «К» площею 25,8 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель площею 0,0670 га по АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий

Судді