Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1431/17

Номер провадження: 2/511/629/17

20 листопада 2017 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Ільяшук А. В.,

секретаря Непомнящої О.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2

представника третьої особи - Самсій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Роздільнянської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, в якій просить позбавити відповідача, батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо сина та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання заяви, до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, який діяв на підставі довіреності від 29.08.20016 року (а.с. 6) позовні вимоги підтримали в повному обсязі. ОСОБА_7, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, суду пояснила, що два роки, у 2008-2010 роках, сумісно проживала без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 Від спільного життя мають неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З березня 2011 року відповідач пішов з сім`ї та з чого часу з сином не спілкується взагалі, участі у вихованні дитини не приймає, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Відповідач працює, має стабільний заробіток, а тому має змогу допомагати сину. Тому просить задовольнити позов, позбавити відповідача батьківських прав, відносно сина, так як останній ухиляється від участі у його вихованні та забезпеченні та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання заяви, до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи сповіщен належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" № 18 (5887) від 14 листопада 2017 року (а.с.55).Будь-яких заяв, пояснень чи заперечень на спростування доводів викладених в позовній заяві, до суду не надіслав.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Роздільнянської РДА - Самсій О.В., яка діяла на підставі довіреності від 22.08.2017 року в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_1, щодо позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, суду пояснила, що за заявою ОСОБА_1 нею проведено обстеження житлово-побутових умов мешкання позивача разом з сином по АДРЕСА_2, та встановлено, що умови проживання дитини добрі, дитина проживає з матір'ю, батько дитини більше п'яти років з сином не спілкується та не допомагає йому, про що складено акт від 02.11.2016 року. Служба у справах дітей Роздільнянської РДА направляла доручення Овідіопольській РДА для отримання пояснень від ОСОБА_4, який мешкає на орендованій квартирі у Овідіопольському районі та отримали відповідь, що працівники Овідіопольської РДА спілкувалися з ОСОБА_4 у телефонному режимі, заперечень щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, 2010 року народження, він не надав та обіцяв прибути для надання письмових пояснень до служби у справах дітей 27.02.2017 року, але цього не зробив. Роздільнянська РДА відмовила ОСОБА_1 у наданні висновку про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав за її заявою у звязку із відсутністю необхідного пакету документів та рекомендувала звернутися з позовом до суду.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» , ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.51 Конституції України обов'язок кожного громадянина України піклуватися про дітей.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини , яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя , приймаючи до уваги права та обов'язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи.

За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

За приписами п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Судом встановлено, що відповідач по справі, ОСОБА_4, є батьком неповнолітнього - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3, виданого 18.01.2011 року Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №38. (а.с.9)

Перелік обов'язків батьків по вихованню дитини викладений в ст.150, 151, 153-156 СК України.

Однак батько - ОСОБА_4 не виконує свої батьківські обов'язки по вихованню свого сина, який в силу свого малолітнього віку потребує посиленої уваги, піклування та матеріальних затрат.

Згідно довідки Виноградарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області №429 від 17.06.2016 року неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 (а.с.10).

Батько неповнолітнього ОСОБА_5 з дитиною не проживає, місце його перебування з 2011 року невідомо. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований в місті Житомирі, фактично проживає у Овідіопольському районі Одеської області в орендованому житлі, працює у місті Одесі.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 02.11.2016 року, складеного за участю провідного спеціаліста Роздільнянської міської ради та представника служби у справах дітей, під час обстеження місця проживання ОСОБА_1 за адресою - АДРЕСА_2 (зйомна квартира), син має всі необхідні речі для розвитку дитини. За свідченням ОСОБА_1 батько дитини останній раз бачив у 2011 році, матеріально не допомагає та не цікавиться розвитком сина.(а.с.11)

Згідно письмових пояснень сусідів позивача ОСОБА_8 та ОСОБА_9 встановлено, що батько неповнолітнього - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ніколи не з'являється за адресою проживання сина. (а.с.12,13).

ОСОБА_8 допитана судом у якості свідка підтвердила свої письмові пояснення та зазначила, що ніколи не бачила батька дитини, хоч спілкується з позивачем достатньо тривалий час. Батько не відвів дитину до школи, не приходить до нього на дні народження, не надає фінансову допомогу на утримання сина. Дитиною опікується та дбає про нього лише мати - позивач по справі.

Також судом встановлено, що Роздільнянською РДА, як органом опіки та піклування було вивчено питання соціальної характеристики ОСОБА_4 та було надано висновок про не доцільність позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний висновок обґрунтований тим, що батько дитини не прибув за викликом до РДА та документів, які характеризують його особу зібрано недостатньо. Цей висновок оцінюється судом нарівні з іншими доказами, наданими сторонами та дослідженими у судовому засіданні.

Судом достовірно встановлено, що відповідач неналежно виконує батьківські обов'язки відносно малолітнього сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що погано впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною, а тому суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав у відношенні неповнолітнього - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,

Судом встановлено, що після припинення спільного проживання з відповідачем позивач з позовом про стягнення аліментів з батька до суду не зверталась, заявлені нею позовні вимоги щодо стягнення аліментів розглядаються судом вперше.

Відповідно до ст.19 Сімейного кодексу України при розгляду судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Цей орган надає письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Стосовно надання ОСОБА_4 матеріальної допомоги сину судом на підставі наданих доказів достовірно встановлено, що ОСОБА_4 дійсно не надає матеріальної допомоги сину.

Судом достовірно встановлено, що на теперішній час син проживає з матір'ю і вона несе витрати по його утриманню

Однак згідно зі ст. 180 СК України, обоє батьків зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Статтею 182 ч.1 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів, згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 182 ч.1 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів, суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення.

Також, ч.2 ст.182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», встановлено з 01.05.2017 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 1777 гривень.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач, будучи молодою особою, маючи задовільний стан здоров'я, оскільки не довів протилежне, цілком може надавати своєї дитині матеріальну допомогу.

Суд, зважаючи на положення ст.ст.180-182 СК України та той факт, що відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітню дитину, вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі викладеного, п.2 ч.1 ст. 164, 165, ч.2 ст.166, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Роздільнянської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання заяви, тобто з 26.07.2017 року до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності зі ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Нойштрелітц Німеччина, паспорт НОМЕР_4, виданий 27.07.2002 року Житомирським МВ УМВС України в Житомирській області, ІПН НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь держави. (Стягувач: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ). Реквізити для зарахування до державного бюджету: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача :Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. В. Ільяшук