Номер провадження: 22-ц/785/7425/17
Номер справи місцевого суду: 496/3414/16-ц
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.

при секретарі: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, поділ майна та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09 серпня 2017 року, -

встановила:

27 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_3, з 16 жовтня 2012 року по 25 липня 2016 року; стягнути з відповідачки на його користь витрачені ним раніше заощаджені грошові кошти на проведення капітального ремонту житлового будинку, розташованого по пров. АДРЕСА_1, у розмірі 152600 грн., а також стягнути моральну шкоду у розмірі 30000 грн.

Посилаючись на те, що з лютого 2010 року він і ОСОБА_3 почали проживати разом без реєстрації шлюбу. Вони вели спільне господарство, стосунки між ними склалися як між чоловіком та дружиною. Будинок по пров. АДРЕСА_1 був придбаний ОСОБА_3 у 2002 році. Він перебував у занедбаному стані, у зв»язку з чим вони вирішили здійснити капітальний ремонт - замінити покрівлю, вікна, двері, підлогу та для створення належних умов проживання добудувати ще дві кімнати, облаштувати санвузол у будинку, забезпечити водопостачання. ОСОБА_3 надала свою усну згоду на проведення капітального ремонту будинку. Він домовився з бригадою будівельників, які провели ремонт будинку. Ним особисто було витрачено 152600 грн., особистих заощаджень, що були ним утворені до того часу, коли він став проживати спільно з відповідачкою. Оскільки відповідачка вигнала його з будинку і відмовляється повертати кошти, він звернувся до суду з позовом.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 09 серпня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи й обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що факт проживання однією сім'єю не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки доказів, які б свідчили про те, що сторони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов'язки, та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, суду не надано. Не надано також позивачем доказів того, що він витрачав власні кошти на ремонт будинку відповідачки або, що між позивачем і відповідачкою існувала домовленість про вкладення особистих заощаджень позивача в ремонт будинку, який є особистою власністю позивачки. Тому, на думку судової колегії, районнийсуд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 152600 грн. не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, і що відсутні підстави для їх задоволення.

Також позивачем не доведено, що відповідачка будь-якими своїми діями заподіяла йому моральну шкоду у розмірі 30000 грн.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку, розташованого по пров. АДРЕСА_1, про що свідчить лист Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області № 271 від 26 серпня 2016 року.

З акту Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області від 02 серпня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 з квітня 2012 року постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до довідки Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області № 1364 від 02 серпня 2016 року ОСОБА_2 проживає без реєстрації в АДРЕСА_3

Позивач стверджував, що він разом з ОСОБА_3 з 16 жовтня 2012 року і по 25 липня 2016 року проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Але доказів, які б беззаперечно підтверджували цю обставину, у судовому засіданні не надав.

З копії паспорту позивача вбачається, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_4 з 31 грудня 1981 року, шлюб між ними розірвано 16 жовтня 2012 року.

Відповідно до квитанцій протягом 2012-2015 р.р. були придбані будівельні матеріали, але відсутні належні докази, підтверджуючі ту обставину, що вказані матеріали були використані при проведенні капітального ремонту саме спірного будинку та придбані позивачем за його особисті кошти. До того ж, позивач стверджує, що витратив на ремонт 121300 грн., а квитанції надані лише на суму 35211 грн.

Наявний в матеріалах справи кошторис суд до уваги не приймає, оскільки він складений невідомою особою, без зазначення дати, мети складення, адреси будинку, щодо якого він складається, не містить підпису особи, якою він був складений, а тому та обставина, що на ремонт було витрачено 121300 грн., є лише припущенням позивача.

У судовому засіданні позивач пояснив, що 121300 грн. ним було витрачено на капітальний ремонт будинку, 9000 грн. складає вартість металевого гаражу, 1300 грн. - вартість перевезення гаражу до с. Градениці Біляївського району Одеської області, але жодної обставини на підтвердження вказаних обставин ним не надано.

Позивачем надано виписку по картковому рахунку НОМЕР_1, але суд не вважає цей доказ підтвердженням позовних вимог позивача, оскільки сама по собі виписка не свідчить про те, що кошти були витрачені на проведення ремонту будинку, який належить ОСОБА_3

Крім того, ту обставину, що ОСОБА_3 надала свою згоду на проведення капітального ремонту будинку, позивач у судовому засіданні не довів.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ч.1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя № 11 від 21.12.2007 року при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Таким чином судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись: ст. 304; п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09 серпня 2017року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда

Т.В. Цюра