Справа № 569/1913/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

судді Першко О.О.

з секретарем Прокопчук Л.М.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, діючи через свого представника ОСОБА_1, звернулася до суду із скаргою, в якій просить визнати незаконною бездіяльністю державного виконавця Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби при знятті арешту з майна, що належить ОСОБА_2, та зобовязати державного виконавця зняти арешт з майна, що належить ОСОБА_2, накладений постановою державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 10 червня 2010 року у виконавчому провадженні № 19762221.

Скаргу мотивує тим, що в процесі примусового виконання виконавчого листа № 2-1259, виданого Луцьким міськрайонним судом 22 квітня 2010 року, про стягнення з неї заборгованості на користь ПАТ «УкрСиббанк», державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 винесено 10 червня 2010 року постанову ВП №19762221, якою накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 Згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції від 03 березня 2013 року виконавчий лист №2-1259 від 22 квітня 2010 року повернуто стягувачу та припинено чинність арешту майна боржника і скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Стягувач повторно виконавчий документ для виконання не предявляв, постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві не оскаржувалася. Станом на день звернення до суду із скаргою, арешт, накладений постановою державного виконавця від 10 червня 2010 року, не знятий та залишається чинним, що є порушенням прав та інтересів ОСОБА_2

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав, з підстав у ній викладених та просив її задовольнити. Окрім того, вказав, що у постановах державного виконавця помилково вказано, що виконавчий лист виданий Луцьким міськрайонним судом, оскільки даний виконавчий лист №2-1259 від 22 квітня 2010 року виданий Рівненським міським судом Рівненської області.

Ні державний виконавець, ні представник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області до суду не з'явилися, хоча про час та місце судового розгляду неодноразово повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомляли.

За таких обставин судом прийнято рішення здійснити розгляд скарги без участі вказаних осіб.

Заслухавши в судовому засіданні представника заявника, дослідивши матеріали скарги, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 10 червня 2010 року відкрито виконавче провадження №19762221 з виконання виконавчого листа №2-1259, виданого Луцьким міськрайонним судом 22 квітня 2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитними договорами в сумі 205537,63 грн. і відшкодування судових витрат 1820 грн., а всього 207537,63 грн. (а.с.4).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 10 червня 2010 року накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 (а.с.5).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненького міського управління юстиції від 03 березня 2013 року ВП №19762221 повернуто виконавчий лист № 2-1259 від 22 квітня 2010 року стягувачеві на підставі п. 8 ч. 1 ст. 47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.6).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (в редакції чинній на день винесення постанови від 03 березня 2013 року), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно.

В постанові від 03 березня 2013 року ВП №19762221 про повернення виконавчого документа стягувачеві, держаний виконавець зазначив: припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення та розяснено, що виконавчий документ може бути повторно предявлений до виконання в строк до 04 вересня 2014 року.

Станом на день звернення із даною скаргою, арешт накладений постановою державного виконавця від 10 червня 2010 року, який скасований постановою державного виконавця 03 березня 2013 року, залишається чинним, що підтверджується наступним.

Представник заявника ОСОБА_1 27 жовтня 2016 року звернувся із скаргою до начальника Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, в якій просив зняти арешт з майна ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження №19762221 (а.с.7).

Листом № 12627 від 09 листопада 2016 року Рівненським міським відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено та розяснено, що підстав для скасування арешту немає, оскільки майно боржника ОСОБА_2 реалізовано за ціною 21850 грн., що не достатньо для задоволення вимог кредитора (а.с.8).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (в редакції чинній на день винесення постанови від 03 березня 2013 року), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Передбачених ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV обставин, існування яких є виключенням для зняття арешту, накладеного на майно боржника, судом не встановлено.

Норма статті 41 Конституції України, положення якої кореспондуються із положеннями ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»від 21 квітня 1999 року N 606-XIV копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Із зазначеної норми Закону слідує, що при винесенні постанови про припинення чинності арешту майна боржника державний виконавець зобовязаний надіслати органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження копію відповідної постанови.

Факт ненадіслання постанови від 03 березня 2013 року державним виконавцем для виконання відповідному органу в частині припинення чинності арешту майна боржника ОСОБА_2 та скасування інших заходів примусового виконання рішення, безумовно порушує права останньої щодо реального здійснення належних їй прав по розпорядженню своїм майном.

Посилання Рівненського міського відділу ДВС на те, що вимоги стягувача не були задоволені повністю, а тому арешт не підлягає скасуванню суд не бере до уваги, оскільки виконавчий лист стягувачем повторно до виконання не предявлявся, постанова державного виконавця від 03 вересня 2013 року не оскаржувалася, а тому є чинною на день розгляду даної скарги.

Таким чином, суд приходить до висновку, що бездіяльність державного виконавця Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби при знятті арешту з майна у виконавчому провадженні №19762221, що належить ОСОБА_2, є незаконною.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи, а тому суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_2 обґрунтована та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.385-387 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області- задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби при знятті арешту з майна, що належить ОСОБА_2, у виконавчому провадженні № 19762221.

Зобовязати державного виконавця зняти арешт з майна, що належить ОСОБА_2, накладений постановою державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 10 червня 2010 року у виконавчому провадженні № 19762221 та скасований постановою державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції від 03 вересня 2013 року у виконавчому провадженні № 19762221.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_5