Провадження №2/522/9205/17
УХВАЛА

09 листопада 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 08.11.2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, за яким просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 109 131, 67 грн..

До суду 09.11.2017 року надійшло клопотання представника позивача про застосування заходів забезпечення позову, згідно якого просив накласти арешт 1/2 частину нежитлового приміщення кафе «Ірочка», що знаходиться за адресою: м Одеса, «Аркадія» пляж, будинок 6-а..

Заява про забезпечення позову підлягає розгляду за правилами, встановленими частиною 1 статті 153 ЦПК України, за якою заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

З матеріалів справи судом встановлено, що предметом спору є стягнення коштів у загальному розмірі 109 131, 67 грн..

При цьому, позивач у клопотання про застосування заходів забезпечення позову, просить накласти арешт на 1/2 частину обєкта нерухомого майна нежитлового приміщення кафе «Ірочка», загальною площею 245, 7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, «Аркадія» пляж, буд. 6-а, (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 11377583).

Оскільки, позовні вимоги ОСОБА_1 не стосуються витребування вказаного нерухомого майна, а заявлені про стягнення коштів, наданих за розпискою, враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази щодо визначення вартості нерухомого майна, на який позивач просить накласти арешт, суд позбавлений можливості враховувати і встановити співмірність арешту з розміром позовних вимог.

Крім того не надано суду достовірних та належних доказів на підтвердження своїх посилань щодо намагань відповідача продати нерухоме майно та у майбутньому ухилитись від виконання можливого рішення суду.

Таким чином, суд, з урахування меж забезпечення позову та предявлених вимог, приймаючи до уваги інтереси власника майна, перевіривши безпосередній зв'язок об'єктів забезпечення з предметом спору, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача.

Керуючись ст.ст. 3, 11, 57, 60, 152-153 , 208-210 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Домусчі Л.В.