У Х В А Л А

іменем україни

22 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

КафідовоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його двоюрідна баба - ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина, до якої входить квартира АДРЕСА_1. Спадщину фактично прийняв її син - ОСОБА_6, який проживав із померлою на час відкриття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Позивач організував поховання ОСОБА_6 та звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно та недоведеність родинних зв'язків із померлим.

Посилаючись на те, що родинні відносини між померлими довюрідною бабою та двоюрідним дядьком були оформлені на території Магаданської області Російської федерації і отримання документального підтвердження родинних відносин на теперішній час неможливо, позивач просив встановити факт родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 як сином і матір'ю, встановити факт родинних відносин між ОСОБА_5 та ним як дядьком та племінником, визнати за ним право власності на зазначену вище квартиру в порядку спадкування за законом п'ятої черги після смерті ОСОБА_5

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2016 року в позові ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ОСОБА_3 задоволено. Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 як сином та матір'ю. Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 як двоюрідним дядьком та двоюрідним племінником. Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів належними та допустимими доказами своїх родинних зв'язків із померлим ОСОБА_6

Скасовуючи рішення районного суду та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив із показань свідків, які стверджували, що померла ОСОБА_5 представляла усім ОСОБА_3 своїм онуком, а ОСОБА_6 - своїм племінником, що є підставою для встановлення факту родинних зв'язків та визнання за позивачем права власності на квартиру в порядку п'ятої черги спадкування за законом.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина, що складається із квартири АДРЕСА_1.

Спадщину після її смерті фактично прийняв її син - ОСОБА_6, який проживав із померлою на час відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилався на те, що він є двоюрідним племінником ОСОБА_6 та у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно та недоведеність родинних зв'язків із померлим.

Вирішуючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Так, згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному ч. 3 цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Вирішуючи питання про призначення справи до судового розгляду, суд в обов'язковому порядку має вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Суд першої інстанції у порушення ст. ст. 11, 33, п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України належним чином не з'ясував кола спадкоємців ОСОБА_6, не перевірив, чи є ОСОБА_4 родичем та спадкоємцем померлого ОСОБА_6 та чи прийняв ОСОБА_4 спадщину після його смерті.

При цьому в касаційній скарзі ОСОБА_4 спростовує родинні відносини ОСОБА_3 з сім'єю ОСОБА_6 та його родинні відносини з цією сім'єю через його мати - ОСОБА_7, яка є сестрою ОСОБА_5

У силу процесуальних повноважень, визначених ЦПК України, суд касаційної інстанції позбавлений можливості перевірити, дослідити та оцінити ці докази, що у зв'язку із недопущенням ОСОБА_4 до участі у справі не здійснив суд першої інстанції.

Отже, суди у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не встановили фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, не перевірили доводів та наданих сторонами доказів.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2015 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Кафідова

І.М.Фаловська