Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/4014/17 Головуючий у 1 інстанції: Степаненко Ю.А.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Онищенко Е.А.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 05 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,
ВСТАНОВИЛА:
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що він працював на підставі трудового договору в Запорізькій філії ПАТ «Укртелеком» на посаді електромонтера лінійних споруд електрозв`язку 5 розряду.
15 серпня 2016 року він уклав контракт на проходження військової служби у Збройних силах України. Відповідно до пункту 3 контракту, його було укладено до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації.
Згідно з довідкою, він з 15.08.2016 року по теперішній час перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 .
23 серпня 2016 року на адресу його реєстрації надійшла телеграма від Запорізької філії ПАТ «Укртелеком», в якій було повідомлено, що 14 серпня 2016 року його було звільнено з роботи, у зв`язку зі вступом на військову службу за контрактом.
З огляду на те, що він уклав контракт на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, то на нього поширюються гарантії, передбачені в ст. 119 КЗпП України, а тому, відповідач не мав права звільняти його з роботи. До того ж, відповідач зобов`язаний сплачувати йому середній заробіток на підприємстві, однак, після звільнення, цього не робив. Таким чином, наказ про його звільнення підлягає скасуванню, а його середній заробіток на підприємстві за період з дня звільнення до дня ухвалення рішення суду - стягненню з відповідача.
Посилаючись на зазначені обставини просив суд, визнати незаконним та скасувати наказ № 403-к від 23.08.2016 року про звільнення ОСОБА_1 та поновити його на посаді електромонтера лінійних споруд електрозв`язку 5 розряду в Запорізькій філії ПАТ «Укртелеком»; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 його середній заробіток за період з 15 серпня 2016 року по 05 вересня 2017 року в розмірі 75 442 гривні та 85 коп.; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15 серпня 2016 року по 23 серпня 2016 року в розмірі 1 992 гривні та 83 коп.
Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 05 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасувати наказ № 403-к від 23.08.2016 року, про припинення трудового договору (контракту) та звільнення ОСОБА_1 з 14.08.2016 року з посади електромонтера лінійних споруд електрозв`язку 5 розряду, за п.3 ст.36 КЗпП України, у зв`язку зі вступом на військову службу за контрактом.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді електромонтера лінійних споруд електрозв`язку 5 розряду - Запорізької філії ПАТ «Укртелеком» з 14.08.2016 року.
Рішення про поновлення на роботі ОСОБА_1 підлягає виконанню негайно.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 14.08.2016 року 05.09.2017 року в сумі - 61943,75 гривні.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 640 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Укртелеком» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов,с уд першої інстанції виходив з тогог, що права позивача були порушені.

Так, судом було встановлено, що ОСОБА_1 працював на підставі трудового договору в Запорізькій філії ПАТ «Укртелеком» на посаді електромонтера лінійних споруд електрозв`язку 5 розряду, що підтверджується витягом з наказу №458-к від 15.06.2015 року, копія якого є в справі. .
За Контрактом від 15.08.2016 ОСОБА_2 прийнятий на військову службу на особливий період, але не менше одного місяця до оголошення демобілізації та етапів звільнення у ході демобілізації, визначених Генеральним штабом ЗС України.
Судом встановлено, що позивач до теперішнього часу проходить службу в лавах ЗС України за контрактом, строк дії якого ще не сплив.
Зазначену обставину було підтверджено і при апеляційному розгляді.
Суд першої інстанції правильно послався на положення ст. 36 КЗпП України, за якими підставами припинення трудового договору є: призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст.119 КЗпПУ в редакції, чинній на час виникнення та існування спірних правовідносин за період, який є предметом даного розгляду: за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (діяла з січня 2017 року), а також : за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"(діє на даний час), а також: за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (діяла до січня 2017 року).
Таким чином, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що за позивачем, який прийнятий на військову службу за контрактом, зберігаються, у тому числі, місце роботи, посада і середній заробіток.
Всупереч зазначеним положенням закону, наказом № 403-к від 23.08.2016 року ОСОБА_1 звільнено з 14.08.2016 року з посади електромонтера лінійних споруд електрозв`язку 5 розряду, за п.3 ст.36 КЗпП України, у зв`язку зі вступом на військову службу за контрактом.
Суд першої інстанції надав оцінку запереченням відповідача. Так, посилання відповідача на те, що позивач був звільнений та йому середній заробіток не виплачувався правомірно, у зв`язку з тим, що він прийнятий на військову службу за контрактом не під час мобілізації та не під час особливого періоду, не в порядку призову, забезпеченого заходами державного примусу, а добровільно, суд розцінив як безпідставні та такі, що суперечать вимогам Законів України: "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію","Про альтернативну (невійськову) службу", «Про оборону України», Положенню про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», ст.119 КЗпПУ та умовам Контракту від 15.08.2016 року.
Суд першої інстанції також врахував, що на час укладення контракту позивачем набрало чинності рішення Ради національної безпеки та оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету та територіальної цілісності України», введене в дію Указом Президента України № 189/2014 від 02.03.2014 р., яким констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи.
Відтак за наявності особливого періоду та кризової ситуації ч. 3 ст. 119 КЗпП України гарантує право позивача на збереження за ним на час дії контракту місця роботи та посади в Запорізькій філії ПАТ «Укртелеком».
У наданих позивачем письмових доказах, в тому числі довідці військового комісаріату зазначено, що ОСОБА_3 проходить військову службу, на яку прийнятий за контрактом на особливий період до оголошення демобілізації. Про це ж зазначається і у контракті.
Доводи апеляційної скарги в цій частині зводяться лише до переоцінки висновків зроблених судом.
Також безпідставними є посилання у апеляційній скарзі на неправильність здійсненого судом розрахунку виплат. Так, сам апелянт не надав власного розрахунку, а у разі виявлення помилок не позбавлений права на звернення до суду в порядку ст.219 ЦПК.
Доводи апеляційної скарги з приводу необхідності обмеження виплат річним строком не ґрунтуються на законі, а посилання на ст. 117 КЗпП щодо відповідальності за затримку розрахунку при звільненні взагалі не є коректним з огляду на те, що дана норма не відноситься до спірних правовідносин.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» - відхилити.
Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 05 вересня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: