г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1644/17
Номер провадження 2/213/940/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2017 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Соловйової Л.Я.,
при секретарі Ємельянцевій Т.С.,
за участі позивача ОСОБА_1 ,
представників відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що в умовах здійснення військових обов`язків в зоні Антитерористичної операції (далі АТО) на сході України, ним було отримано травми та захворювання, а саме: закритi переломи обох п`яткових кісток, наслідком яких є посттравматична стiйка комбiнована контрактура обох гомiлкових суглобiв з порушенням їx функцiй; пошкодження капсульно- зв`язкового апарату п`ясно-фалангових суглобiв правоi стопи; остеохондроз грудного та поперекового вiддiлiв хребта; дисциркуляторна енцефелопатiя I ст. змiшаного генезису у виглядi дрiбно- осередкової неврологiчноi симптоматики; гiпертонiчна хвороба I ст.; ангiопатiя сiткiвки обох очей.
У вiдповiдностi до Витягy з Протоколу вiйськово-лiкарської комісії Пiвденного регiону по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень, контyзiй, травм, калiцтв від 04.11.2015 року підтвержджено, що вказані травми та захворювання пов`язанi з захистом Батькiвщини.
Висновком Дніпропетровської обласної МСЕК №5 від 24.11.2015року позивачу була встановлено 25% втрати професійної працездатності. Вказані відсотки втрати професійної працездатності встановлені йому безстроково. Позивач зазначає, що до призову на військову службу він, відповідно до довідки військово-лікарської комісії, був визнаний здоровим.
Міністерством оборони України в 2016 році була виплачена йому одноразова грошова допомога, у зв`язку із встановленням 25% втрати професійної працездатності, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини. Оскільки на час звільнення з військової служби він мав вислугу років, то йому, як військовому пенсіонеру та учаснику бойових дій, була встановлена пенсія, що становить 2164 грн.80 коп.
Інших виплат, в тому числі і відшкодування моральної шкоди, він не отримував.
Від отриманих травм у позивача розвинулись хвороби та погіршився стан здоров`я: він ходить з милицями, не може тривалий час ходити та стояти, його часто охоплюють судоми на нижніх та верхніх кінцівках, відчуває сильний біль у спині, декілька раз втрачав свідомість через що опинявся в лікарні. Він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, багато коштів витрачає на лікування, не може повноцінно продовжувати займатися професійною діяльністю, яку мав до призову по мобілізації надавати правову допомогу фізичним та юридичним особам.
Вина відповідача в завданні йому моральної шкоди полягає в самому факті отримання ним травми та захворювань.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, викладені в позові. Пояснив, що під час здійснення ним військових обов`язків в зоні АТО на сході України він отримав травми та захворювання, які згідно висновку військово-лікарської комісії Південного регіону, викладеного в протоколі засідання №377 від 04.11.2015 року, пов`язані із захистом Батьківщини. Висновком Дніпропетровської обласної МСЕК №5 від 24.11.2015 року йому встановлено 25% втрати професійної працездатності, причиною втрати якої вказано: травма, пов`язана із захистом Батьківщини.
Йому була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнає внаслідок отриманих травм і хвороб та переносить їх і по сьогоднішній день. До даного часу він обмежений в пересуванні, ходить з милицями, не може тривалий час ходити та стояти, часто і дуже болюче його охоплюють судоми одночасно або ж окремо на нижніх та верхніх кінцівках. Болі в спині призводять до того, що він іноді не тільки не може встати з ліжка, а й взагалі лежати. Він чотири рази втрачав свідомість через що потрапляв до лікарні, не пам`ятаючи як він туди потрапив. Моральні страждання відбуваються тривалий час. До призову на військову службу в Збройних Силах по мобілізації він був визнаний здоровим та не страждав на втрату свідомості. Отримані травми та захворювання позбавили його можливостей реалізації своїх звичок та бажань, які він міг би реалізувати. Не маючи змоги за станом здоров`я здійснювати тривалий час свою професійну діяльність після демобілізації, його дохід зменшився до мінімального, що призвело до розриву родинних стосунків. Відсутність необхідних засобів до існування вимагає він нього додаткових зусиль для організації повноцінного життя. Просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. У завданні йому моральної шкоди вбачає вину Міністерства оборони України, керівники якого не вжили своєчасних заходів для припинення незаконних дій, які почали відбуватися на Сході України в 2014 році.
Суд, вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини.
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії за результатами медичного огляду ВЛК від 04.09.2014 року, було встановлено, що ОСОБА_1 здоровий, придатний до військової служби (а.с. 21).
Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України по мобілізації з 05.09.2014 року по 22.09.2015 року (а.с.11-13). В період з 17.12.2014 року по 24.12.2014 року; з 29.12.2014 року по 20.04.2015 року; з 28.04.2015 року по 08.06.2015 року брав участь безпосередньо в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення АТО с.Покровське Донецької області, м.Попасна Луганської області на підставі розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 01.11.2014 року №3/393 (а.с. 16). В період с 09.06.2015 року по 30.07.2015 року (на дату видачі довідки) позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в м. Попасна Луганської області сектору «С» (а.с. 17).
Витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №377 від 04.11.2015 року встановлено травму «наслідки закритих переломів обох п`яткових кісток (09.09.2014) у вигляді посттравматичної стійкої комбінованої контрактури, обох гомілковостопних суглобів з помірним порушенням функції. Остеохондроз грудного та поперекового відділів хребта без порушення функції» - ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. Також встановлено захворювання: «дисциркуляторна енцефалопатія І ст., змішаного ґенезу у вигляді дрібно-осередкової неврологічної симптоматики з незначним порушенням функції. Гіпертонічна хвороба І ст. Ангіопатія сітківки обох очей» - ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. Також встановлено, що вказаним протоколом скасовано Постанову ВЛК ВМКЦ Південного регіону в свідоцтві про хворобу №748 від 30.03.2015 року про причинний зв`язок (а.с.18, 23-24).
Довідкою про обставини травми військової частини ПП НОМЕР_2 від 08.10.2015 року №2841 підтверджується отримання позивачем 17.12.2014 року травми під час виконання бойового завдання в зоні АТО, а саме пошкодження капсульно-зв`язкового апарату п`ясно-фалангових суглобів правої стопи (а.с 19).
Згідно з довідкою Дніпропетровської обласної МСЕК від 24.11.2015 року ОСОБА_1 було встановлено 25% втрати професійної працездатності, причина втрати травма пов`язана з захистом Батьківщини (а.с. 20).
Згідно виписки Українського державного медико-соціального центру ветеранів війни із медичної картки стаціонарного хворого №961, встановлено, що ОСОБА_1 був переведений з Дніпропетровського військового госпіталю для проведення лікування та медичної реабілітації, дата госпіталізації - 10.02.2015 року, основний діагноз: консолідуючий перелом обох п`яткових кісток. Дата виписки 06.03.2015 (а.с.22).
Згідно довідки №439 (протокол ВКК №55 від 14.08.2015 року) травма отримана ОСОБА_1 09.09.2014 року - за станом тяжкості відноситься до тяжкого ступеня травми, за станом здоров`я останній потребує реабілітаційного медикаментозного лікування (а.с 27).
ОСОБА_1 має посвідчення учасника бойових дій, дата видачі 17 жовтня 2017 року та є пенсіонером за вислугу років з 21.02.17 року (а.с 14,15).
Також, представниками відповідача в судовому засіданні не доведено, що під час отримання травми позивач ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або ж навмисно спричинив собі тілесні ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю.
Згідно виписки ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України з медичної картки стаціонарного хворого №278 слідує, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 13.01.2016 року по 22.01.2016 року, основний діагноз: наслідки травмми 09.09.2014 року (в зоні АТО) у вигляді зрощених закритих переломів обох п`яткових кісток, посттравматичної комбiнованої контрактури обох гомiлкових суглобiв, НФС ліворуч 0-І ст, праворуч І-ІІ ст. Остеохондроз хребта з переважним ураженням грудного та поперекового вiддiлiв, болевий синдром (тораколюмбалгія). Травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини. Дисциркуляторна енцефелопатiя I ст. змiшаного генезису, легкий вестибуло-атактичний синдром. Гiпертонiчна хвороба I ст.. Захворювання, так, пов`язано із захистом Батьківщини (а.с.26).
Із копії довідки №439, протокол ВКК №55 від 14.08.2015 року слідує, що ОСОБА_1 перебував на обстеженні та лікуванні: А4302 з 09.09.2014р. по 07.10.2014р., ВМКЦ Північного регіону з 19.12.2014р. по 23.12.2014р., в Українському Державному медико-соціальному центрі ветеранів війни з 10.02.2015р. по 06.03.2015р.. Встановлений основний діагноз: наслідки закритих переломів обох п`яткових кісток (09.09.2014р.) у вигляді посттравматичної стiйкої комбiнованої контрактури обох гомiлково-стопних суглобiв з помірним порушенням функцiї. Остеохондроз грудного та поперекового вiддiлiв хребта без порушення функції. Дисциркуляторна енцефелопатiя I ст. змiшаного генезису у виглядi дрiбно- осередкової неврологiчноi симптоматики з незначним порушенням функції. Гiпертонiчна хвороба I ст.. Ангiопатiя сiткiвки обох очей. За станом тяжкості, відноситься до тяжкого ступеню травми, за станом здоров`я ОСОБА_1 потребує реабілітаційного медикаментозного лікування (а.с.27).
13.01.2017 року ОСОБА_1 звертався до лікаря кардіолога із скаргами на напади серцебиття, задишка при фізичному навантаженні, головні болі, швидку стомлюваність. Протоколом ЛКК від 31.01.2017 року КЗ «Широківський центр первинної медико-санітарної допомоги» підтверджено діагноз позивача: гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 ст., кризовий перебіг. Ризик середньої СК Іст. ДЕП І ст.. Посттравматична контрактура обох гомiлково-стопних суглобiв. Остеохондроз хребта з переважним ураженням грудного та поперекового вiддiлiв (а.с.28).
Викладеним обставинам відповідають правовідносини з відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законодавством порядку.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що причиною втрати професійної працездатності стали: травма (отримана 09.09.2014 року) і захворювання (а.с.18), пов`язані захистом Батьківщини, які тривалий час завдають йому фізичний біль та моральні страждання.
Зі справи вбачається, що від травми, отриманої 09.09.2014 року під час захисту Батьківщини, у позивача розвинулися хвороби, які вплинули на звичний устрій його життя, стан його здоров`я погіршився.
Згідно з п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Позивачем зазначено, що завдана йому моральна шкода полягає у фізичному болі і стражданнях, які він зазнає тривалий час внаслідок отриманої травми 09.09.2014 року, пов`язаної із захистом Батьківщини, і захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини та переносить їх по сьогоднішній день, відчуває себе обмеженим в реалізації своїх життєвих планів через зміну звичного для нього способу життя.
Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: в інших випадках, встановлених законом.
Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Відповідно до ст.10 вказаного Закону, Міністерство оборони України: здійснює військово-політичне та адміністративне управління Збройними Силами України; забезпечує життєдіяльність Збройних Сил України, їх функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність, підготовку до виконання покладених на них завдань, застосування, комплектування особовим складом та його підготовку.
Відповідно до ч.3 ст.5 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», військові частини і підрозділи Збройних сил України беруть участь у проведенні антитерористичної операції, забезпечують із застосуванням наявних сил та засобів виконання завдань щодо припинення діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань.
Отже, обов`язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України, як на уповноважений орган державного управління.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для судів.
Також, ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч.5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, особа, якій завдано моральної шкоди, має право на її відшкодування незалежно від інших виплат, які вона отримала, чи могла б отримати.
Відповідно до п.1 п.п. 1.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402 (із змінами та доповненнями), встановлено, що військово-лікарська експертиза установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 21.5 вказаного Положення визначено, що Постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
підпункт а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань.
підпункт ґ) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.
Судом встановлено, що протокол №377 від 04.11.2015 року засідання Військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв стосовно молодшого сержанта запасу ОСОБА_1 містить такі формулювання: Травма ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Захворювання ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (а.с.18).
Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Оскільки судом встановлено, що ступінь втрати професійної працездатності встановлена позивачу 25% є наслідком травми, пов`язаної із захистом Батьківщини та отримана позивачем під час виконання бойового завдання, суд дійшов висновку про виникнення у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди.
Наявність причинно-наслідкового зв`язку між виконанням позивачем обов`язків військової служби по мобілізації та наслідками (в тому числі і заподіянні позивачеві моральної шкоди) підтверджується також призначенням та виплатою позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 25% втрати професійної працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Твердження представників відповідача про те, що чинним законодавством не передбачена відповідальність Міністерства оборони України у відшкодуванні моральної шкоди є помилковим та необґрунтованим виходячи з наступного.
Положеннями ст. 170 ЦК України встановлено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» - Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Відтак, у даному випадку, саме на Міністерство оборони України, як на уповноважений орган державного управління покладається обов`язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду.
При цьому, враховуючи конкретні обставини справи, тривалість, характер та глибину фізичних і душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, розмір втрати позивачем працездатності внаслідок отриманої травми, що пов`язана з проходженням військової служби в Збройних силах України по мобілізації, а також з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 9000 грн. В задоволенні іншої частини вимог необхідно відмовити.
Що стосується заперечень представників відповідача, то суд не приймає їх до уваги, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено завдання моральної шкоди позивачу та причинно-наслідковий зв`язок з діями відповідача.
У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн..
На підставі ст.17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст.3,10 Закону України «Про збройні сили України», ст.5 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 27-30, 57-58, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 360-7 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 9000 (дев`ять тисяч) гривень.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Стягнути з Міністерства оборони України на користь держави судовий збір в сумі 640 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Л.Я. Соловйова