АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5358/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.

за участю секретаря: Плахотнікової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 р. ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що з відповідачем ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з 18.10.1997 р., від шлюбу мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.03.2015 року на її користь з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 800 грн., починаючи з 13.01.2015 р. до повноліття дитини. Донька з моменту розлучення проживає разом із нею та практично повністю знаходиться на її утриманні. В 2016 року дочка ОСОБА_3 поступила на підготовчі курси у ХНУ ім. В.Н Каразіна, вартість вказаних курсів складає 4240 грн. Крім того було сплачено комісійну винагороду за переказ грошей. Також донькою обрано для здобуття вищої освіти Національний юридичний університет імені ОСОБА_4, у звязку з чим укладено відповідний контракт на навчання на сплачено грошові кошти за 2016/2017 рік у розмірі 22900 грн. У звязку з чим, вона вимушена була звернутися до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину.

Позивач просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на доньку ОСОБА_3 у розмірі половини вартості навчання на підготовчих курсах в ХНУ ім. В.Н. Каразіна, навчання на першому курсі у Національному юридичному університеті імені ОСОБА_4, комісійну винагороду за переказ грошових сум, загалом 13763,95 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 в сумі 11621,75 грн. та судовий збір в розмірі 551,21 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину, повязані з навчанням в розмірі 2000 грн. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також судом не взято до уваги всі обставини справи. Зокрема, зазначає, що суд при ухваленні рішення не взяв до уваги, що на утриманні відповідача знаходиться двоє малолітніх дітей, відповідач не має змоги сплатити 50% додаткових витрат на навчання спільної доньки, адже сам ОСОБА_1 та його сімя знаходиться у дуже скрутному матеріальному становищі, оскільки у звязку із збільшенням вартості комунальних послуг, аліментами на спільну доньку, хворобою ОСОБА_1, мінімальним доходом від підприємницької діяльності та утриманням двох малолітніх дітей, стягнення на навчання у самому дорогому ВНЗ є непосильним для відповідача.

Суд першої інстанції відмовив у стягненні з позивача на користь відповідача витрат на навчання на підготовчих курсах у ХНУ ім. В.Н Каразіна, в цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 18 жовтня 1997 р., від шлюбу мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 березня 2015 року на її користь з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 800 грн., починаючи з 13 січня 2015 р. до повноліття дитини. Донька з моменту розлучення проживає разом із нею та практично повністю знаходиться на її утриманні.

Відповідно до квитанції АТ «ОТП Банк» № 1251А51А56 від 04 серпня 2016 року ОСОБА_2 через АТ «ОТП Банк» на користь Національного юридичного університету імені ОСОБА_4 було сплачено грошову суму в розмірі 22900 грн. у звязку із укладенням контракту на перший курс навчання ОСОБА_3 Інститутом підготовки кадрів органів юстиції Національного юридичного університету імені ОСОБА_4.

Отже матеріалами справи підтверджено, сторонами не заперечувалось, що вартість навчання у зазначеному університеті за один навчальний рік (з вересня 2016 р. по серпень 2017 р.) становить 22900 грн.

Судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_3 досягла повноліття 23 січня 2017 року, отже додаткові витрати позивачки на навчання доньки до досягнення нею повноліття за період з 01 вересня 2016 року по 23 січня 2017 року пропорційно становили 9097,26 грн. (22900 : 365 х 145 днів).

Стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину СК України не передбачено.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обовязку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоровя, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на інструменти, призначені для розвитку здібностей дитини, або документи, що підтверджують необхідність здійснення додаткових витрат на лікування дитини.

Половина витрат понесених позивачкою на навчання дитини в Національному юридичному університеті імені ОСОБА_4 до досягнення нею повноліття становить 4548,63 грн. Зазначені витрати є витратами на розвиток здібностей дитини.

Визначаючи суму стягнення, колегія суддів враховує наявність на утриманні відповідача неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що має істотне значення, тому вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 4000 грн.

При вирішенні справи відповідач просить врахувати також його незадовільний стан здоров*я та наявність у нього на утриманні дитини його дружини від першого шлюбу.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що на час ухвалення оскаржуваного судового рішення та на цей час стан здоровя відповідача є незадовільним, він потребує витрат на лікування. Тому зазначені обставини не впливають на розмір стягнення.

Той факт, що з відповідачем проживає дитина його дружини від першого шлюбу також не має істотного значення для визначення суми стягнення, оскільки за законом обов*язок утримувати цю дитину на відповідача не покладений.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 3 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині суми стягнення, підставою для чого, згідно п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4000 грн. додаткових витрат на дитину ОСОБА_3.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_6