ухвала

іменем україни

22 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Кафідової О.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Писаної Т.О.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» (далі - ТОВ «Харків Екоресурс») звернулося до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 червня 2015 року було скасовано судовий наказ Дзержинського районного суду м. Харкова № 638/4747/15-ц про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за надання послуг з вивезення твердих побутових відходів.

Зважаючи на викладене, ТОВ «Харків Екоресурс» звернулось до суду з вищезазначеним позовом та просило суд стягнути з ОСОБА_6 на користь позивача заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів у розмірі 486,72 грн, з яких: 334,39 грн - сума основної заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів, 139,27 грн - інфляційні втрати, 13,06 грн - три відсотки річних від простроченої суми. Також просило стягнути з відповідача на користь ТОВ «Харків Екоресурс» судовий збір у сумі 1378,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 червня 2016 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів у розмірі 237 грн 78 коп., з яких: сума основної заборгованості за надання послуг - 190 грн 68 коп.; інфляційні втрати - 37 грн 07 коп, три відсотки річних від простроченої суми - 10 грн 03 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» судовий збір у розмірі 1 378 грн.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» за надані послуги з вивезення побутових відходів за період з 01 грудня 2014 року по 01 червня 2016 року повернуто позивачу.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, заперечення на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивач належним чином виконує зобов'язання та надає послуги з вивезення побутових відходів, а відповідачі фактично користуються ними, проте кошти не сплачують, у зв'язку із чим за ними утворилася заборгованість.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з довідкою відділу адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Харківській області, відповідач проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

За вказаною адресою відкрито особовий рахунок НОМЕР_1.

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 28 грудня 2011 року № 940 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у м. Харкові» виконавцем таких послуг визначено, серед інших юридичних осіб, і ТОВ «Харків Екоресурс».

У друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті «Харківські вісті», було опубліковано договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27 листопада 2012 року, виконавцем у якому вказано ТОВ «Харків Екоресурс».

20 листопада 2012 року між останнім та Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта» було укладено договір про надання послуг з доставки рекламної та/або інформаційної продукції, за умовами якого підприємство взяло на себе зобов'язання доставляти рекламно-інформаційну продукцію.

На обґрунтування вимог про стягнення заборгованості ТОВ «Харків Екоресурс» посилалось на те, що примірник газети з опублікованим у ньому договором було доставлено за місцем проживання відповідача, він з 01 січня 2013 року набрав чинності, оскільки заперечень від останнього про незгоду з його умовами не надійшло.

Суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що такий договір відповідно до ст. 633 ЦК України є публічним, відповідач став абонентом ТОВ «ХарківЕкоресурс», а договір між сторонами укладений згідно з положеннями ч. 3 ст. 205, ст. ст. 642-643 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Статтями 20, 21 цього Закону визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

З огляду на зазначені вимоги закону, встановивши фактичні обставини справи, суди, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, дійшли правильного висновку про те, що позивач належним чином виконує зобов'язання та надає послуги з вивезення побутових відходів, а відповідач фактично користуються ними, проте кошти не сплачує, у зв'язку із чим за ним утворилася заборгованість.

Касаційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків судів попередніх інстанцій, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Кафідова
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко Т.О. Писана