Провадження №2-з/200//17
У Х В А Л А

про забезпечення позову

16 серпня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЛАДА 2009», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «САН СІТІ ТК», третя особа: Хагворт Менеджмент Лімітед про визнання договорів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищезазначена цивільна справа.

15 серпня 2017 року представником позивача подано клопотання про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 58), а також нотаріусам та іншим особам, які виконують функції державного реєстратора, вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис (проводити реєстраційну дію) про припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "САН СІТІ ТК" ().

В обґрунтування заяви позивач зазначила, що засновники Товариства з обмеженою відповідальністю "САН СІТІ ТК", яке є одним із відповідачів та кінцевим набувачем квартир №№49,70,90, прийняли рішення щодо ліквідації товариства. Неприйняття заходів по забезпеченню позову може утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки зазначені квартири є предметом даного цивільного спору.

Оглянувши заяву про забезпечення позову та додатки до неї, матеріали цивільної справи прийшов до наступного висновку.

Як випливає з матеріалів цивільної справи право власності на спірні квартири зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «САН СІТІ ТК» відповідн до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 155-157).

Згідно ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2016 року були вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні квартири, а саме: квартири №49,70,90, що знаходяться за адресою м. Дніпро, вул.. Глінки, буд. 2 (а.с. 145-150).

Згідно ст.15 ЦПК України суд за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, які допускаються на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно частини другої статті 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У частині першої статті 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Згідно ч. 2, 3 цієї статті у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 5 цієї статті визначає, що - про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

У відповідності до п.п. 1, 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально - правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження та реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Нормами чинного законодавства передбачено ліквідацію суб'єкта господарювання, а саме, визначено основні дії ліквідатора, які включають:

-оприлюднення оголошення про ліквідацію та повідомлення про це явних (відомих) кредиторів персонально в письмовій формі;

-вжиття заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості;

-оцінка наявного майна суб'єкта господарювання, який ліквідується, та здійснення розрахунків із кредиторами;

-складання ліквідаційного балансу;

-перевірка достовірності та повноти ліквідаційного балансу.

Враховуючи вищевикладене суд оцінює наскільки захід забезпечення позову, який пропонується вжити представником позивача пов'язаний з предметом позову та наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття, оскільки співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

В заяві відсутнє обґрунтування застосування конкретного виду забезпечення позову, відсутні дані, які б підтверджували наявність ризиків, які призведуть до невиконання або ускладнення виконання рішення суду, не обґрунтовано співмірність забезпечувальних заходів заявленим вимогам, яка полягає у відповідності (адекватності) майнового інтересу заявника заходам про застосування яких він клопоче перед судом, оскільки згідно поданої заяви ці дані ґрунтуються на особистому припущені позивача. У заяві про забезпечення позову позивач не навів достатніх підстав щодо необхідності забезпечення даного позову у такий спосіб та не навів доказів того, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання.

Таким чином, суд враховує, що необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони державному реєстру та іншим особам, які виконують функції державного реєстратора вносити запис до ЄДР про державну реєстрацію припинення юридичної особи ТОВ «САН СІТІ ТК» може призвести до правових ускладнень значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, оскільки зачіпає інтереси невизначеного кола інших осіб та порушує права кредиторів, що не беруть участь у справі.

Проаналізувавши позовні вимоги, заявлені позивачкою до відповідачів, обґрунтування заяви про забезпечення позову, документи, які містяться в матеріалах справи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заявленої представником позивача заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

За змістом ст. 293 ЦПК окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають (п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову"

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЛАДА 2009», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «САН СІТІ ТК», третя особа: Хагворт Менеджмент Лімітед про визнання договорів недійсними відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.В. Женеску