Cправа №549/47/17
Провадження№2/549/41/17
РІШЕННЯ

Іменем України

13 березня 2017 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого - судді Крєпкого С.І.

з участю: секретаря Якубовської Т.О.

осіб, які брали участь у справі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнухи цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селянська спілка ім.Шевченка», про стягнення невиплаченої орендної плати за землю,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4, виданого 01.12.2016, він є власником земельної ділянки загальною площею 6,6876 га з кадастровим номером :00:035:0004, яка розташована на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області.

Вищевказану земельну ділянку його батько згідно з договором оренди землі від 30.11.2006 та додаткової угоди від 05.08.2009 передав в оренду строком на 10 років товариству з обмеженою відповідальністю «Селянська спілка ім. Шевченка».

Відповідно вказаного Договору оренди землі відповідач зобовязався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 3,25% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства, не пізніше 31 грудня кожного року.

Вказує, що дана сума за 2016 становить 9 552,92 грн.

Разом з тим відповідач порушив свої зобовязання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2016 та нехтує терміном, зазначеним в п.11 договору оренди землі, який є його істотною умовою.

Станом на 06.02.2016 відповідачем в рахунок погашення заборгованості за користування в 2016 належною йому земельною ділянкою не сплачено, ніяких послуг в рахунок орендної плати за 2016 ні він, ні його батько від відповідача не отримували. На неодноразові звернення до відповідача про здійснення повного розрахунку за договором оренди останній відповідав відмовою.

Але незважаючи на приписи чинного законодавства України та на умови договору оренди, відповідач не виявив доброї волі для вирішення цього спору у позасудовому порядку. На момент предявлення позову зобовязання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є невиконаним. Заборгованість по орендній платі за використання земельної ділянки складає 9 552,92 грн.

Посилаючись на ст.ст.526, 611, 625, 629 ЦК України, збільшивши під час судового розгляду розмір позовних вимог, остаточно просив стягнути з відповідача заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 9 552,92 грн, пеню за несвоєчасне внесення орендної плати - 649,6 грн., 3% річних від простроченої суми - 53,39 грн, інфляційні витрати - 203,61 грн, всього 10 456,52 грн, а також суму судового збору 640,00 грн, витрат по оплаті послуг адвоката 2 000 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов позовні вимоги підтримав в повному обсязі та обґрунтував їх тими ж обставинами.

Крім того пояснив, що протягом останніх років орендна плата виплачувалась позивачу та спадкодавцю за іншим договором оренди фактично в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки землі за домовленістю сторін, тому переплата орендної плати в підвищеному розмірі виплачувалась орендарем добровільно за згодою обох сторін.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував і пояснив, що 30.11.2006 між ОСОБА_4, як орендодавцем з однієї сторони та відповідачем, як орендарем з іншої сторони, був укладений Договір оренди землі №274 у відповідності з умовами якого була передана у строкове платне користування належна йому на праві власності земельна ділянка площею 6,69 га, розташованої в адміністративних межах Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області терміном на 10 років зі сплатою орендної плати у розмірі 1,5% від проіндексованої грошової оцінки землі.

Даний договір був зареєстрований 02.04.2007 у Чорнухинському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» за №53.

05 серпня 2009 між ОСОБА_4 та відповідачем була укладена додаткова угода до договору оренди землі №274 від 30.11.2006 про підвищення розміру орендної плати до рівня 3,25 % від нормативної грошової оцінки землі.

Дана додаткова угода була зареєстрована 23.07.2010 р у Чорнухинському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» за №75.

Відповідачем у відповідності з умовами договору оренди землі №274 від 30.11.2006 та додаткової угоди на користь орендодавця ОСОБА_4 фактично була виплачена орендна плата на загальну суму 48 889,14 грн., а відповідно до розрахунку орендної плати за 2007-2016 роки повинно було бути виплачено 42 875,97 грн.

Таким чином як на момент звернення позивача з позовом до суду так і на даний час по договору оренди землі №274 від 30.11.2006 з урахуванням додаткової угоди до договору оренди землі за відповідачем значиться не заборгованість перед позивачем по орендній платі, а переплата у розмірі 6 013,17 грн (48 889,14 грн 42 875,97 грн.).

Зазначив, що виплата орендної плати у більшому розмірі була виплачена спадкодавцю ОСОБА_4 у звязку з прийняттям такого рішення керівництвом товариства з обмеженою відповідальністю «Селянська спілка ім.Шевченка» і вважає, що такі виплати є виплатами за майбутній період відповідно до ст.531 ЦК України.

На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити, оскільки вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України, серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст.ст.6,27 ЦК України).

Частиною 1 ст.15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договір та інші правочини.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідностатті 526 ЦК Українизобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першоїстатті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами 2 та 3ст. 632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Частиною 2 ст. 409 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Відповідно до норми ч.1 ст.93 Земельного кодексу України, ст.1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (стаття 21 Закону).

Статтею 15 Закону України Про оренду землі визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її виплати.

У відповідності з ст.ст. 21-23 Закону України Про оренду землі орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю ) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється як правило у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральні формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Згідно з ст. 24 Закону України Про оренду землі орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Правонаступництво у разі зміни власника речі, переданої у найм, передбачено загальними положеннями про найм Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 770 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Згідно з приписами частини першої статті 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди.

За положеннями ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі», перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Смерть фізичної особи-орендодавця не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обов'язки за договором оренди, у тому числі право на отримання орендної плати, якщо інше прямо не передбачено у самому договорі.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Судом встановлено, що 30.11.2006 року між ОСОБА_4 та ТОВ «СС ім.Шевченка» було укладено договір оренди землі №274 площею 6,69 га строком на 10 років (а.с.5-6).

02 квітня 2007 року вказаний договір зареєстровано у Чорнухинському районному відділі Полтавської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», за №53 (а.с.6).

В договорі було зазначено, що орендар сплачує орендну плату в розмірі 1,5% від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки, яка становила на час укладення договору 89 041 грн., що в грошовому виразі на час укладення договору складало 1 335,62 грн. (п.9).

Крім того в п.п.10,11 договору зазначено, що обчислення орендної плати за землю здійснюється з врахуванням індексу інфляції, орендна плата вноситься в строки з 1 серпня по 31 грудня поточного року.

05 серпня 2009 року ОСОБА_4 уклав з відповідачем додаткову угоду відповідно до якої за користування земельною ділянкою кожного року орендодавцю сплачується щорічно орендна плата в розмірі 3,25% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

23 липня 2010 року вказаний договір зареєстровано у Чорнухинському районному відділі Полтавської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», за №75 (а.с.7).

12 травня 2016 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті залишилась спадщина, у тому числі земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,687 га на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ЯА №901881 (а.с.8).

Спадкоємець ОСОБА_4 його син ОСОБА_3, позивач у справі, 01.12.2016 отримав свідоцтво про право на спадщину, а саме на вказану земельні ділянку та зареєстрував право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.9).

На час прийняття спадщини діяла додаткова угода до договору, яка передбачала розмір орендної плати 3,25 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що представниками сторін не оспорюється.

Таким чином позивач за вищевказаним договором оренди землі набув право орендодавця та, відповідно, права на своєчасне отримання орендної плати від відповідача.

З розрахунку нарахування орендної плати за договором оренди від 30.11.2006 за 2007-2016 роки, наданої представником відповідача, вбачається, що:

- за 2007 рік нараховано 1 335,62 грн, виплачено з урахуванням сплачених сум податків 1 135,28 грн;

- за 2008 рік: нараховано 1 373,01 грн, виплачено 1 167,06 грн;

- за 2009 рік: нараховано 3 427,04 грн, виплачено 2 912,98 грн;

- за 2010 рік: нараховано 3 629,23 грн, виплачено 3 084,85 грн;

- за 2011 рік: нараховано 3 629,23 грн, виплачено 3 084,85 грн;

- за 2012 рік: нараховано 6 372,93 грн, виплачено 5 416,99 грн;

- за 2013 рік: нараховано 6 372,93 грн, виплачено 5 416,99 грн;

- за 2014 рік: нараховано 6 372,93 грн, виплачено 6 321,40 грн;

- за 2015 рік: нараховано 7 959,79 грн, виплачено 6 646,42 грн;

- за 2016 рік: нараховано 9 551,75 грн, виплачено 7 689,15 грн.

Всього нараховано 50 024,46 грн, виплачено 42 875,97 грн.

Фактично виплати орендної плати за 2016 рік здійснено не було, як пояснив представник відповідача вона була виплачена в минулих періодах.

З відомостей про виплату орендної плати за 2007-2015 роки видно, що спадкодавцем ОСОБА_4:

- за 2007 рік було отримано 1 065 грн. 28 коп.,

- за 2008 рік - 906 грн. 67 коп.,

- за 2009 рік 2 913 грн.,

- за 2010 рік 4 034 грн. 52 коп.,

-за 2011 рік - 4 745 грн. 95 коп.,

- за 2012, 2013, 2014 роки по 8 333 грн. 89 коп.;

за 2015 - 10 222 грн. 05 коп, а всього 48 889грн.14 коп.

Вказані обставини щодо отримання спадкодавцем ОСОБА_4 сум виплат представником відповідача не оспорювались.

При цьому з вказаних відомостей видно, що виплата орендної плати у збільшеному розмірі була виплачена не тільки батьку позивача, а й іншим орендодавцям в тому ж розмірі ( а.с.31-64).

Крім того необхідно зазначити, що відносини з виплати орендної плати за 2007-2015 роки виникли між померлим ОСОБА_4 та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Селянська спілка ім.Шевченка» і на протязі 6 місяців після його смерті свої претензії з приводи переплати орендної плати та її повернення відповідач до спадкоємця не заявляв.

Твердження представника позивача ОСОБА_1 про усну згоду між спадкодавцем ОСОБА_4 та відповідачем щодо виплати орендної плати в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки не спростовано і узгоджується з дослідженими судом доказами.

Так, суми фактичних виплат ОСОБА_4 повністю відповідає орендній платі за цю земельну ділянку в зазначеному розмірі: у 2012-2013 роках орендна плата з розрахунку 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням сум податків (15% - податок з доходів фізичних осіб), складає 8 333, 83 гривні (196 090,27 грн х 5% = 9 804,51 грн 1 470,68 грн (9 804,51 грн х15%)); у 2015 10 255,28 грн. (244 916,74 грн х 5% = 12 245,84 грн 2020,56 грн (12 245,84 грн х16,5% (15 відсотків податок з доходів фізичних осіб, 1,5 військовий збір))).

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що вищевказана виплата орендної плати не є виплатами в рахунок майбутніх платежіві не є переплатою, оскільки орендар добровільно збільшив її розмір спадкодавцю ОСОБА_4, а також іншим орендодавцям, які погодились з таким збільшенням та прийняли орендну плату в збільшеному розмірі без внесення змін до договору оренди.

З повідомлення відділу Держгеокадастру у Чорнухинському районі Полтавської області від 18.01.2017 вбачається, що станом на 01.01.2016 грошова оцінка земельної ділянки земельної частки (паю) на території Богодарівської сільської ради відповідно до розпорядження голови Чорнухинської райдержадміністрації №83 від 06.05.2005 становить 293 936 грн з урахованими коефіцієнтами індексації 3,997 та 1,756 (а.с.10).

Пунктом 5 Договору оренди землі встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 89 041 грн.

Відповідно до повідомлення Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (http://land.gov.ua/derzhheokadastr-povidomliaie-pro-znachennia-koefitsiientu-indeksatsii-normatyvnoi-hroshovoi-otsinky-zemel-za-2016-rik/) коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 1996 рік 1,703, 1997 рік 1,059, 1998 рік 1,006, 1999 рік 1,127, 2000 рік 1,182, 2001 рік 1,02, 2005 рік 1,035, 2007 рік 1,028, 2008 рік 1,152, 2009 рік 1,059, 2010 рік 1,0, 2011 рік 1,0, 2012 рік 1,0, 2013 рік 1,0, 2014 рік 1,249, 2015 рік 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) та 1,2 для сільськогосподарських угідь (рілля, перелоги, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження). Нормативна грошова оцінка земель за 2002, 2003, 2004 та 2006 роки не індексувалася.

Орендна плата за 2007-2016 роки розрахована відповідачем з врахуванням вказаних коефіцієнтів індексації грошової оцінки земельної частки (паю) за 2007-2016 роки, тому суд бере таки розрахунки до уваги враховуючи те, що 31 жовтня 2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1185, згідно якою з 1 січня 2012 року до показників нормативно-грошової оцінки ріллі, проведеної станом на 1 липня 1995 року ( з урахуванням індексації) застосовується коефіцієнт 1,756, та були внесені зміни до п. 19-1 Методики нормативної грошової оцінки земель.

Разом з тим, застосування коефіцієнта 1.756 до нормативно грошової оцінки земельної частки(паю), який врахований відділом Держгеокадастру у Чорнухинському районі Полтавської області при розрахунку вартості земельної частки (паю) позивача, не є обов'язковою та може бути застосований при внесенні змін до договору оренди та при згоді сторін договору.

Таким чином, враховуючи, що станом на 31 грудня 2016 року орендна плата за землю виплачена не була її сума становить згідно з наданим відповідачем розрахунком 9 551,75 грн.

Згідно п.14 Договору оренди, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочення (а.с.5).

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за період з 01.01.2017 року по 09.03.2017, розмір якої становить 45 грн.19 коп. (9 551,75 грн. х 0,01% = 9,55175 грн в день; 9,55175 грн х 68 днів = 649,52 грн).

Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму інфляції у розмірі 200,59 грн. за січень, лютий 2017, де величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації (101%), а саме: у січні 2017 року: 9,55175 грн. х 101,1% - 9,55175 грн. = 105,7 грн.; вересні 2017 року: 9,55175 грн. х 101% - 9,55175 грн. = 95,52 грн. (105,7 грн + 95,52 грн=200,59 грн).

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в сумі 53,39 грн. (9 551,75 грн. х 3% річних : 365 днів х 68 днів прострочення).

Таким чином з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селянська спілка ім.Шевченка» на користь ОСОБА_3 позивача підлягає стягненню 9 551,75 грн заборгованості по орендній платі за 2016 рік, 649,52 грн пені за невнесення орендної плати у визначений договором строк за січень, лютий 2017 року, 200,59 грн суми інфляції, 53,39 грн 3% річних, а всього 10 455,25 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на правову допомогу.

Згідно з приписами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Встановлено, що правову допомогу позивачу на підставі укладеної письмової угоди здійснював адвокат ОСОБА_1, якому позивач оплатив його послуги в сумі 2 000 грн.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У п.п. 47,48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Представник позивача виконав взяті на себе зобов'язання та надав юридичну консультацію, склав позовну заяву та інші процесуальні документи, що підтверджується копіями угоди про надання адвокатських послуг від 06.02.2017, квитанцією №54/1 від 06.02.2017 та розрахунком суми винагороди (а.с.12-13, 68).

Разом з тим, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи характер спірних правовідносин, обсяг наданої правової допомоги, ступінь складності справи, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним визначити компенсацію витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідачки, у розмірі 1 000 гривень, тому загальний розмір витрат на правову допомогу становить 1 640 грн. (1 000 грн. + 640 грн.).

Пропорційність задоволених вимог становить 99,99 % (10 455,25 грнх100/10 456,52 грн).

Відповідно до встановленого ст.88 ЦПК України принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених позовних вимог до стягнення з відповідача підлягає 1 639,84 грн судового збору (1640х99,99/100).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 15, 16, 409, 525, 526, 625, 629, 632 ЦК України, ст.ст.93, 152 ЗК України, ст.ст.1,15,21-24 Закону України «Про оренду Землі, ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 212, 214 ЦПК України, суд,

вирішив:

1.Позов ОСОБА_3 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селянська спілка ім.Шевченка» про стягнення невиплаченої орендної плати за землю задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Селянська спілка ім.Шевченка» (вул.Шевченка, 2, с.Богодарівка, Чорнухинський район, Полтавська область, 37111), на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1):

- 9 551, 75 (девять тисяч пятсот пятдесят одна гривня сімдесят пять копійок) сума заборгованості по орендній платі за землю за 2016 рік;

- 649, 52 (шістсот сорок девять гривень пятдесят дві копійки) гривень - пеня за прострочення сплати орендної плати;

- 200,59 (двісті гривень пятдесят девять копійок) гривень - сума інфляції;

-53,39 (пятдесят три гривні тридцять девять копійок) гривень - три проценти річних від простроченої суми, а всього 10 455,25 (десять тисяч чотириста гривень пятдесят пять гривень двадцять пять копійок) гривень.

3.Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селянська спілка ім.Шевченка» на користь ОСОБА_3 1 639,84 (одна тисяча шістсот тридцять девять гривень вісімдесят чотири копійки) гривень судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Чорнухинский районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення cуду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Рішення виготовлене у повному обсязі 17 березня 2017 року.

Суддя