Справа № 367/943/17 Головуючий у І інстанції Саранюк Л. П.
Провадження № 22-ц/780/4832/17 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 26 22.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Сушко Л.П., Ігнатченко Н.В.,

за участю секретаря: Волошина В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 17 лютого 2014 року ОСОБА_4 передано відповідачам 1000 дол. США, як авансовий платіж за квартиру №14 на 4-му поверсі в будинку, який буде збудовано у АДРЕСА_1. Попередній договір повинен бути укладений до 25.02.2014. Вартість квартири визначена у 37500 (тридцять сім тисяч п'ятсот) доларів США.

Попередній договір купівлі-продажу між позивачем та відповідачами укладено не було, оскільки в той же день позивач відмовився від його укладання через обставини не переборної сили, про що відповідачі були повідомлені, проте кошти повернути відмовилися.

Просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 кошти у сумі 27 840,00 (двадцять сім тисяч вісімсот сорок) гривень, з них: 27 200,00 (двадцять сім тисяч двісті) гривень авансу, 640,00 (шістсот сорок) гривень судовий збір.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 серпня 2017 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 кошти в сумі 27 840, 00 (двадцять сім тисяч вісімсот сорок) гривень, з них 27 200, 00 (двадцять сім тисяч двісті) гривень сума авансу, 640,00 (шістсот сорок) гривень судовий збір.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 17.02.2014 року позивач передав відповідачам суму у розмірі 1000 доларів США, як внесок з майбутню квартиру №14 на четвертому поверсі, який буде збудовано в АДРЕСА_1 (а.с. 2). Попередній договір повинен бути укладений до 25.02.2014 року і вартість майбутньої квартири визначена у 37 500 доларів США.

Попереднього договору між сторонами укладено не було, оскільки позивач 17.02.2014 року відмовився від його укладення, про що було повідомлено відповідачів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що передані грошові кошти у сумі 1000 доларів США. є авансом, а тому кошти в цьому розмірі підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст. 206 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами в момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

У відповідності до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Предметом укладеного між сторонами попереднього договору є квартира, яка є об'єктом нерухомого майна.

Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником в рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов'язання.

Оскільки аванс - це лише спосіб платежу і виконує функцію попередньої оплати, отже він не може виконувати забезпечувальної функції взятих сторонами на себе зобов'язань, незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов'язання, тому той, хто отримав аванс, повинен його повернути. І якщо продавець отримав як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню.

Оскільки сторони порушили вимоги щодо форми правочину, він не є укладеним, зобов'язання купівлі-продажу між сторонами не виникло, тому сума, сплачена на забезпечення виконання майбутнього зобов'язання, згідно з вимогами ч. 2 ст. 570 ЦК України, є авансом і повертається в тому розмірі, в якому вона надавалася.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: