Справа № 310/4780/17
РІШЕННЯ

Іменем України

10 листопада 2017 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

за участі: представника позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в свої інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області, про усунення перешкод у здійсненні права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

В зазначеній вище квартирі зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4

Вказує, що восени 2008 року до неї звернулася її племінниця ОСОБА_3 з проханням тимчасово зареєструвати її в зазначеній квартирі, оскільки вона щойно повернулася з дітьми з м. Москва, де мешкала та працювала, і для отримання соціальних виплат на дітей їй необхідно зареєструватися на території України.

Таким чином, з 20.10.2008 року відповідачі зареєстровані в її квартирі, проте фактично не проживають, особистих речей відповідачів в квартирі немає.

Просила усунути їй перешкоди у здійсненні нею права власності на квартиру АДРЕСА_2, визнав ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування квартирою №53 будинку №72А по вул. В. Довганюка в м. Бердянську Запорізької області.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, повідомлені про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не зявились, письмові заперечення на позов не надали.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 пояснили, що ОСОБА_3 на території Російської Федерації народила дитину і приїхала до м. Бердянська для оформлення допомоги при народженні дитини. У звязку з цим вона була зареєстрована в квартирі ОСОБА_2 ОСОБА_3 отримала першу виплату і виїхала до Російської Федерації. В подальшому, ОСОБА_3 приїжджала до м. Бердянська для отримання чергових виплат на дитину, проте соціальними службами було зясовано, що вона на території України не проживає і виплати були припинені.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 09.07.1993 року.

Позивач вказує на те, що вона за домовленістю з ОСОБА_3 тимчасово зареєструвала місце проживання відповідачів в належній їй квартирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11).

Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до тверджень позивача, пояснень свідків, наданих письмових доказів, суд вважає доведеним, що відповідачі не проживали та не проживають в квартирі, яка належить позивачу на праві власності.

Зазначені докази суд вважає належними та допустимими, вони узгоджуються між собою, тому суд приймає їх за основу при ухваленні даного рішення.

Доказів на підтвердження поважності причин не проживання в квартирі за місцем реєстрації відповідачами суду не подано.

З урахуванням викладеного, зібраних та досліджених по справі доказів, встановлених обставин, суд вважає, що позивач довів обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а отже позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до п. 26 вказаних вище Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 57-61, 212 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди у здійсненні нею права власності на квартиру АДРЕСА_2, визнав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування квартирою №53 будинку №72А по вул. В. Довганюка в м. Бердянську Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Крамаренко