Справа № 510/1168/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2017 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду в місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Ренійської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Представник відповідача Ренійської міської ради Одеської області у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Позивачі та представник ОСОБА_4 (ордер серії ОД № 178049 від 06.07.2016 р.) у судове засідання не з'явились, направили до суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, наполягали на задоволенні позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5, померла - ІНФОРМАЦІЯ_1; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6, помер - ІНФОРМАЦІЯ_2; копія заповіту ОСОБА_5 від 02.10.2000 р., згідно якого ОСОБА_5 заповідала все своє майно дітям - ОСОБА_2 та ОСОБА_1; копія витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи); копія заяви ОСОБА_2 до нотаріусу про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 від 10.02.2014 р.; копія поштового повідомлення про направлення заяви про прийняття спадщини; копія свідоцтва про права власності НОМЕР_1 від 01.04.1992 р., на підставі якого житловий будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 24.02.2004 р.; свідоцтво про народження ОСОБА_1, батько - ОСОБА_6, мати - ОСОБА_5; копія технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1, власники - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, згідно ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 12.03.2011 р., самочинних споруд не має.; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1. Під час життя ОСОБА_5 склала заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповідала в рівних частинах позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Батько позивачів ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про визнання частково недійсним заповіту та визнання за ним права власності на ? частину будинку АДРЕСА_1 від 24.02.2004 р. за ОСОБА_6 було визнано право власності на ? частину будинку АДРЕСА_1.

Таким чином у спадкову масу після смерті ОСОБА_5 увійшла ? частина житлового будинку. У встановлений законодавством строк, 08.02.2001 р., позивачі звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим була зведена спадкова справа.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачів ОСОБА_6, після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1. У встановлений законодавством строк, позивачі звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим була зведена спадкова справа.

29.06.2016 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_6 звернулись до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їм було відмовлено, у зв'язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок.. Ця обставина змусила позивачів звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Таким чином, позивачі прийняли спадщину, що залишилася після смерті матері ОСОБА_5 та батька ОСОБА_6, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців не має.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їх доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Так як спадщина на майно ОСОБА_5 відкрилась до 1 січня 2004 року, зазначені правовідносини мають регулюватись ЦК України (1963) р.

Згідно ст. 548 ЦК України (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

На підставі ст. 549 ЦК України (1963 р.) признається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем

відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які є спадкоємцями за заповітом (ст. 534 ЦК України (1963 р.)), звернулась до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, таким чином прийняли її в порядку ст. 549 ч. 2 ЦК України (1963 р.).

Батько позивачів ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, таким чином правовідносини регулюються нормами ЦК України 2003 р.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивачі у справі є спадкоємцями за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачі прийняли спадщину, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців не має.

Таким чином, позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернулись до нотаріуса у встановлений законодавством строк із заявою про прийняття спадщини, однак оформити її не можуть у зв'язку з обставинами, які не залежать від них.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачі є суб'єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їх вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. 534,б 548, 549 ЦК України (1963 р.), ст. ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1225, 1233, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку з господарським будівлями та надвірними спорудами по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку з господарським будівлями та надвірними спорудами по АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.В. Сорокін