Справа №484/3221/16-ц 22.03.2017 22.03.2017 22.03.2017
Справа №484/3221/16-ц Головуюча суду першої інстанції ОСОБА_1
Провадження №22-ц/784/423/17 Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2
РІШЕННЯ

Іменем України

22 березня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_4

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 грудня 2016 року по справі за позовом

ОСОБА_5

до

ОСОБА_4

про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

24 жовтня 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивач зазначав, що 16 липня 2015 року помер ОСОБА_7. За життя ОСОБА_7В склав на його імя заповіт, яким розпорядився щодо належної йому на праві власності земельної частки (паю) площею 5,3 га. Проте, він не зміг у строк, встановлений законодавством звернутися до нотаріальної контори, оскільки тривалий час хворіє на важке неврологічне захворювання та перебуває на диспансерному обліку у невропатолога, що є наслідком важкої черепно-мозкової травми, отриманої внаслідок вогнепального поранення під час перебування в зоні антитерористичної операції (далі АТО). Також є інвалідом ІІ групи.

Посилаючись на вищезазначене та вимоги ст. 1272 ЦК України просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 листопада 2016 року змінено первісного відповідача ОСОБА_6 сільську раду Первомайського району Миколаївської області на належного відповідача ОСОБА_4

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 грудня 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено. Визначено ОСОБА_5 додатковий строк у два місяці, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, який помер 16 липня 2015 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_5 в задоволенні позову в повному обсязі. На думку апелянта рішення суду є незаконним, необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення міськрайонного суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 та визначаючи йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що визначений законодавством шестимісячний строк пропущений позивачем з поважних причин, а саме через стан здоровя останнього, зумовлений отриманим в зоні АТО у 2014 році важким пораненням, що потягло неврологічне захворіння та інвалідність ІІ групи.

Проте, колегія суддів не може погодитися з вказаним висновком суду.

Як вбачається з матеріалів справи, за життя, а саме 14 липня 2015 року ОСОБА_7 склав на імя ОСОБА_5 заповіт, відповідно до якого заповів останньому належну йому земельну частку (пай), площею 5,3 га (а.с. 4).

16 липня 2015 року ОСОБА_7 помер (а.с. 41).

Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Процедура подання заяви про прийняття спадщини визначена пунктом 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 . Відповідно до вказаного Порядку (п. 3.3, 3.4, 3.5, 3.6, 3.11, 3, 15, 3.23), заяви про прийняття спадщини подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Заява про прийняття спадщини підлягає реєстрації у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ у день надходження. У разі надходження такого документа поштою він підлягає також реєстрації у Журналі реєстрації вхідних документів. Своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи, на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.

Тобто, заява про прийняття спадщини має бути виконана (написана) спадкоємцем особисто, однак подана може бути безпосередньо спадкоємцем до нотаріуса або направлена йому засобами поштового зв'язку, при цьому справжність підпису спадкоємця може бути посвідчена нотаріально або не посвідчена нотаріально.

Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину.

За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

В підтвердження поважності пропуску строку для прийняття спадщини представником позивача надані довідки про стан здоровя позивача та витяг з медичної картки позивача про його знаходження на денному стаціонарі у період з 10 серпня 2015 року по 25 серпня 2015 року; з 12 жовтня 2015 року по 26 жовтня 2015 року та з 25 листопада 2015 року по 02 грудня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 помер 16 липня 2015 року (а.с. 41) та шестимісячний строк визначений законом для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини закінчився 16 січня 2016 року.

З вищезазначених довідок про стан здоровя позивача вбачається, що він знаходиться на «Д» обліку у невропатолога, є інвалідом 2 групи, яку отримав внаслідок закритої черепно-мозкової травми при участі в антитерористичній операції (а.с. 5-6, 84).

Згідно довідки Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області від 21 лютого 2017 року ОСОБА_5 є волонтером, супроводжує транспорт з допомогою у зону АТО, в тому числі і у період з липня 2015 року по лютий 2016 року.

Проте, колегія суддів вважає, що зазначені представником позивача письмові докази не можна вважати поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, так як періодичне знаходження позивача на лікуванні, зайняття волонтерською діяльністю, не позбавляло його права на подачу заяви про прийняття спадщини (особисто чи через засоби поштового звязку) у строки визначені законом та вказує на те, що позивач не висловив свого бажання на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7

Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму Узагальненні «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01 березня 2013 року зазначив, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Таким чином, доказів, які б підтверджували об'єктивні, непереборні, істотні труднощі на вчинення дій щодо прийняття спадщини позивачем суду не надані.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно копії спадкової справи № 301/2016, з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 звернулася донька померлого, а саме відповідачка ОСОБА_4, яка проживала та була зареєстрована разом з батьком до дня його смерті по вул. Набережній, 56 в с. Катеринка, Первомайського району Миколаївської області. Заяв від інших спадкоємців матеріали спадкової справи не містять (а.с. 40-47).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивач не заперечував, що з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса позивач не звертався, а тому відсутня обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позивач належними доказами не підтвердив поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, а тому висновок суду про наявність поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, є помилковим.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду на підставі ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча Т.С. Довжук

Судді: О.В. Локтіонова

ОСОБА_8