Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2785/16-ц

Номер провадження: 2/511/177/17

21 березня 2017 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванова О. В.,

секретаря Кабатової Н.П.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1300 грн. щомісячно до 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту його звернення до суду з відповідною заявою, тобто з 13.12.2016 року і до досягнення донькою повноліття, тобто до 22.06.2030 року, а також судовий збір стягнути з відповідача, в звязку зі зміною його матеріального становища.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 повністю підтримав позовні вимоги та суду пояснив, що позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_2, від зазначеного шлюбу у сторін народилась дитина: донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В сімї відносини не склалися, вони фактично розійшлись, але шлюб не розірвали. Дитина залишилась проживати з матірю. Згідно рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.04.2016 року з ОСОБА_3, стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини: доньки ОСОБА_4, 22.06.2012року народження, у розмірі 1300грн., щомісячно, починаючи з 21 березня 2016 року і до досягнення донькою повноліття. На момент винесення рішення позивач ОСОБА_3 мав постійне місце роботи, про що свідчить первинна позовна заява та рішення суду з яким ОСОБА_3 повністю у повному обсязі погодився, оскільки мав роботу. Присудженні аліменти сплачував фактично з пенсії батьків, які відповідно до довідки є пенсіонерами, позивач має заборгованість по аліментам, оскільки раніше працював вантажником на «Привозі» в м. Одеса, згідно військового квітка п.14 «б» хворіє, та на даний час він не має можливості сплачувати аліменти у встановленому розмірі, оскільки втратив роботу, не може працевлаштуватись, сам знаходиться на утриманні батьків пенсіонерів, які мають невеликі пенсії, тобто його матеріальний стан погіршився та при таких обставинах розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання доньки, необхідно зменшити до 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно так як сплачувати аліменти в більшому розмірі позивач не має можливості. (а.с.1-2).

Відповідач ОСОБА_2, не визнаючи позов, суду пояснила, що дійсно вона перебуває в шлюбі з позивачем по справі ОСОБА_3, який на теперішній час не розірваний. Від шлюбу 22.06.2012 року в них народилась донька ОСОБА_4, дочка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не надавав матеріальної допомоги, тому вона змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Позивачу ОСОБА_3 було присуджено сплачувати щомісячно по 1300грн. на утримання дитини, які він признав. Зараз вона сама виховує неповнолітню доньку ОСОБА_4 фактично сама, оскільки позивач має заборгованість по сплаті аліментів. Свої батьківські обовязки по утриманню дитини позивач не виконує, його доводи та доводи його представника про неможливість сплачувати аліменти у встановленому розмірі надумані, оскільки ОСОБА_3 як працював не офіційно та і продовжує працювати, при розгляді справи про стягнення аліментів, ОСОБА_3 сам погодився з зазначеною сумою у розмірі 1300 грн., на той час він також проживав у батьків, які являються пенсіонерами, та на даний час вони працюють неофіційно в м. Одеса, батько охоронцем, а мати - прибиральницею. На її думку позивач навмисно офіційно не працевлаштовується, оскільки тоді він зможе скривати свій дохід та сплачувати аліменти у меншій сумі. Відповідач зазначила, що дитина часто хворіє, в грудні прийшлось придбати ліки на 500грн., сама вона працює та отримує заробітну плату у розмірі 1400грн. З приводу хвороби позивача зазначеної в військовому квитку додала, що ОСОБА_3 купив військовий квіток, щоб його не забрали до армії, а його хвороби іншим шляхом не підтверджені. Просила суд в позові відмовити, оскільки у позивача будь-які зміни не відбулися.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог і їх відповідність, суд прийшов до висновку що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 315115 зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису №235.(а.с.14).

На підставі рішення Роздільнянського районного суду від 13 квітня 2016 року ОСОБА_3 зобовязаний до виплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини: доньки ОСОБА_4 и, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1300 грн., щомісячно, починаючи з 21.03.2016 року і до досягнення донькою ОСОБА_4 повноліття, тобто до 22.06.2030 року.(а.с.6-7).

При огляді в судовому засіданні цивільної справи №511/613/16ц (провадження 2/511/384/16) при вирішенні питання про стягнення аліментів ОСОБА_3, визнав позов у повному обсязі про що надав суду відповідну заяву. Інших заяв до суду проте, що у нього скрутне матеріальне становище не надавав.

Дане рішення суду ОСОБА_3 повністю не виконує, аліменти в установлений судовим рішенням строк на утримання дитини не сплачує, тому у нього виникла заборгованість по аліментам в сумі 6761.23грн.(а.с.8-9).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, проведених постановою державного виконавця відділу ДВС Роздільнянського РУЮ, позивач має заборгованість по виплаті аліментів за період з 21.03.2016 року по листопад 2016 року у твердій грошовій сумі становить 6761.23грн.(а.с.9).

Тобто заборгованість позивач має фактично з дня винесення рішення.

Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Згідно з п. 2 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Аналіз зазначених вимог закону свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Станом на 13.12.2016 року (день подачі позову) та на час ухвалення рішення суду вказані обставини відсутні та не доведені позивачем у судовому засіданні.

Так, ухвалюючи рішення від 13.04.2016 року на користь ОСОБА_2, суд врахував всі суттєві обставини, що мають значення для справи, в тому числі стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини по справі, також судом було прийнято до уваги, що відповідач ОСОБА_3 позов визнав у повному обсязі про що написав заяву. Вказане рішення суду ОСОБА_3 не оскаржував.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1 поясняв, що ОСОБА_3 знаходиться в скрутному матеріальному становищі, перебуває на утриманні двох батьків пенсіонерів, не працює, тому не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1300грн.

За результатами перевірки вказаних посилань представника, судом було встановлено, що ОСОБА_3 продовжує перебувати у шлюбі з відповідачем (а.с.13); позивач працював офіційно тільки один місяць, а саме з 05.07.2013 року по 09.08.2013 року (а.с.10-11;18), він зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 де і проживає по теперішній час (а.с.12;19), перебуває на обліку в Роздільнянському РЦЗ з грудня 2016 року (а.с.29), має склад сімї батька - ІНФОРМАЦІЯ_4, та мати - 1958р.н., які являються пенсіонерами відповідно з 02.09.2015 року та з 19.11.2014 року (а.с.32;33) та отримують пенсію: мати - за півроку 2016 року 5694.00грн., батько за півроку 2016 року 6776.10грн. (а.с.34;35), будь якого транспортного засобу за позивачем не зареєстровано(а.с.36); довідками ПП «СтройТехГрад» та ТОВ «Укр Дозамех» про те, що ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на зазначених підприємствах не працевлаштовані; згідно посвідчення взамін військового квитка № 0467, виданим 24.06.2009р. ОСОБА_3 знятий з військового обліку на підставі ст. 14 «б» наказу МОЗ та є визнаним обмеженно здатним у воєнний час (а.с.64-65).

Крім того, на обгрунтування позовних вимог, за клопотанням представника позивача, в судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_7 Вказаний свідок суду пояснила, що вона являється рідною тіткою ОСОБА_3, сама проживає у ІНФОРМАЦІЯ_5, але положенні 90 днів перебування на території України проводить в с.Володимирівка, Роздільнянського району. Їй відомо, що племінник ОСОБА_7, старається сплачувати аліменти, але не завжди виходить, оскільки він без освіти, не може ніде працевлаштуватися, шукає роботу кожен день. Іноді для того, щоб у нього не було заборгованості його мати давала йому гроші на сплату аліментів. Не працює він вже майже сім місяців, перевіряти та недовіряти племіннику у неї немає підстав.

В судовому засіданні також була допитана в якості свідка ОСОБА_8, яка суду пояснила, що являється рідною тіткою ОСОБА_3 Їй відомо від племінника, що він раніше отримував заробітну плату від 1500грн до 3500грн. Зараз взагалі не працює, не може працевлаштуватись, оскільки не має ніякої освіти, утримують його батьки на свої пенсії. Його навіть в армію не забрали, так як він трохи хворий, але його захворювання не має на увазі ніяку групу інвалідності. На момент винесення рішення про стягнення з нього аліментів він працював, тому не заперечував проти призначеної суми, а перестав працювати з кінця листопада 2016 року, аліменти допомагає йому сплачувати його мати зі своєї пенсії. Він рідний племінник, тому в тюрму його садити за невиплату аліментів шкода, тому вони з сестрою ОСОБА_7 найняли адвоката, щоб ОСОБА_3 не потрапив до вязниці.

Суд вказані покази ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (які є рідними тітками позивачу) в якості доказів по справі не приймає, оскільки вони самостійно в судовому засіданні зазначали, що вони оплатили послуги адвоката для звернення до суду зі вказаним позовом, щоб уникнути кримінальної відповідальності племінника за несплату аліментів, тому вони є фактично зацікавленими особами, крім того вказані свідчення в силу ч.2 ст. 59 ЦПК України є не допустимими.

Також, в судовому засіданні за клопотанням відповідача допитана в якості свідка ОСОБА_9, яка суду пояснила, що вона працює продавцем в магазині в м. Одеса. Стверджувала, що ОСОБА_3 та його батько працює, тільки їй не відомо чи вони працевлаштовані офіційно. Вказане їй відомо, оскільки магазин, в якому вона працює, та підприємство знаходяться в одному промисловому районі міста ОСОБА_8 та розташовані неподалік один одного, а ОСОБА_3 вона бачить майже кожного дня вранці, коли він заходить до магазина або один, або з своїми колегами (т.я. чула їх розмови про роботу), та вони всі між собою спілкуються з приводу роботи. В магазині вона працює вже пять років та на протязі всього цього часу вона постійно бачить ОСОБА_3 у себе в магазині та батько на вказаному підприємстві, але назви підприємства їй не відомо, знає, що там варять великі котли.

Таким чином, позивач та його представник не надали суду належних доказів того, що у позивача відбулися зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя, які можуть свідчити про його неспроможність сплачувати аліменти, суд вважає, що він є молодою та працездатною людиною, продовжує мати заробіток та окрім іншого і допомогу по безробіттю, перешкод для можливості працевлаштування на вище оплачувану роботу та належного утримання дитини, судом також не встановлено. Як вбачається із позовної заяви, показів свідків, підставою для звернення до суду є фактична незгода позивача з попередніми рішеннями суду та бажання перегляду цього рішення, яке набрало законної сили, з метою уникнення кримінальної відповідальності, що діючим законодавством не передбачено.

Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст. 59 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування та повинні бути підтверджені певними засобами доказування.

Виходячи з наведених вище обставин суд вважає, що позивач не довів свої вимоги у повному обсязі, що є підставою для відмови з задоволенні позову за недоведеністю.

Суд приймає вказане рішення та враховує положення ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, згідно яких при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів саме дитини .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,61,209,212, 214-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. В. Іванова