Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/4073/17 Головуючий у 1 інстанції: Стріжакова Т.В.
Є.У.№ 326/1187/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Онищенко Е.А.

ОСОБА_2

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 22 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що з відповідачем вони перебували у відносинах жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Від позашлюбних відносин вони з відповідачем мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час відносини та спілкування між нею з відповідачем фактично припинені, дитина проживає разом з нею у квартирі, яка належить їй на праві спільної сумісної власності із членами її родини у місті Приморську. Вона не працює і не має інших джерел доходу, окрім допомоги на дитину від держави. Довідкою Приморської міської ради Приморського району від 28.08.2017 підтверджено факт її проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2 окремо від відповідача.

Відповідач проживає окремо від них у своєму будинку у місті Приморську. Спільне господарство між ними не ведеться. З моменту народження дитина перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, їй одній утримувати дитину важко. Місце роботи відповідача та розмір його доходу їй невідомі, але стабільний дохід він має, має обєкти нерухомого та рухомого майна, стан його здоровя задовільний, він є працездатним і виплачувати аліменти може. Договору про надання утримання між нею з відповідачем не укладалось.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 500 грн. щомісяця починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 22 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду 29 серпня 2017 року і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 29 серпня 2017 року до зміни їх матеріального становища, але не більше, ніж до досягнення дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким зменшити суму стягнення аліментів.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Заперечуючи проти судового рішення про стягнення грошових коштів на утримання позиваки, відповідач в апеляційній скарзі зазначав, що він не перебував у шлюбі з позивачкою, тому вона не має прав на утримання від нього.

Також він не згодний з розміром визначених аліментів на дитину, посилаючись на те, що він не має стабільного доходу, та має іншу дитину, а його матеріальне становище є складним.

Натомість, ухвалюючи рішення в справі, суд першої інстанції керувався чинним законодавством та наданими сторонами доказами.

Так, суд врахував обставини, на які посилається відповідач та чинне законодавство, зокрема, положення ст. ст. 180,181, 182 ЦК.

За ст.180 Сімейного Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову .

Тож закон не містить заборони стягувати грошові кошти у частці до заробітку.

Відповідач є працездатним, його посилання на можливість сплачувати на утримання дитини лише 800 гр. на місяць суперечить його обовязку щодо утримання дитини та забезпечення дитині умов для розвитку, виховання, утримання.

Так, сплата на дитину 800 гр. на місяць становитиме лише половину прожиткового мінімуму на дитину, а іншу частку в утриманні мати дитини не може забезпечити у звязку з тим, що не працює доглядаючи цю ж дитину до виповнення дитині віку 3 роки.

Відповідно до ч.2 ст.91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини.

Тому посилання в апеляційній скарзі на те, що відсутність шлюбу між сторонами позбавляє відповідача необхідності утримувати мати дитини, є безпідставним.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 22 вересня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: