Номер провадження 2/754/3818/17 Справа №754/4179/17
13 листопада 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Клочко І.В.
при секретарі Шевчук М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особи: Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
Позовні вимоги мотивує наступним.
З 27.02.2008 року по 19.03.2015 року сторони по справі перебували у шлюбі. Від шлюбу мають спільну доньку - ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.), ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, донька для нього байдужа, її вихованням він зовсім не займається. Відповідач ніколи не навідується до доньки не телефонує, не цікавився нею у дитячому садочку, не цікавиться у школі. Також відповідач не приймає участі в утриманні дитини. Вихованням та утриманням доньки повністю займається позивач. Крім того, відповідач зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, п'ять разів притягувався до кримінальної відповідальності, перебував у місцях позбавлення волі.
З огляду на викладене, позивач вимушена була звернутись до суду з даним позовом.
В судовому засіданні позивач підтримала позов за викладених обставин та просила суд про його задоволення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, наявні в матеріалах справи (а.с. 18, 27). За даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, тому визнає причини його неявки неповажними та, заслухавши думку позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у в матеріалах справи доказів, згідно вимог ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дарницької в м. Києві РДА в судове засідання не з'явилась. До суду надійшла заява представника третьої особи про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої підтримала висновок Дарницької в м. Києві РДА про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проти задоволення позову не заперечувала.
За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності нез'явившихся осіб.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що 27.02.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що у Відділі реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області складено актовий запис №21, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 5).
Від шлюбу сторони мають спільну малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 6).
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.03.2015 року шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано та присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 310 грн. щомісячно, починаючи з 09.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7).

З копії довідки №37 від 07.03.2017 року, виданої ЖБК «Ромашка-1», вбачається, що ОСОБА_1 проживає разом із донькою ОСОБА_3 (а.с. 8).

Відповідно до копії довідки від 13.03.2017 року, виданої Деснянським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, у період з 01.09.2016 року по 28.02.2017 року ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не отримувала (а.с. 9).

Згідно з висновком Дарницької районної в м. Києві РДА №101-8595/03 від 26.09.2016 року, визнано за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 20-21).

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини проголошує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно приписів ст. 9 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Виходячи зі змісту принципу 7 Декларації прав дитини, найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту та навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках.

Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно вимог ч.1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

В положеннях ч.3, 4 ст. 155 СК України закріплено, що відмова батьків від дитини є невірозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Нормою ч. 2 ст. 157 СК України встановлено обов'язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні та право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 встановлено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Статтею 165 СК України передбачено право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, яке мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Приймаючи до уваги висновок Дарницької в м. Києві РДА про доцільність позбавлення батьківських прав, а також встановлені судом обставини, що свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків щодо виховання малолітньої доньки, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Стаття 166 СК України передбачає такі правові наслідки позбавлення батьківських прав:

1. Особа, позбавлена батьківських прав:

1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання;

2) перестає бути законним представником дитини;

3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми;

4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником;

5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування);

6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

2. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

В матеріалах справи наявна копія рішення Дарницького районного суд м. Києва від від 19.03.2015 року, відповідно до якого, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 присуджено до стягнення аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 310 грн. щомісячно, починаючи з 09.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вказану обставину, суд не вбачає необхідності у вирішенні питання щодо стягнення аліментів.

На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Керуючись приписами Декларації прав дитини, Конвенції ООН про права дитини, положеннями ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 155, 157, 164-166 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 60, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особи: Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, судові витрати в розмірі 640 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії .

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: