Справа №560/262/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року Дубровицький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця подання Дубровицького районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Дубровицького районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 звернувся до суду із поданням, яке погоджено В.о. начальника Дубровицького районного відділу ДВС та просить тимчасово обмежити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язань покладених рішенням - виконавчим листом №560/262/16-ц.

Зі змісту подання встановлено, що на виконанні у Дубровицькому районному відділі державної виконавчої служби, перебуває виконавче провадження №51781874 з примусового виконання виконавчого листа Дубровицького районного суду Рівненської області № 560/262/16-ц від 09.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Сарненського районного центру зайнятості допомоги по безробіттю в розмірі 26453,92 грн. та витрат на навчання в розмірі 651,83 грн., всього на загальну суму заборгованості в розмірі 27105,75 грн.

Крім того постановою державного виконавця від 04.08.2016 року було відкрито виконавче провадження за №51880266 з виконання виконавчого листа Дубровицького районного суду №560/262/16-ц від 09.06.2016 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь Сарненського районного центру зайнятості судових витрат в розмірі 1378,00 гривень. Після чого боржнику надавався строк для самостійного виконання і одночасно попереджано про примусове його виконання із стягненням виконавчого збору та витрат на проведення та організацію виконавчих дій. Проте, боржник на даний час заборгованість не погасив. На виклики державного виконавця не з'являвся.

У поданому до суду поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець просив розглянути подання без його участі.

Боржник на розгляд подання до суду не з'явився, хоча про його розгляд був повідомлений.

Згідно ч.2 ст.377-1 ЦПК України неявка боржника на розгляд подання, не перешкоджає його розгляду.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Частиною 2 ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

З аналізу приписів ч.2 ст.10 ЦПК України у системному зв'язку з п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, вбачається, що на державного виконавця покладено обов'язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на останнього за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання

Слід зазначити, що у поданні державний виконавець не навів достатніх підстав та доказів, які свідчили б про навмисне чи інше свідоме ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання ним своїх боргових зобов'язань та наміру ним виїхати за межі України, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладені на них рішенням судів» від 06 червня 2008 року №25-32/507, подання повинно відповідати вимогам, що визначені цим листом, а саме подання готується на бланку відповідного відділу державної виконавчої служби за підписом начальника цього відділу та обов'язково має містити обґрунтування «ухилення боржника від виконання своїх обов'язків».

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України викладених в узагальнені «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01 лютого 2013 року - поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборна сила, події тощо).

Таким чином, зміст норм зазначеного Закону передбачає юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань покладених на нього рішенням є оціночним поняттям.

Враховуючи в сукупності вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України "Про порядок обмеження виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", ст.ст.292, 294, 377-1, ЦПК України, суд

У Х В А Л ИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Дубровицького районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_3