Провадження № 2/521/1935/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року

Малиновський районний суд м.Одеси у складі

Головуючого судді Мурзенка М. В,

При секретарі Кіліян О. В.

За участю представника позивача ОСОБА_1

Представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

Представника третьої особи ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси цивільну справу за позовом представника ОСОБА_5 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення прав піклувальника, третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Малиновської районної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження від 22.11.2016 року № 549/01-06 «Про звільнення громадянки ОСОБА_5 від виконання обовязку піклувальника над неповнолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та влаштування дитини на повне державне забезпечення до закладу чи установи, в якій проживають діти сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, поновити позивачу права на виконання обовязків піклувальника.

Позов мотивовано тим, що розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 29.08.2003 р. позивача було призначено опікуном ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, оскаржуваним розпорядженням її було звільнено від обовязків піклувальника з підстав неналежного виконання позивачем своїх обовязків у звязку із порушенням житлових прав ОСОБА_6, вказане розпорядження позивач вважає необґрунтованим та таким, що прийнято з перевищенням наданих законом повноважень.

Представники відповідача та третьої особи проти задоволення позову заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість прийнятого розпорядження, додатково пояснили суду, що внаслідок незаконних дій позивача, неповнолітнього ОСОБА_6 було безпідставно знято з реєстрації місця проживання в квартирі за адресою АДРЕСА_1, зазначену квартиру в подальшому було приватизовано без участі ОСОБА_6 й продано, повноваження на прийняття відповідного рішення надано Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 866 від 24.09.2008 р.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку дитини ОСОБА_6, який висловив бажання мати за опікуна позивача, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради № 958/01/04 від 29.08.2003 р. позивача призначено опікуном ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією зазначеного розпорядження (а.с. 17), копією розпорядження № 1003/01-04 від 14.10.2005 р. про внесення змін в частині виправлення помилки в прізвищі (а.с. 18), копією свідоцтва про шлюб позивача в частині зміни прізвища на «Генцар» (а.с. 116).

На момент призначення опіки ОСОБА_6 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією відповідної довідки (а.с.63)

В лютому 2016 року за заявою позивача ОСОБА_6 було знято з реєстрації місця проживання за вказаною адресою та зареєстровано разом з позивачем за адресою м.Одеса вул. Туристська, 7, що підтверджується копією листа Малиновського районного відділу ГУДМС України в Одеській області від 20.07.2016 р. (а.с. 60).

19 квітня 2016 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради на підставі розпорядження № 260268 в порядку приватизації на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_7, яка доводиться відповідачу дочкою, було видано свідоцтво про право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 119), й 29 квітня 2016 року зазначену квартиру було відчужено на користь гр. ОСОБА_8 за договором купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_9, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 511, що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 95-97), інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.05.2016 р. (а.с. 92-93).

Оскаржуваним розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради № 549/01-06 від 22.11.2016 р. позивача звільнено від обовязків піклувальника над неповнолітнім ОСОБА_6, розпорядження мотивовано тим, що позивач грубо порушила свої обовязки як піклувальника, знявши 23.02.2016 р. без згоди органу опіки та піклування ОСОБА_6 з реєстрації місця проживання в квартирі за адресою АДРЕСА_2, яку в подальшому ОСОБА_7, донька позивача, приватизувала на своє імя.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що вчинивши зазначені дії, позивач грубо порушила житлові права ОСОБА_6, позбавивши його самостійного права на житло та можливості отримати безоплатно у власність відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» частину квартири за адресою АДРЕСА_2, що, відповідно до ч.3 ст. 75 ЦК України є правовою підставою для звільнення позивача від повноважень піклувальника.

Проте, суд погоджується з доводами представника позивача про відсутність у відповідача компетенції щодо звільнення позивача від повноважень піклувальника з зазначених підстав з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок звільнення особи від повноважень опікуна та піклувальника регулюється ст. 75 ЦК України, відповідно до якої орган опіки та піклування має повноваження звільнити особу від обовязків опікуна або піклувальника у разі подання самою такою особою відповідної заяви та в разі, якщо рішення про призначення її опікуном або піклувальником приймалось органом опіки та піклування (ч. 1,2 ст. 75 ЦК України), у разі невиконання такою особою своїх обовязків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров'я або закладу соціального захисту питання щодо звільнення такої особи від повноважень опікуна або піклувальника вирішується судом за заявою органу опіки та піклування (ч. 3 ст. 75 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд має право захистити право позивача у спосіб не передбачений законом, якщо такий спосіб є ефективним в розумінні ст. 13 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, тобто таким, що є адекватним змісту порушеного права, характеру порушення та наслідкам, які це порушення потягло за собою.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про прийняття відповідачем оскаржуваного розпорядження з перевищенням встановленої законом компетенції, й задоволення позову в частині визнання оскаржуваного розпорядження незаконним та його скасування.

Доводи представників відповідача про наявність у нього компетенції на прийняття оскаржуваного рішення з посиланням Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, затверджений Постановою Кабінету міністрів України № 866 від 24.09.2008 р., відхиляються судом, оскільки зазначений порядок є підзаконним нормативно-правовим актом, п. 49 зазначеного Порядку визначено загальні правила звільнення від обовязків опікуна або піклування, в т.ч. в інших випадках, зокрема у разі коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню опіки, піклування, а також за наявності обставин, зазначених у статті 212 Сімейного кодексу України, без чіткого визначення компетенції кожного органу з прийняття відповідних рішень; в системному тлумаченні норми зазначеного порядку відповідають положенням ст. 75 ЦК України.

Водночас суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог про поновлення прав позивача як піклувальника над ОСОБА_6, оскільки визнання незаконним й скасування оскаржуваного розпорядження є достатнім й ефективним способом захисту прав позивача, застосування судом додаткових засобів для ефективного захисту прав позивача не вимагається.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст..16, 75 ЦК України, ст.10, 11, 14, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради № 549/01-06 від 22.11.2016 року «Про звільнення гр. ОСОБА_5 від виконання обовязків піклувальника над неповнолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та влаштування дитини на повне державне забезпечення до закладу або установи, в якій проживають діти-сироти та діти, які позбавлені батьківського піклування».

В задоволенні позову в іншій частинівідмовити.

Стягнути з Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради на користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. В. Мурзенко