Справа № 549/73/17
Провадження № 2/549/56/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

у складі : головуючого судді - Глущенко Н.М.

при секретарі - Бибик О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнухи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що він 21 червня 2016 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 отримав грошові кошти під письмову розписку в розмірі 10000 гривень, які він зобов'язувався повернути до 24 червня 2016 року.

Відповідач, після спливу вказаному в розписці терміну, грошові кошти в повному обсязі не повернув. 10 липня 2016 року ОСОБА_2 частково сплатив борг в розмірі 6500 гривень, решту боргу в розмірі 3500 гривень до цього часу не повернув, тому просить стягнути з відповідача заборгованість з врахуванням індексу інфляції у розмірі 3788,43 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 67,31 грн, пеню за договором позики у розмірі 731,24 грн та сплачену нею суму судового збору.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи зазначене суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в ній доказів.

Статтею 224 ЦПК України, передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що 21 червня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 10000грн., зі строком повернення 24 червня 2016 року, що було письмово оформлено у формі розписки ( а.с.7).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

13.03.2017 року, в судовому засіданні позивачем було надано оригінал розписки від 21 червня 2016 року, згідно якої ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 гроші в розмірі 10000грн., зі строком повернення 24 червня 2016 року. ( а.с.7).

Тобто вона містить дані про строки зобов'язання, грошову суму, що передана, дата складання розписки, особистий підпис позичальника. Між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики.

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Розписка, підписана відповідачем, є документом, що стверджує укладення договору.

Стаття 1046 ч.2 ЦК України передбачає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Верховний Суд України в постанові від 18.09.13 р. № 6-63цс 13 вказав на те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передавання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

У постанові Верховного суду України від 11.11.2015 року у справі № 6-1967цс15, Верховний суд України дійшов правового висновку про те, що розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Тобто, наявний оригінал розписки підтверджує боргове зобов'язання, містить умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Статтею 1049 ч.1 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачено договором.

Стаття 1049 ч.3 ЦК України передбачає, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалися, на його банківський рахунок.

Відповідно до статей 525,526,530,629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач повернув частину боргу в розмірі 6500грн.

Аналізуючи наведене, суд вважає, що даний борг на момент розгляду справи повернено частково і договірні зобов'язання за договорами позики виконано частково.

У даному випадку, відповідач ОСОБА_2 не повернув позивачу ОСОБА_1 борг повністю, в встановлений договором позики в строк, тому позовні вимоги у частині стягнення суми боргу по договору законні, та підлягають задоволенню, а саме в розмірі 3500 грн., оскільки відповідач вже виплатив позивачеві 6500 грн. суму боргу по договору позики.

Крім того, згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума боргу ОСОБА_2 з урахуванням індексу інфляції за час прострочення з липня 2016 року по січень 2017 року становить (3500х0,999х0,997х1,018х1,028х1,018х1,009х1,011) - 3788,43 грн.

Виходячи з таких вимог закону та вимог позивача, який просить стягнути з відповідача за прострочення грошового зобов'язання 3 % річних, що буде становити 67,31 грн., вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Три відсотки річних від суми прострочення, яка становить 3500 грн, з 10 липня 2016 року по 1 березня 2017 року (250 днів), становить (3500х0,03/365х234) - 67,31 грн.

Частиною 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідач зобов'язаний сплатити позивачу пеню в розмірі (3500 х0,33/365х18) + (3500х0,31/365х48) +(3500х0,30/365х42)+(3500х0,28/365х153) - 731,24 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст. 526, 530, 625, 1046, 1049,1050 ЦК України , керуючись ст.10, 11, 60, 88,131, 208,209, 212-215, 224 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3788 (три тисячі сімсот вісімдесят вісім) гривень 43 копійки - заборгованості за договором позики з урахуванням індексу інфляції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 67, (шістдесят сім) гривень 31 копійка - три проценти річних від простроченої суми.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 731 (сімсот тридцять одну) гривню 24 копійки - пеня за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Чорнухинський районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто Чорнухинський районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя