Справа № 755/7211/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на ? частини квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він з січня 2003 року проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Квартира належала його батькові - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

06.04.2005 року державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частини квартири АДРЕСА_1.

В квартирі він зареєструвався 21.10.2008 року. Решта ? частини спірної квартири була успадкована дочкою померлого ОСОБА_7, проте свідоцтво про право на спадщину останній не видавалось.

ОСОБА_7 після реєстрації шлюбу 18.03.2005 р. змінила прізвище на ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла.

Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація та Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська адміністрація) Департаменту будівництва та житлового забезпечення не звертались до суду із заявами про визнання спадщини (1/4 частини квартири) відумерлою.

Оскільки він з січня 2003 року постійно проживав у спірній квартирі, після смерті ОСОБА_6 спадщину на ? частки квартири ніхто не прийняв, протягом 10 років він добросовісно користувався ? частиною нерухомого майна, а тому набув право на неї згідно ст. 344 ЦК України за набувальною давністю.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.10.2017р. залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 180-181).

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на підстави викладені в позовній заяві, просила задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив до суду письмові заперечення (а.с. 127-128), у яких просить розглянути праву без участі представника Київської міської ради та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачу належало ? частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до Договору дарування від 19.11.2011 року вищезазначені ? частини квартири належить ОСОБА_2. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 позивач продовжував проживати у вказаній квартирі, володіти та користуватися нею, у тому числі часткою, яка належала померлій сестрі ОСОБА_7. Після смерті останньої відкрилася спадщина, що складалася з ? частини зазначеної квартири, проте спадщину після її смерті ніхто не прийняв. Відповідно до чинного на той момент законодавства ОСОБА_1 належав до кола спадкоємців та мав право прийняти спадщину. Таким чином, позивач, як спадкоємець, набуває право власності на спірне майно в порядку спадкування, а не за набувальною давністю. Проте, позивачем не ставиться питання про визнання права власності на спірне майно в порядку спадкування. До того ж, не можна погодитися з тим, що позивач добросовісно і правомірно заволодів майном на законних підставах, оскільки позивачу достеменно було відомо, що частина спірної квартири належала його сестрі як співвласнику.

Третя особа ОСОБА_2 суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, у заяві зазначила, що не заперечує проти задоволення позову (а.с. 172).

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд повідомлено не було.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 52).

Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається з квартири АДРЕСА_1.

Позивач є сином спадкодавця ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження, отже є спадкоємцем першої черги за законом. На ім'я позивача ОСОБА_6 також склав заповіт від 06.11.2002 року, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за № 3с-4233, яким заповів квартиру АДРЕСА_1.

Як убачається з матеріалів спадкової справи № 304 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_6, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини від 22.06.2004 року звернувся його син - ОСОБА_1 та із заявою про прийняття спадщини від 11.03.2004 року звернулась опікун недієздатної доньки спадкодавця ОСОБА_7 - ОСОБА_5.

Також, судом встановлено що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 18.03.2005р. ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_7.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.04.2005 року, виданого державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2н-1069, ОСОБА_1 успадкував ? частки квартири АДРЕСА_1, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_6.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.06.2005 року, виданого державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2н-1799, ОСОБА_7 на підставі ст. 1241 ЦК України (право на обов'язкову частку у спадщині) успадкувала ? частку квартири АДРЕСА_1, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_6.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 55).

Згідно договору дарування частини квартири від 19.11.2011 року, ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 ? частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 155).

Згідно інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 04.08.2017 р., квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована: ? частина за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 07.06.2005 р., та ? частини - за ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого 19.11.2011 р. (а.с.153-154).

Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи №16759873 від 16.11.2017 р., ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 21.10.2008 р. по теперішній час.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.п. 9, 11 постанови № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Враховуючи положення статей 335, 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Крім того, при вирішенні питання про право власності в силу набувальної давності, задоволення вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Як вбачається, 06.09.2017 р. державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 (а.с. 168).

Згідно даних матеріалів по спадковій справі 884/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7, у спадкодавця є два спадкоємці першої черги, а саме доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 167, 168).

Відповідно до роз'яснень, наданих в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до змісту положень ст. 344 ЦК набуття права власності на майно за набувальною давністю є самостійною підставою набуття права власності. В зазначеному випадку право власності на нерухоме майно не переходить від спадкодавця до спадкоємця (ст. 1216 ЦК), а набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК). Отже, спори про набуття права власності за набувальною давністю не є спорами із спадкування, в тому числі й у випадках, коли особа заявляє про давність володіння (ч. 2 ст. 344 ЦК).

Таким чином, набувальна давність не застосовується до правовідносин по спадкуванню.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 як на підставу набуття ним права власності за набувальною давністю посилається на те, що він добросовісно володіє чужим майном, яким є ? частина квартири АДРЕСА_1, відкрито та безперервно користується нею понад 10 років.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли в даному випадку регулюються главою 84 ЦК України, а саме загальними положеннями про спадкування, виходячи з наступного.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як зазначено вище, спірним майном є ? частка квартири АДРЕСА_1, що належала рідній сестрі позивача ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто є спадковим майном.

Отже, позивач є спадкоємцем другої черги за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 на ? частину квартири АДРЕСА_1, відповідно до положень ст. 1262 ЦК України, та прийняв спадщину, тому суд не може взяти до уваги доводи позивача про те, що він добросовісно та правомірно заволодів майном на законних підставах, з огляду на норму ст. 344 ЦК України, оскільки позивачу було відомо, що зазначена частина спірної квартири належала його сестрі, як співвласнику, тому є спадковим майном.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що спір виник із спадкових правовідносин, що виключає можливість набуття позивачем права власності на ? частини квартири за набувальною давністю, а тому відмовляє у задоволенні позовних вимог.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. 335, 344, 1216, 1220, 1222, 1258, 1262 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 84, 88, 169, 208, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя