Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/4565/13-ц Головуючий у 1-й інст. Савицька Л. Й.
Категорія 59 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Микитюк О.Ю., Кочетова Л.Г.,

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за поданням Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (відділу Державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року відділ Державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції (надалі відділ ДВС) звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення ним боргу в повному обсязі, з вилученням паспортного документа. Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавчий лист від 22 лютого 2006 року про стягнення боргу на користь ОСОБА_2 Від сплати боргу ОСОБА_3 ухиляється та не зявляється на виклики державного виконавця.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 вересня 2013 року подання задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення ним боргу в повному обсязі.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні подання відмовити. Вважає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Зокрема, посилається на те, що Конституцією України кожному гарантовано свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Державним виконавцем не надано жодних доказів того, що він за наявності реальної можливості виконати зобовязання ухиляється від його виконання, а тому обмеження у конституційному праві відбулося передчасно.

У судове засідання, призначене на 01 березня 2017 року, стягувач не зявився (а.с.30). Судова повістка про виклик була вручена ОСОБА_2 24 лютого 2017 року, що вбачається із рекомендованого повідомлення приєднаного до матеріалів справи. Стягувач спрямував до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтував тим, що за браком часу та правових знань не може подати заперечення на апеляційну скаргу та має намір звернутися за наданням правової допомоги для складання процесуальних документів та представництва його інтересів у суді. Хоча судова повістка про виклик до суду була вручена ОСОБА_2 більше ніж за три дні до судового засідання (ч.4 ст.74 ЦПК України), але з метою забезпечення реалізації права на правову допомогу колегія суддів апеляційного суду визнала першу неявку з поважних причин та відклала розгляд справи на 22 березня 2017 року.

Про час та місце вищевказаного наступного судового засідання ОСОБА_2 був повідомлений 06 березня 2017 року, тобто за п'ятнадцять днів до судового засідання (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення приєднано до матеріалів справи). Наразі у судове засідання, призначене на 22 березня 2017 року, стягувач повторно не зявився, про причину своєї неявки суд не повідомив та правом на подання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.

Із системного аналізу ст.ст.169,305 ЦПК України вбачається, що повторна неявки особи, яка бере участь у справі, повідомленої належним чином про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи незалежно від причин її повторної неявки.

Натомість представник ОСОБА_2 обмежився спрямуванням до суду апеляційної інстанції заяви про чергове перенесення розгляду апеляційної скарги на інший день, пославшись на надання переваги участі в інших провадженнях, та при цьому навіть не додав доказів, які б підтверджували причину його неявки.

У цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

З огляду на вищевикладене, відсутні правові підстави для чергового відкладення розгляду апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи подання в частині тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення ним боргу, суд першої інстанції, виходячи із того, що боржник має невиконані зобовязання перед стягувачем ОСОБА_2 у досить великій сумі, заходів до погашення заборгованості не вживає, незважаючи на попередження державного виконавця про наявність існуючої заборгованості, припустив, що боржник може ухилитися від виконання рішення суду шляхом виїзду за межі України.

Проте колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до змісту п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", у редакції, що діяла на час звернення із поданням до суду, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Частиною 1 статті 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За правилом ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань - до виконання цих зобов'язань.

Під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків, тобто коли боржник має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Одночасно з цим особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положень ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання та тягар доказування покладається на державного виконавця.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що державним виконавцем відділу ДВС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції постановою від 05 вересня 2012 року було відкрито виконавче провадження №34086365 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Новоград-Волинським міськрайонний судом Житомирської області, за рішенням, яке набрало законної сили 06 березня 2006 року, про стягнення з ОСОБА_1 (боржник) на користь ОСОБА_2 (стягувач) боргу за договором позики в сумі 50 442 грн. 49 коп. (а.с.4).

Відповідно до змісту ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, що існувала на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, копія постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Відсутні докази отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження і у запереченнях державної виконавчої служби на апеляційну скаргу.

Відповідно до п.п.11.1.1 п.11.1 розділу ХI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року зі змінами від 18 травня 2013 року №924/5, яка діяла у такій редакції на час звернення державної виконавчої служби до суду із відповідним поданням, останнє повинно було містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобовязань.

У поданні ухилення від сплати боргу обґрунтовано лише тим, що боржник не зявляється на виклики державного виконавця.

Проте жодного доказу про те, що боржник отримував виклики у матеріалах справи немає.

До заперечень на апеляційну скаргу державна виконавча служба приєднала виклик державного виконавця датований 05 вересня 2012 року за №22103, але приєднуючи такий доказ навіть не звернула увагу на те, що боржник викликався на дату, якою датована вихідна кореспонденція, тобто на 05 вересня 2012 року, що свідчить про те, що у належний спосіб державний виконавець боржника не викликав.

Крім того із акта державного виконавця від 23 вересня 2013 року вбачається, що у боржника відсутнє майно на яке можна звернути стягнення (а.с.5).

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 має змогу виконати зобов'язання, але не робить цього без поважних причин, матеріали справи не містять.

За таких обставин, враховуючи зміст подання та наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_1 свідомо та умисно ухилявся від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань.

Окрім вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу також на приєднану до заперечень на апеляційну скаргу копію постанови державного виконавця відділу ДВС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції від 25 вересня 2013 року про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку із направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби (Закон вказаний в редакції, яка існувала на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження). За таких обставин, звертаючись 26 вересня 2013 року до суду із відповідним поданням, відділ ДВС Новоград-Волинського МРУЮ не мав на примусовому виконанні відповідного виконавчого документа, оскільки за день до цього виконавче провадження було закінчено, а питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України уповноважений вирішувати суд за місцезнаходженням відділу державної виконавчої служби у якому перебуває на примусовому виконанні виконавчий документ. Даний висновок узгоджується із приписами п.11.4 розділу ХI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року зі змінами від 18 травня 2013 року №924/5, яка діяла у такій редакції на час звернення державної виконавчої служби до суду із відповідним поданням, який передбачав, що у разі закінчення виконавчого провадження державний виконавець зобовязаний копію постанови направити до прикордонної служби для зняття боржника з контролю.

За таких обставин ухвала, що оскаржена, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання.

Апеляційний суд лише погоджується із діями суду першої інстанції в тій частині, що не вилучено паспортний документ, оскільки у поданні не зазначено вид паспортного документа, його серія та номер, що є обовязковими реквізитами подання у разі порушення перед судом питання про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа відповідно до вимог п.п.11.1.2 п.11.1 розділу ХI вищевказаної Інструкції, що діяла у відповідній редакції станом на час звернення державної виконавчої служи із поданням до суду.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 вересня 2013 року скасувати та постанови нову.

Відмовити Новоград-Волинському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (відділу Державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції) у задоволенні подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча

Судді: