Справа № 310/1669/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі: секретаря Бевз О.А.,

державного виконавця Тоцької Н.А.,

представника стягувача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, стягувачі: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», Публічне акціонерне товариство «ТАСкомбанк»,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року державний виконавець ВДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_2 звернулась до суду із поданням про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, який має невиконані зобовязання, покладені на нього судовим рішенням, заінтересовані особи: стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк», стягувач ПАТ «ТАСкомбанк». В обґрунтування вимог зазначила, що в провадженні Бердянського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження №51382648 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_3 на користь юридичних осіб суми боргу. Боржником в семиденний строк до 24.06.2015 року, наданий для самостійного виконання, рішення суду не виконано.

23.10.2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-4503/11 від 25.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на корить ПАТ «ТАСкомбанк» суми боргу в розмірі 199 155,03 грн.

18.01.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-4503/11 від 25.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на корить ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу в розмірі 19 214,68 грн.

18.01.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 310/12375/13-ц від 14.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на корить ПАТ «ТАСкомбанк» суми боргу в розмірі 9457,39 доларів США та 2189,39 грн.

08.04.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 310/1669/15-ц від 22.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на корить ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу в розмірі 3654 ,00 грн.

06.05.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 310/9748/14-ц від 27.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на корить ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу в розмірі 1 045 167,90 грн.

06.05.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 310/9748/14-ц від 27.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на корить ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу в розмірі 1218,0 грн.

08.07.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису № 4507 від 30.05.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу в розмірі 1 362 490,33 грн.

Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» у постановах державного виконавця вказувалось про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначалось, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Жодних дій для виконання рішень суду боржником не вчинено.

Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 12 цього Закону для добровільного виконання рішення суду, документального підтвердження повного виконання рішення суду державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

17.08.2016 року на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копії якої направлено боржнику.

З метою виявлення рухомого майна боржника направлено запити до відповідальної особи за базу АІС «Автомобіль», та отримано відповідь - що за боржником на праві власності рухоме майно не зареєстровано.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно - інформація відсутня, державного реєстру іпотек - інформація відсутня, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців - та зареєстрована квартира двокімнатна за адресою Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Правди, З Б кв. 36.

Згідно з відповіддю УПФ України боржник не працює та не отримує пенсію.

Згідно з відповіддю з ДПС України відомості про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржником, відсутні.

Державним виконавцем неодноразово здійснювався вихід за адресою: АДРЕСА_1, проте двері не відчинили, про що складено акт, залишено вимогу про явку до відділу виконавчої служби.

Вважає, що зазначені дії свідчать про те, що боржником свідомо вчиняються дії для уникнення від виконання рішень суду.

На підставі зазначеного просила обмежити в праві виїзду за межі України ОСОБА_3, без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобов'язань.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 лютого 2017 року подання було задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 жовтня 2017 року ухвала Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 лютого 2017 року у цій справі скасована, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

В судовому засіданні державний виконавець Тоцька Н.А. подання підтримала. Додатково суду пояснила, що на час звернення із цим поданням на примусовому виконанні у відділі ДВС перебувало декілька виконавчих документів, які були обєднані в зведене виконавче провадження №51382648, загальний борг за виконавчими документами становить 2631212,09 грн. Постанови про відкриття кожного виконавчого провадження направлялися боржнику рекомендованими відправленнями. Проте в матеріалах провадження відсутні повідомлення про їх вручення або про повернення рекомендованих листів не врученими. Вдалося знайти тільки 2 реєстри відправлення рекомендованої кореспонденції за 13.04.2016р. і за 19.01.2016р. Однак про наявність відкритих виконавчих проваджень боржник ОСОБА_3 був обізнаний, оскільки його представник ОСОБА_4 знайомилася з матеріалами виконавчого провадження 24.11.2015 року. Мати боржника ОСОБА_5 під час виходу державного виконавця за адресою АДРЕСА_2 15.11.2016 року повідомила її про те, що ОСОБА_3 знаходиться за кордоном. Після цього ОСОБА_5, як представник боржника, особисто зявилася до відділу ДВС і надала їй технічну документацію на квартиру АДРЕСА_3, співвласником якої є боржник. За поданням державного виконавця судом була визначена частка боржника у праві спільної сумісної власності на квартиру. Вказана 1/ 3 частка квартири виставлена на торги, вартість частки оцінена у 60000,00 грн. Проте ця сума не покриє боргові зобовязання ОСОБА_3 Друга квартира відповідача АДРЕСА_4 перебуває в іпотеці ПАТ КБ «Приватбанк». Іншого майна, на яке можливо звернути стягнення державним виконавцем не виявлено. Тобто, боржник, ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішеннями суду. Просить задовольнити її подання.

Представник стягувача ОСОБА_1 подання державного виконавця підтримала, просить його задовольнити.

Вислухавши пояснення державного виконавця та представника стягувача, суд встановив таке.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до вимог ч.1, п.19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. У разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

За змістом наведених вище норм чинного законодавства, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням та його намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Стаття 6 вказаного Закону визначає, що право громадян на виїзд з України може бути обмежено зокрема у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням,- до виконання зобовязань.

Судом встановлено, що в провадженні Бердянського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження №51382648 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_3 на користь юридичних осіб суми боргу, а саме:

- виконавчий лист № 2-4503/11 від 25.01.2012 року про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 19 214,68 грн.;

- виконавчий лист № 310/12375/13-ц від 14.12.2015 року про стягнення на користь ПАТ «ТАСкомбанк» 9457,39 доларів США та 2189,39 грн.;

- виконавчий лист № 310/1669/15-ц від 22.03.2016 року про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 3654 ,00 грн.;

- виконавчий лист № 310/9748/14-ц від 27.04.2016 року про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1 045 167,90 грн.;

- виконавчий лист № 310/9748/14-ц від 27.04.2016 року про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1218,0 грн.

- виконавчий напис № 4507 від 30.05.2016 року про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1 362 490,33 грн.

Звернувшись з поданням до суду державний виконавець зазначає, що наявні в матеріалах виконавчого провадження документи свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду.

Однак судом встановлено, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів отримання ОСОБА_3 постанов державного виконавця про відкриття виконавчих провадження.

Твердження державного виконавця про те, що боржник був обізнаний про відкриття виконавчих проваджень, оскільки його представник ОСОБА_4 24.11.2015 року знайомилася з виконавчим провадженням є безпідставними.

Так, дійсно 20.11.2015 року представник боржника ОСОБА_4 звернулася до відділу ДВС з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження про стягнення з боржника ОСОБА_3 за виконавчим листом №2-4279/09 від 16.11.2009 року, щодо стягнення з боржника аліментів та інших виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні (а.с.96). На цій заяві міститься запис: «ознайомлена, 24.11.15р.» і підпис особи. Тобто, з якими саме провадженнями знайомився представник боржника, з тими, що вказані у заяві, або якимись іншими, встановити не можливо.

Як вбачається з подання державного виконавця, станом на 24.11.2015р. на виконанні у відділі ДВС перебував виконавчий лист №2-4503/11 від 25.01.2012р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ТАСкомбанк» 199 155,03 грн. Усі інші виконавчі провадження були відкриті вже у 2016 році.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що державним виконавцем не надано суду доказів належного повідомлення боржника про відкриті щодо нього виконавчі провадження, не містить таких доказів і зведене виконавче провадження.

Державний виконавець також посилається на те, що боржник неодноразово викликався до відділу ДВС, але жодного разу не зявлявся. Проте доказів того, що ці виклики боржник чи його представники отримували суду також не надано.

За змістом роз'яснень, наданих у пункті 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

За змістом розяснень, наданих у пункті 3 постанови Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 р. № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" підставою для звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі ст. 377-1 ЦПК є доведення факту зловживання боржником процесуальними правами чи невиконання обовязків, передбачених ст. 12 Закону № 606-ХІV.

Тобто Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків, у звязку з чим і здійснюється примусове виконання.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обовязок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду особи за межі України.

В судовому засіданні було також встановлено, що боржник ОСОБА_3 має у власності 1/3 частку квартири АДРЕСА_5 і квартиру АДРЕСА_4, що підтверджується витягом з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.08.2016 (а.с.62-63).

Як зазначила державний виконавець Тоцька Н.А. нею 15.11.2016 року був здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_6, в якій проживає мати боржника ОСОБА_5, яка є представником боржника ОСОБА_3, складено акт про не проживання боржника у цій квартирі. ОСОБА_5 було розяснено, що відносно ОСОБА_3 здійснюється примусове виконання. Після цього представник боржника надала їй технічну документацію на належну боржнику квартиру за адресою: АДРЕСА_6. За поданням державного виконавця судом була визначена частка боржника у праві власності на цю квартиру, яка зараз виставлена на торги.

Щодо іншої квартири ніяких дій державним виконавцем не вчинялося, оскільки вона перебуває в іпотеці у ПАТ КБ «Приватбанк».

Доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, переховуючись за кордоном, суду не надано. Сам пособі факт знаходження боржника за кордоном не свідчить про його ухилення від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не надано суду переконливих доказів ухилення боржника від виконання зобовязань, а тому у задоволенні подання необхідно відмовити.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст.6 ст. ЗУ Про порядок виїзду з України і порядок вїзду в Україну громадян України", ЗУ «Про виконавче провадження», -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_6