Справа № 369/8665/17
Провадження № 2/369/3537/17
РІШЕННЯ

Іменем України

31.10.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді: Дубас Т.В.,

при секретарях: Яцевич В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Матвеєв Володимир Адольфович, Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим що 08 травня 2007 року між ОСОБА_1 та Публічним Акціонерним Товариством «Альфа-Банк» укладено Кредитний договір № 800000251, відповідно до якого Відповідачем надано Позивачу кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 96 000 (дев'яносто шість тисяч) доларів США, під 12,75% відсотків річних за користування кредитними коштами, із кінцевим строком повернення не пізніше 08 травня 2027 року.

В забезпечення виконання зобов'язань Позивача за Кредитним договором, № 800000251 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Федотовою О.В., згідно якого Позивачем передано в іпотеку Відповідачу об'єкт нерухомості: земельна ділянка загальною площею 0,2489 га, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку.

У грудня 2016 р. Позивач дізнався, що 26 червня 2014 р. постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 43960385 щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Матвеєва Володимира Адольфовича № 1437 від 23 червня 2014 р. про звернення стягнення на Предмет іпотеки та задоволення вимог Відповідача за Кредитним договором № 800000251 в розмірі 1 033 600(один мільйон тридцять три тисячі шістсот)грн. 16 коп., з яких: Заборгованість за кредитом - 1 006 834,08 гри; Заборгованість за відсотками за користування кредитом - 23 016,08 грн.; Плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 3 750,00 грн.

Позивач звернувся до Незалежної Акредитованої Експертної Групи ТОВ «МІГ» для виготовлення та аналізу зазначеної у виконавчому написі односторонньої нарахованої заборгованості ПАТ «Альфа-Банк» за Кредитним договором № 800000251 від 08 травня 2007 року, а саме: У виконавчому напису Приватного нотаріуса № 1437 від 23 червня 2014 р. про звернення стягнення на Предмет іпотеки та задоволення вимог Відповідача за Кредитним договором фігурує загальна сума: 1 033 600 (один мільйон тридцять три тисячі шістсот)грн. 16 коп., що значно відрізняється від розрахунку та аналізу НАЕГ ТОВ «МІГ».

Таким чином, загальна сума заборгованості Позивача відповідно до розрахунку заборгованості НАЕГ ТОВ «МІГ» станом на 01 серпня 2017 року становить - 705164 (сімсот п'ять тисяч сто шістдесят чотири)грн. 10 коп., з яких: Заборгованість за кредитом - 694 765,50 грн.; Заборгованість за відсотками за користування кредитом - 10 398,60 грн.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № 43960385, матеріалами нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 1437 від 23 червня 2014р., Позивач вважає, що виконавчий напис № 1437 від 23 червня 2014р. вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на Предмет іпотеки, належний Позивачу на праві власності.

Відповідно до п. п. 1.1-1.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (надалі - Порядок вчинення нотаріальних дій) та ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено у оскаржуваному виконавчому написі, цей напис вчинено відповідно пункту 1, а не пункту 1-1 Переліку документів, що є порушенням ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від Відповідача та Позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення тобто (платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. в

Розрахунок боргу здійснений Відповідачем щодо наявності грошового зобов'язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника.

Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону.

Розрахунок розміру невиконаних зобов'язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом у виконавчому напису зроблено Відповідачем одноособово без урахування думки та позиції Позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості.

Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог Відповідача до Позивача.

Отже, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими «Переліком» документів; нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Отже, на підставі документів, наданих Відповідачем Третій особі із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог Відповідача до Позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону.

Враховуючи все вищевикладене, Позивач вважає, що є достатні правові підстави вважати виконавчий напис № 1437, вчиненого приватним нотаріусом Матвеєвим Володимиром Адольфовичем від 23 червня 2014 р. щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: земельна ділянка загальною площею 0,2489 (нуль цілих дві тисячі чотириста вісімдесят дев'ять десятитисячних)га, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, вчиненим з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню.

Тому позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1437, вчинений приватним нотаріусом Матвеєвим В. А. від 23 червня 2014 р., щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: земельної ділянки загальною площею 0,2489 (нуль цілих дві тисячі чотириста вісімдесят дев'ять десятитисячних) га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити.

Представник відповідача ПАТ «Альфа-Банк» направила до суду письмові заперечення згідно яких просила у вимогах позову відмовити.

Треті особи про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 08 травня 2007 року між ОСОБА_1 та Закритим Акціонерним Товариством «Альфа-Банк» укладено Кредитний договір № 800000251, відповідно до якого Відповідачем надано Позивачу кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 96 000 (дев'яносто шість тисяч) доларів США, під 12,75% відсотків річних за користування кредитними коштами, із кінцевим строком повернення не пізніше 08 травня 2027 року.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за Кредитним договором, № 800000251 між ОСОБА_1 та Закритим Акціонерним Товариством «Альфа-Банк» укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Федотовою О.В., згідно якого Позивачем передано в іпотеку Відповідачу об'єкт нерухомості: земельна ділянка загальною площею 0,2489 га, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку.

Згідно п. 6.2. Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог Іпотекодержателя (позасудове врегулювання).

23 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матвеєвим Володимиром Адольфовичем вчинено виконавчий напис, згідно якого запропоновано звернути стягнення на земельну ділянку загальною площею 0,2489 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, що належить на праві власності ОСОБА_1. За рахунок коштів, отриманих від реалізації земельної ділянки загальною площею 0,2489 га кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «АЛЬФА-БАНК» у розмірі заборгованості, що виникла в наслідок невиконання/неналежного виконання боржником ОСОБА_1 умов Кредитного договору за період з 08 квітня 2014 року по 08 травня 2014 року, а саме: заборгованість за кредитом - 1 006 834,08 грн; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 23 016,08 грн., та суми плати, що здійснена ПАТ «АЛЬФА-БАНК» за вчинення виконавчого напису - 3750,00 грн.. що разом становить суму загальної заборгованості станом на 08.05.2014 року у розмірі 1 033 600,16 грн.

26 червня 2014 р. постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 43960385 щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Матвеєва Володимира Адольфовича № 1437 від 23 червня 2014 р. про звернення стягнення на Предмет іпотеки та задоволення вимог Відповідача за Кредитним договором № 800000251 в розмірі 1 033 600(один мільйон тридцять три тисячі шістсот)грн. 16 коп., з яких: Заборгованість за кредитом - 1 006 834,08 гри; Заборгованість за відсотками за користування кредитом - 23 016,08 грн.; Плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 3 750,00 грн.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Законунотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів .

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

При цьому, аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Згідно правової позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15, визначено що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так на виконання ухвали суду, третьою особою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матвеєвим В.А. надіслано пакет документів, які стали підставою для вчинення відповідного виконавчого напису. Так відповідний виконавчий напис від 23.06.2014 р. був вчинений на підставі заяви ПАТ «Альфа-Банк» від 23.06.2014 р.; розрахунку заборгованості ПАТ «Альфа-Банк» 08.05.2014 р.; виписки по особовим рахункам ОСОБА_1 з 08.05.2007 р. по 08.05.2014 р.; Кредитний договір № 800000251 р. від 08 травня 2007 р.; Договір про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору № 800000251 від 08.05.2007 р.; Розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх сукупних послуг додаток № 1 до Кредитного договору № 800000251 від 08.05.2017 року; Вимога про усунення порушень що направлялась ПАТ «Альфа-Банк» на адресу ОСОБА_1 від 20.05.2014 р.; реєстр рекомендованих відправлень та чек про надання послуг поштового зв'язку; Іпотечний договір від 8 травня 2007 року: Договір про внесення змін і доповнень № 1 до іпотечного Договору № 800000251-И; Договір про внесення змін і доповнень № 2 до Іпотечного договору; довіреність на представника ПАТ «Альфа-Банк».

Тобто нотаріус здійснив виконавчий напис на підставі документів визначених переліком, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172.

Позивачем не було надано суду доказів того, що станом на момент вчинення виконавчого напису 23.06.2014 р., ним оспорювалась сума кредитної заборгованості. Будь-яких належних та допустимих доказів того, що позивач звертався до відповідача стосовно неправильності обрахування суми заборгованості надано не було.

Між тим, наданий позивачем розрахунок нарахованої заборгованості здійснений незалежною акредитованою експертною групою ТОВ «МІГ», суд не може прийняти як належний та допустимий доказ по справі, оскільки відповідний розрахунок був складений тільки 01.08.2017 р. і він не міститься ознак що даний висновок складений спеціалістом або експертом у галузі фінансів.

Клопотань щодо призначення по справі судово-економічної експертизи, представником позивача в судовому засіданні заявлено не було.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. При цьому суд створив всі умови для змагальності сторін, в тому числі роз'яснював права сторонам їх права та обов'язку доведення тих обставин на які вони посилались на підтвердження своїх вимог.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ст. 154 ЦПК України, суд також вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову що були накладені ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 жовтня 2017 року.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 та керуючись ст.ст. 3, 11, 4, 15, 39, 60, 154, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Матвеєв Володимир Адольфович, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову що були накладені згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 жовтня 2017 р.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя: Дубас Т.В.