Справа № 490/5422/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Шевельовій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Центрального відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 до виконання зобов*язань, покладених виконавчим документом.

Свої вимоги державний виконавець мотивувала тим, що на виконанні у Центральному відділі Державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.05.2016 року до повноліття дитини.

Державний виконавець надав клопотання про розгляд справи у його відсутності та вимоги подання підтримав у повному обсязі.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін.

Обставини справи, встановлені судом.

На виконанні Центрального відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області знаходиться виконавче провадження №53525909 на підставі виконавчого листа 490/5422/16-ц, виданого 24.11.2016 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.05.2016 року до повноліття дитини.

На підтвердження необхідності обмеження боржника у праві виїзду за межі України, державним виконавцем надано суду акти від 30.11.2017 р. та 23.10.2017 року про те, що на момент виходу державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 а відсутній.

Проте, в матеріалах справи немає доказів того, що державним виконавцем направлялись на адресу боржника виклики та вимоги про необхідність з'явитися до державного виконавця для надання пояснень та доступу до житлового будинку для опису майна 30.11.2017 та 23.10.2017 року, що не відповідає вимогам ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження».

Окрім того, з наданих до суду документів не вбачається, що державним виконавцем виконані всі необхідні дії щодо виконання рішення суду, а саме: не вжиті заходи для з'ясування місця роботи боржників, перебуванні на обліку в ПФУ тощо. Запити в УДАІ не направлялися.

Відповідно до ч.1ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника -фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів вирішується судом за поданням державного виконавця.

Відповідно дост. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свободі пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду України і в'їзду в Україну громадян України"(зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

У відповідності до п. 5 ч.1 та ч.2 ст. 6 зазначеного Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішення, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобовязань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України».

За такого, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі умисного ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, слід розуміти, як будь-які свідомі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборна сила, події, тощо).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Однак, доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду, державним виконавцем не надано. Також зі змісту подання не вбачається, що боржник має намір покинути територію України, державним виконавцем не перевірено у відповідних службах факти його перетину кордону та їх мету.

Таким чином, наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Враховуючи вимоги Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд не знаходить підстав для задоволення подання.

Керуючисьст. 33 Конституції України, ст.ст.377-1 ЦПК України,Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Центрального відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в строки та в порядку, передбаченому ст.ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова