Справа №464/6768/17
пр.№ 2/464/1779/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2017 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Чорна С.З. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства «Арена Львів», третя особа: ПАТ «Приватбанк» про стягнення недоплаченої суми розрахункових при звільненні та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, оплату моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії відповідача неправомірними, стягнути з ДП «Арена Львів» на його користь недовиплачених йому розрахункових при звільненні у сумі 23 000 грн. на користь «ПриватБанку»; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі вісімнадцять посадових окладів, збільшенням за кожен місяць включно до дня повної виплати йому належних сум.

Згідно ухвали судді Сихівського районного суду м.Львова від 11.10.2017р., яку позивача одержав 06.11.2017р., останньому було надано термін для усунення недоліків позовної заяви. Проте вимоги суду позивачем належним чином не виконані, натомість, з метою виконання ухвали суду щодо усунення недоліків заяви, подано клопотання, за змістом якого позивач просить долучити до справи: наказ ДП «Арена Львів» від 12.12.2013р. №73/0-ВК та відповідь від 20.06.2014р. № 02-2895/04 Територіальної інспекції з питань праці у Львівській області, при цьому позивач вказує, що на його переконання у позові достатньо визначити докази назвати основні. Однак таке твердження позивача є помилковим, оскільки за вимогами пунктів 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява, окрім інших даних, повинна містити викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначаючи докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування. Аналіз даних положень закону дає підстави вважати, що кожна викладена позивачем обставина повинна бути належним чином обґрунтована та підкріплена фактичними доказами (в розумінні постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Так, позивач у позові вказує, що перебував з відповідачем у трудових відносинах, однак визначити реальний період праці позивача, за який останній просить стягнути середній заробіток, при відсутності фактичних даних, якими, зокрема, можуть бути трудова книжка та/або наказ про прийняття на роботу, не можливо, а будь-яке обґрунтування із зазначенням відповідних доказів з даного приводу відсутнє. Крім того, позивачем вказано ціну позову в сумі 18550 грн., а в прохальній частині позову позивачем визначено значно більші суми стягнення: 23000 грн. розрахункових та 18 посадових окладів, які в свою чергу також жодним чином не обґрунтовані та фактично доказами не підтвердженні, при цьому будь-який розрахунок вищевказаних сум, які підлягають стягненню на користь позивача, також не поданий. Пояснення позивача щодо відсутності обґрунтування моральної шкоди у звязку з відсутністю підключення його квартири до електромережі не можуть розцінюватись як належна підстава для звільнення від доказування. Водночас, слід взяти до уваги, що у відповідності до п.1.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, при тому моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування (не виключається при подачі позову у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі). Покликання на звільнення від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви в частині вимог про відшкодування моральної шкоди також відсутнє. З огляду на субєктний склад даних спірних правовідносин, не зрозуміло які саме особисті субєктивні права і охоронювані законом інтереси третьої особи ПАТ «Приватбанк» можуть бути порушені при вирішенні даного спору. Вказані недоліки перешкоджають повному дослідженню всіх обставин, які мають значення для розгляду справи, не дозволяють належно визначити права та обовязки усіх учасників справи та захистити їх інтереси, позбавляють можливості належно оцінити підставність та обґрунтованість подачі самого позову.

Згідно ч.2 ст.121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи те, що позивач у встановлений строк не усунув в повному обсязі недоліків позовної заяви, яка залишена без руху, позовну заяву ОСОБА_1 до ДП «Арена Львів» про стягнення недоплаченої суми розрахункових при звільненні та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, оплату моральної шкоди слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Керуючись ст.121 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Арена Львів», третя особа: ПАТ «Приватбанк» про стягнення недоплаченої суми розрахункових при звільненні та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, оплату моральної шкоди повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджають повторному зверненню до суду із цивільним позовом з дотриманням вимог встановлених ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 5 днів з часу отримання її копії.

Суддя: Чорна С.З.