Справа № 559/2472/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі головуючої судді Кічатої О.Ю.,

при секретарі Федчук А.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 проусунення порушень прав власності на землю, -

В С Т А Н О В И В:

В обгрунтуваня своїх вимог позивач посилається на те, що у його власності перебувають дві суміжні земельні ділянки площами 0,25 га та 0,3243 га по вул. Львівській в с. Птича Дубенського району, які успадковані від ОСОБА_4 Відповідачці ОСОБА_3 належить на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями в с. Птича по вул. Львівській, 2б, подаровані їй ОСОБА_4 згідно договору від 08.05.2002. Під будівлями для їх обслуговування є земельна ділянка площею 0,08 га, що встановлено рішенням Дубенського міськрайонного суду від 15.03.2005 р. Відповідачка перешкоджає нормально користуватися позивачу належними йому земельними ділянками за їх цільовим призначенням. Так, у 2015 р. відповідачка самовільно звела навколо вказаних земельних ділянок металевий паркан без будь-якого дозволу позивача. Після зведення паркану позивач втратив можливість безперешкодного доступу до належних йому земельних ділянок, оскільки для цього змушений постійно звертатись до відповідачки з проханнями відчинити йому ворота, на які відповідачка самостійно встановила замок, ключі від якого позивачу не передає. Він неодноразово звертався до відповідачки з проханням знести паркан, проте вона категорично відмовляється це зробити. У зв'язку з недосягненням згоди щодо безперешкодного доступу позивача до належних йому земельних ділянок, виникла необхідність передати такий спір на вирішення суду.

У судовому засіданні позивач повністю підтримав свої вимоги, з підстав зазначених у позовній заяві, просить задоволити позов. Пояснив, що народився в с.Птича, є власником двох земельних ділянок. Мешкає у м.Рівне, в с.Птича навідується нерегулярно. ОСОБА_3, яка є його сусідкою, огородила його земельну ділянку, чим перешкоджає доступу людям, яким він віддав землю для обробітку. Про це він дізнався у 2015 році. Неодноразово звертався до відповідачки з питанням про усунення перешкод, проте чоловік відповідачки вів себе агресивно. Він також звертався в сільську раду, в міліцію. Так як мирно врегулювати цей спір не вдалось, змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що 16.06.2014 позивач набув права власності на земельні ділянки. На плані позначений житловий будинок з господарськими будівлями, що належить відповідачці, але у 2015 році вона огородила усю земельну ділянку, в тому числі і землю позивача, парканом. Позивач звертався до відповідача з вимогою про знесення паркану, звертався до сільської ради, але розмови голови сільської ради і депутатів з відповідачкою результатів не дали, вона відмовилась зносити паркан.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю. Пояснила, що дійсно огородила земельну ділянку ОСОБА_2 сіткою для того, щоб не забігали лиси. На тій земельній ділянці сінокос. Висота сітки приблизно її зросту, ширина воріт близько 2 м., щоб зміг заїхати трактор. Ворота не під замком. При встановлені паркану, дозволу у позивача не запитувала. Чому не огородила лише ту земельну ділянку, якою користується, пояснити не змогла. Чому не врегулювала питання мирно, пояснити не змогла. Заслухавши учасників, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15.03.2005, ОСОБА_3 зобов»язано не перешкоджати ОСОБА_4 у її праві використовувати земельні ділянки площею 0,1700 га та 0,4205 га, які розташовані в с.Птича вул.Львівська, 2б Дубенського району (а.с.3).

Згідно державних актів серії РВ №023394 та серії РВ №023395, ОСОБА_4 належали земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,4205 га. На плані меж земельної ділянки позначений житловий будинок з господарськими будівлями, що належить відповідачці(а.с.21,22).

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності від 16.06.2014, ОСОБА_2 належать земельні ділянки: площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,3243 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в с. Птича Дубенського району (а.с.4, 5). Кадастрові номери, які зазначені у державних актах та у витягах, збігаються.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Як стверджує позивач, відповідачка перешкоджає йому нормально користуватися належними йому земельними ділянками за їх цільовим призначенням. ОСОБА_3 самовільно звела навколо вказаних земельних ділянок металевий паркан без будь-якого дозволу позивача, в зв»язку з чим позбавила його можливості безперешкодного доступу до належних йому земельних ділянок.

Згідно акту комісії Птицької сільської ради від 21.12.2016, виявлено факт встановлення металевої огорожі на земельній діляці ОСОБА_2, площа огородженої території орієнтовно складає 0,20 га (а.с.20).

Відповідно до ч.4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідачкою не надано доказів на спростування вимог позивача. Крім того, позовні вимоги вона повністю визнала.

Відповідно до ч.1 ст.61ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів дає підстави суду для задоволення позову, а саме: зобов'язання ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належними йому земельними ділянками площами 0,25 га та 0,3243 га, які розташовані по вул. Львівській у с. Птича Дубенського району, шляхом знесення самочинно збудованого нею паркану.

За таких обставин, керуючись ст.ст.3, 10, 57, 60, 212-215 ЦПК України, ст.15, 376 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 проусунення порушень прав власності на землю задоволити.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належними йому земельними ділянками площами 0,25 га та 0,3243 га, які розташовані по вул. Львівській у с. Птича Дубенського району, шляхом знесення самочинно збудованого нею паркану протягом 30 (тридцяти) днів після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: