Справа № 308/197/17
У Х В А Л А

Іменем України

20 березня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Джуги С.Д.,

суддів Куштана Б.П., Кожух О.А.

при секретарі: Шукаль О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТзОВ "Магазин "Взуття" на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 24 січня 2017 року по справі за позовом ТзОВ "Магазин "Взуття" до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Сабов Оксани Іванівни про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 24 січня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ТзОВ "Магазин "Взуття" на підставі п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України.

Заперечуючи ухвалу суду, ТзОВ "Магазин "Взуття" подало на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу та передати дане питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відмовляючи у відкритті провадження, суддя послався на те, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Однак з даним висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. ст. 2, 17 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства; компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є одночасно: суб'єктивний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, підставами для звернення з даним позовом було невиконання нотаріусом вимог п.7.6 та п.7.7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусам України, що порушує права позивача.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 07.07.2011 року було посвідчено договір купівлі-продажу між ТзОВ "Магазин "Взуття" як продавцем та ОСОБА_2 як покупцем, реєстровий номер 1332.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.05.2015 року залишено без змін рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18.03.2014 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 06.03.2015 року, яким позов ТзОВ "Магазин "Взуття" було задоволено, визнано недійсним вказаний договір купівлі-продажу та витребувано з володіння ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь позивача нерухоме майно - вбудовані приміщення, що розташовані по вул.Корзо,17 м.Ужгороді шляхом передачі в натурі.

Відповідно до п.7.6 вказаного Порядку у разі одержання рішення суду про визнання нотаріально посвідченого договору недійсним нотаріус проставляє про це відмітку на примірнику договору, який зберігається в матеріалах нотаріальної справи, долучивши до нього копію рішення суду, а також проставляє відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій і, при можливості, на всіх інших примірниках договору.

Згідно п.7.7. Порядку передбачено, що документ, який посвідчує право власності та подавався для вчинення нотаріальної дії, повертається відчужувачу майна.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що даний спір виник у відносинах з питань державної реєстрації і регулюється нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, і не врахував, що позивач звернувся з позовом про повернення йому правовстановлюючого документа, як стороні недійсного правочину, що було предметом оскарження.

Відповідно до положень п.3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ТзОВ "Магазин "Взуття" - задовольнити.

Ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 24 січня 2017 року скасувати з передачею питання щодо відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :