Справа №479/467/14-ц 09.11.2017 09.11.2017 09.11.2017
Провадження №22-ц/784/2349/17
Справа № 479/467/14-ц Головуючий першої інстанції: Микитей Л.Л.
Провадження № 22-ц/784/2349/17 Суддя-доповідач Апеляційного суду: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Лептуга С.С.,

за участю: представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України (далі ПАТ «Ощадбанк») на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2017 року, постановлену за скаргою ПАТ «Ощадбанк» на неправомірні дії, рішення та бездіяльність начальника Кривоозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі Кривоозерський РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області),

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2017 р. ПАТ «Ощадбанк» звернулось до суду з даною скаргою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 квітня 2015 р. Кривоозерським РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 13 жовтня 2014 р. Кривоозерським районним судом Миколаївської області на підставі рішення цього ж суду від 28 травня 2014 р. у справі № 479/467/14-ц, з урахуванням рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 03 липня 2014 р. Вказаними рішеннями суду в рахунок погашення кредитної заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки за укладеним між ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3 договором іпотеки, а саме, на житловий будинок № 24 з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що розташовані по вулиці Спортивній в смт. Криве Озеро Миколаївської області, шляхом продажу будинку на прилюдних торгах.

09 червня 2017 року начальником Кривоозерського РВДВС ГТУЮ в Миколаївській області, який діяв як державний виконавець, було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», яку Банком було отримано 03 липня 2017 року.

На думку ПАТ «Ощадбанк», дана постанова про повернення виконавчого листа стягувачеві прийнята з порушенням вимог чинного законодавства.

Посилаючись на викладене, ПАТ «Ощадбанк» просило визнати дії начальника Кривоозерського РВДВС ГТУЮ в Миколаївській області щодо винесення вищевказаної постанови незаконними; визнати дану постанову незаконною і скасувати, а також визнати незаконною бездіяльність начальника Кривоозерського РВ ДВС, яка полягає у несвоєчасному та неповному здійсненні передбачених законом заходів для виконання виконавчого листа № 479/467/14-ц, виданого 13 жовтня 2014 р. Кривоозерським районним судом Миколаївської області та зобовязати його усунути порушення шляхом відновлення виконавчого провадження та вчинення всіх дій, спрямованих на своєчасне та повне здійснення передбачених законодавством заходів для виконання рішення суду.

В. о. начальника Кривоозерського РВ ДВС вважав скаргу Банку необґрунтованою. Зазначав, що оскаржувана постанова прийнята у відповідності до вимог нормативних актів, які передбачають неможливість здійснення реалізації житлового будинку, право користування яким має неповнолітня дитина, без згоди органу опіки і піклування.

Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2017 р. в задоволенні скарги ПАТ «Ощадбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Ощадбанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просило її скасувати та постановити нову, якою задовольнити скаргу ПАТ «Ощадбанк» та відшкодувати судові витрати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи та матеріалами виконавчого провадження, що 10 квітня 2015 р. Кривоозерським РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 13 жовтня 2014 р. Кривоозерським районним судом Миколаївської області на підставі рішення цього ж суду від 28 травня 2014 р. у справі № 479/467/14-ц, з урахуванням рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 03 липня 2014 р. Вказаними рішеннями суду в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_4 звернуто стягнення на предмет іпотеки за укладеним між ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3 договором іпотеки, а саме, на житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами за адресою: вулиця Спортивна, 24, в смт. Криве Озеро Миколаївської області, що належить на праві власності ОСОБА_3, шляхом продажу будинку на прилюдних торгах.

22 червня 2015 р. начальником ВДВС Кривоозерського РУЮ у Миколаївській області ОСОБА_5, який діяв як державний виконавець, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Того ж дня винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі ухвали Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 11 червня 2015 року, якою відстрочено виконання рішення суду по грудень 2015 року. 14 грудня 2015р. начальником ВДВС Кривоозерського РУЮ поновлено виконавче провадження, а 15 грудня 2016 року складено ОСОБА_6 про недопущення його боржником до приміщення, на яке звернуто стягнення. 24 квітня 2017 р. начальником ВДВС Кривоозерського РУЮ у Миколаївській області відділу було винесено постанову про опис та арешт майна боржника житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що є предметом іпотеки та на який було звернено стягнення за виконавчим документом. 03 травня 2017 р. з метою оцінки зазначеного обєкта нерухомості було призначено субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Проте, 09 червня 2017 р. начальником Кривоозерського РВДВС ГТУЮ у Миколаївській області було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як вбачається з пояснень представника Кривоозерського РВДВС ГТУЮ у Миколаївській області, підставою для винесення оскаржуваної постанови була відмова Кривоозерської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, у наданні згоди на реалізацію житлового будинку, право користування яким має неповнолітня ОСОБА_7, 28.02.2000р.н.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що з огляду на дату отримання ПАТ «Ощадбанк» оскаржуваної постанови (03.07.2017р.) та дату направлення Банком даної скарги до суду (12.07.2017р.) заявником не пропущений передбачений законом строк на звернення до суду зі скаргою на неправомірні дії, рішення та бездіяльність державного виконавця.

Разом із тим, відмовляючи у задоволенні скарги ПАТ «Ощадбанк», суд першої інстанції виходив з того, що дії начальника Кривоозерського РВДВС ГТУЮ у Миколаївській області щодо врахування інтересів неповнолітньої ОСОБА_6 є правомірними, а його постанова від 09 червня 2017 р. про повернення виконавчого документу стягувачу -законною.

Проте з таким висновком колегія суддів не може погодитися.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обовязки субєктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» (далі Закон) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Положеннями статті 1 Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 51 Закону. Положеннями цієї статті визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною сьомою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Виконавчі дії з реалізації предмета іпотеки, на яке звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводяться за спеціальним порядком відповідно до статті 41 Закону України "Про іпотеку" шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Таким чином, загальні норми Закону України «Про виконавче провадження» застосовуються при зверненні стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

За такого, положення пункту 28 Розділу 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, за якими у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону, підлягають застосуванню в ході процедури виконавчого провадження про стягнення заборгованості, яке має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Обґрунтовуючи законність оскаржуваного рішення державного виконавця, районний суд, посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року у справі № 6-2918цс15, виходив з того, що у разі вчинення правочину щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, попередня згода органу опіки і піклування є обовязковою.

Між тим, вищевказана постанова ВСУ стосується захисту прав дітей під час укладення договорів іпотеки при вирішення спору про визнання недійсним договору іпотеки та містить правові висновки щодо правильного застосування до спірних правовідносин ст. 405 ЦК України, ч. 2 ст. 177 СК України, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» і статей 203, 215 ЦК України.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, неповнолітня ОСОБА_6, яка є онукою іпотекодавця ОСОБА_3, під час укладення договору іпотеки не була зареєстрована у житловому приміщенні на яке звернено стягнення, а договір іпотеки з підстав порушення прав дитини не був оспорений та не визнаний недійним.

Отже, не можна вважати обґрунтованими посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду України від 16 березня 2016 року при розгляді даної скарги ПАТ «Ощадбанк» на неправомірні дії, рішення та бездіяльність державного виконавця.

Враховуючи вищевикладене, можна дійти до висновку про безпідставне винесення начальником Кривоозерського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області постанови від 09 червня 2017 року про повернення стягувачу виконавчого листа.

Обираючи спосіб поновлення порушених прав скаржника, необхідно враховувати вимоги ч.2 ст.387 ЦПК України та викладені у п. 18 постанови Пленуму Вищого у спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснення, згідно яких у разі встановлення обґрунтованості скарги суд зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За такого, з метою усунення допущеного державним виконавцем порушення слід визнати неправомірною постанову начальника Кривоозерського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 09 червня 2017 року у виконавчому провадженні № 47193066 про повернення стягувачу виконавчого листа № 479/467/14, виданого 13 жовтня 2014 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області та зобовязати її скасувати.

При цьому, на думку колегії суддів, відсутні підстави зобовязувати державного виконавця відновити виконавче провадження, оскільки таке є наслідком скасування оскаржуваної постанови відповідно до закону.

Оскільки суд не звернув належної уваги на зазначені обставини та дійшов помилкового висновку про необґрунтованість скарги ПАТ «Ощадбанк», відповідно до ч.2 ст.312 ЦПК України оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали - про часткове задоволення скарги Банку.

Відповідно до вимог ст.388 ЦПК України з Кривоозерського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області на користь ПАТ «Ощадбанк» підлягає стягненню відшкодування судового збору за апеляційну скаргу в сумі 1600 грн.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - задовольнити частково.

Ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на неправомірні дії, рішення та бездіяльність начальника Кривоозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову начальника Кривоозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 09 червня 2017 року у виконавчому провадженні № 47193066 про повернення стягувачу виконавчого листа № 479/467/14, виданого 13 жовтня 2014 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області та зобовязати її скасувати.

Стягнути з Кривоозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відшкодування судових витрат в сумі 1600 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.В. Коломієць

Судді: О.О. Данилова

ОСОБА_8