АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/4235/14-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/653/К/17 інстанції - Папарига В.А.
Категорія № 81 (1) Доповідач - Митрофанова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар: Гладиш К.І.,

за участі: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника ДП «Криворізька автобаза № 16» ВАТ «Криворіжбудтранс» - Ракіної Алли Анатоліївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 грудня 2016 року у справі за поданням державного виконавця Довгнцівського ВДВС міста Кривий ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року державний виконавець Довгинцівського ВДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Казакова М.Ю. звернулась до суду із поданням до Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику, без вилучення паспортного документу.

В обґрунтування подання державний виконавець послалася на те, що на виконанні в Довгинцівському ВДВС міста Кривий Ріг знаходиться виконавче провадження № 51936734 з виконання виконавчого листа по справі № 211/4235/14-ц виданого 29.12.2015 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ДП «Криворізька автобаза № 16» ВАТ «Кривожбудтранс» боргу в сумі 2 448 057,17 грн. та судових витрат в сумі 1 695,97 грн., яке надійшло з Жовтневого ВДВС м. Кривий Ріг (попередньо було відкрито за № 49774555 від 04.01.2016 року) та у зв'язку з відсутністю майна та заходів зі сторони боржника, направлених на добровільне виконання рішення суду протягом 9 місяців, виконавче провадження направлено для виконання за встановленим місцем роботи боржника, який працює у ТОВ «Моноліт-Інвест».

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_2.

Стягувач 07.10.2016 року звернувся до державного виконавця з клопотанням про вжиття заходів тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі Украни, в якій останній посилається на те, що боржник впродовж достатньо тривалого часу з дати відкриття виконавчого провадження у Жовтневому відділі ДВС м. Кривого Рогу № 49774555 від 04.01.2016 року до моменту відкриття виконавчого провадження до Довгинцівського відділу ДВС 08.09.2016 року у добровільному порядку рішення суду не виконано. Також стягувач просив звернути увагу, що судовий процес про стягнення грошових коштів з боржника на користь ДП «Криворізька автобаза № 16» ВАТ «Криворіжбудтранс» тривав починаючи з грудня 2014 року, але боржник ухиляється від виконання рішення суду, однак здійснює поїздки за межі України.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно документів наданих Жовтневим ВДВС м. Кривий Ріг, майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Виконавцем, для з'ясування даного питання, було направлено запит до Державної прикордонної служби України та згідно відповіді, яка надійшла до канцелярії відділу 24.11.2016 року, встановлено, що боржник ОСОБА_2 неодноразово перетинав державний кордон України, останній перетин кордону відбувся 11.05.2016 року, при цьому не виконуючи зобов'язання, покладені на нього рішенням суду.

Тому державний виконавець просив у судовому порядку обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 грудня 2016 року року подання державного виконавця Довгинцівського ВДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Казакової М.Ю. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу - задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який мешкає у АДРЕСА_1 до виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням № 211/4235/14-ц, виданого 29.12.2015 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ДП «Криворізька автобаза № 16» ВАТ «Криворіжбутранс» боргу в сумі 2448057, 17 гривень та судових витрат в сумі 1 695,97 гривень.

Тимчасове обмеження права виїзду за кордон покладено на Державну прикордонну службу України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановленням нової про відмову у задоволенні подання.

Посилається на те, що встановлений у судовому засіданні факт ухилення боржника від виконання судового рішення є недоведеним, оскільки його жодного разу не було повідомлено про наявність постанови про відкриття виконавчого провадження, яку він не отримував, крім того ОСОБА_2 зазначає, що неодноразово звертався до виконавчої служби із вимогою встановити йому новий строк для добровільного виконання судового рішення.

Зазначає, що не ухиляється від сплати боргу та виконання рішення суду.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 16.08.2016 року державним виконавцем відповідно до положень ст.17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію постанови було направлено сторонам виконавчого провадження. Боржником борг не сплачено.

З аналізу наданих до суду матеріалів, які долучені до подання, а також копій матеріалів виконавчого провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим документом № 211/4235/14-ц, виданого 29.12.2015 року Довгинцівським районним судом місті Кривого Рогу. .

Постановляючи ухвалу про задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з доведеності факту ухилення останнього від виконання ним рішення суду, яке набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну», громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Згідно п. 5, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначеної норми матеріального закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов'язань, але і факт ухилення від їх виконання, а також наявність паспорту для виїзду за кордон.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього за рішенням суду.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

На думку колегії суддів, матеріали справи містять достатньо доказів того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання судового рішення, як того вимагають правила ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги про те, що встановлений у судовому засіданні факт ухилення боржника від виконання судового рішення є недоведеним колегією суддів не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, в той час як відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 неодноразово звертався до виконавчої служби із вимогою встановити йому новий строк для добровільного виконання судового рішення також не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки апелянтом, відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що боржник не ухиляється від сплати боргу та виконання рішення суду не можуть бути підставою для відмови в задоволенні подання державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику, оскільки матеріалами справи встановлено ухиляння останнього від виконання рішення суду, крім того ОСОБА_2 оформлено договір дарування на все його рухоме майно, що свідчить про навмисне ухиляння останнього від виконання рішення суду.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи зазначені обставини та наявність доказів, які свідчать про факт умисного ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування до боржника ОСОБА_2 такого заходу впливу як тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, а тому колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін, та відмовити ОСОБА_2 в задоволенні його апеляційної скарги.

Стаття 324 ЦПК України містить норму, яка визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку, зокрема ухвали, вказані у пунктах 1, 3, 4, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31 - 33 ч. 1 ст. 293 цього Кодексу.

Оскарження ухвал апеляційного суду щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у цій статті, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України №6-716цс15 від 23 вересня 2015 року.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, п.4 ч.1 ст. 314, ст. 315, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: