АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/2184/16-ц Номер провадження 22-ц/786/803/17Головуючий у 1-й інстанції Марущак Р. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого - судді Пилипчук Л.І.,

суддів Бондаревської С.М., Кривчун Т.О.

секретар Радько О.М.,

за участю: представника позивача адвоката ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 10 лютого 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_4 то Товариства з обмеженою відповідальністю інвестиційно-промислова компанія «Полтавазернопродукт» про тлумачення змісту правочину, про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом звільнення земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом, який заявою від 08.12.2016 року змінив./а.с.25/ Просив тлумачити зміст абзацу1 пункту 8 договору оренди землі, укладеного 09.01.2012 року між ним, орендодавцем, та орендарем Виробничим підрозділом Агрофірма «Степове» ТОВ Інвестиційно-промислова компанія «Полтавазернопродукт», відповідно до якого початком строку дії договору є дата його укладення 09 січня 2012 року, але в будь-якому випадку договір діє до моменту збирання врожаю орендарем. Оскільки на час предявлення позову строк договору закінчився, просив усунути перешкоди у здійсненні права власності на майно шляхом звільнення ТОВ інвестиційно - промисловою компанією «Полтавазернопродукт» земельної ділянки та передати її власнику.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 10 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

.

Вважає, що оскільки сторони договору дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди землі, скріпили його підписами 09.01.2012 року, що є моментом укладення договору, тому наступна державна реєстрація, яка здійснена значно пізніше, не змінює моменту укладення договору, а отже відповідач повинен повернути йому земельну ділянку, строк оренди якої закінчився.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно державного акта на право власності на землю серії ПЛ №127374 ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 4,42 га, кадастровий номер :00::022:0072 з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кринківської сільської ради Глобинського району Полтавської області./а.с.5/

09 січня 2012 року між ОСОБА_4, як орендодавцем, та Виробничим підрозділом Агрофірма «Степове» ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт», як орендарем, укладено договір оренди вказаної земельної ділянки. Договір зареєстровано у відділі Держкомзему в Глобинському районі 23 травня 2012 року. /а.с.6-7/

Відповідно до п.8 договір укладено на 5(пять) років ( у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою), але в будь-якому випадку діє до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Відповідно до п.44 цей договір набирає чинності після його державної реєстрації.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд на підставі ст.ст.637,638 ЦК України, ст. ст.18,20 Закону України «Про оренду землі» та застосовуючи правовий висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 18 січня 2017 року у справі №6-2777цс16, прийшов до висновку, що строк дії спірного договору оренди почався з дати його державної реєстрації та на час розгляду справи не закінчився, а тому відсутні підстави для звільнення земельної ділянки орендарем і передачі її власникові, як і відсутні підстави для тлумачення судом п.8 договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на повно зясованих фактичних обставинах справи та вірно застосованих нормах матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків районного суду не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду та хибним тлумаченням норм матеріального права і вибірковим застосуванням правових висновків Верховного Суду України.

Колегія суддів визнає неспроможними доводи позивача щодо тлумачення пункту 8 договору оренди щодо строку дії договору, який за його тлумаченням має починатися від дня підписання (укладення) договору, тобто з 09.01.2012 року, оскільки таке тлумачення не відповідає положенням ст.ст.213,637 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Як убачається з договору оренди землі №231 від 09.01.2012 року, в розділі «Строк дії договору», у пункті 8 зазначено, що договір укладено на пять років, але в будь-якому випадку діє до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Тобто, договір не містить посилання на відлік початку строку договору. Згідно п.44 договір набирає чинності з моменту державної реєстрації.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обовязки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 січня 2017 року у справі №6-2777цс16.

З урахуванням викладеного колегія суддів визнає правильним висновок місцевого суду про те, що строк дії спірного договору не закінчився, він є чинним, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про тлумачення його змісту в запропонований позивачем спосіб щодо початку строку дії договору та про витребування земельної ділянки від орендаря.

Тому колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст..ст.303,304, 307,308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 10 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.І.Пилипчук

Судді /підписи/ ОСОБА_5

ОСОБА_6

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1