АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/743/2017 Доповідач: Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючий Радченко С.В.

судді: Вейтас І.В.,

Колісниченко А.Г.

секретар Павловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 14 лютого 2017 року в справі за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсон Нікішиної Ірини Миколаївни з визначення початкової ціни реалізації предмету іпотеки з публічних торгів,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаною скаргою, зазначаючи, що на виконанні у Дніпровського РВ ДВС перебуває виконавчий лист №666/6260/13 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. 12.12.2014 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження, а 02.04.2015 року описано та арештовано належне скаржниці домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1. 02.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності, який 02.12.2016 року надав висновок з незалежної оцінки вищезазначеного домоволодіння. Посилаючись на те, що державним виконавцем порушено процесуальні вимоги з організації процесу оцінки житлового будинку і як наслідок звіт про оцінку майна є необ'єктивним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, з уточненнями, остаточно просила визнати неправомірними дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Нікішиної І.М. з визначення початкової ціни реалізації предмету іпотеки з публічних торгів житлового будинку літ. В загальною площею 114кв. м з гаражем літ. Д, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на підставі «Звіту про незалежну оцінку», без конкурсного відбору незалежного оцінювача і без укладання договору на оцінку та здійснені з перевищенням службових повноважень, що призвело до порушення вимог ч. 7 ст. 51 Закону «Про виконавче провадження», ст.ст. 39, 43 Закону «Про іпотеку» (виконавчий лист №666/6260/13, виданий 17.11.2014 року Дніпровським районним судом м. Херсона); визнати незаконними та неправомірними процесуальні дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон з включення у предмет оцінки для продажу з публічних торгів при виконанні виконавчого листа №666/6260/13, виданого 17.11.2014 року Дніпровським районним судом м. Херсона, ВП 45805725 земельної ділянки площею 0,0463га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 04.12.2007 року та зареєстрованого згідно державного акту серії ЯД №744450 в Управлінні земельних ресурсів м. Херсона; визнати незаконними дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон щодо прийняття «Звіту про незалежну оцінку житлового будинку літ. В загальною площею 114кв. м з гаражем літ. Д, розташованого за адресою: АДРЕСА_1» та використання його у виконавчих діях за виконавчим листом №666/6260/13, виданим 17.11.2014р. Дніпровським районним судом м. Херсона; зобов'язати державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Нікішину І.М. зупинити реалізацію з публічних торгів житлового будинку літ. В загальною площею 114кв. м з гаражем літ. Д, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, за початковою ціною, визначеною незалежним оцінювачем ОСОБА_4 на підставі звіту про незалежну оцінку від 02.12.2016 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14 лютого 2017 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на невідповідність оскаржуваної ухвали вимогам матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити скаргу на дії держаного виконавця.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали вимогам цивільно-процесуального закону, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що дії державного виконавця щодо визначення початкової ціни реалізації предмету іпотеки є правомірними та ґрунтуються на вимогах закону.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

З матеріалів справи вбачається, що 12.12.2014 року державним виконавцем Дніпровського РДВС РУЮ відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №666/6260/13 (а.с.12), виданого 21.10.2014 року Дніпровським районним судом м. Херсона про звернення стягнення на предмет іпотеки, яка належить ОСОБА_2 (а.с.13). 02.04.2015 року державним виконавцем описано та арештовано домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14-17). 02.09.2016 року державним виконавцем винесена постанова про призначення суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання (а.с.18). 02.12.2016 року експертом наданий висновок з незалежної оцінки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 (а.с.31).

Згідно ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_2 обґрунтувала її тим, що у порушення вимог ч. 1 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, державний виконавець не уклав Договір із суб'єктом оціночної діяльності на проведення оцінки у відповідності до ст. 10 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та не провів конкурс з відбору оцінювача.

Частинами 1 - 3, 6 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єкта оціночної діяльності - суб'єктів господарювання. Як експерт або спеціаліст може бути запрошена будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Експерт або спеціаліст зобов'язаний надати письмовий висновок, а суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові державного виконавця, а також надати усні рекомендації щодо дій, які виконуються за його присутності. Копії постанови державного виконавця про призначення у виконавчому провадженні експерта, спеціаліста або суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання надсилаються сторонам у триденний строк з дня її винесення.

Відповідно до ч. 1 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з частиною 1 ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться на підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. Сторони договору на проведення оцінки майна (замовник, платник) мають право вільного вибору суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання за умови виконання вимог, встановлених статтями 8 та 9 цього Закону (ст. 11 вказаного Закону).

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що державний виконавець призначає оцінювача постановою та у своїй діяльності керується положеннями ЗУ «Про виконавче провадження», яким не передбачено обов'язку державного виконавця для проведення оцінки визначати оцінювача на конкурсних засадах, а тому скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Також колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги в частині визнання незаконними та неправомірними процесуальних дій державного виконавця з включення у предмет оцінки для продажу з публічних торгів при виконанні виконавчого листа №666/6260/13 земельної ділянки площею 0,0463 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, оскільки, як вбачається із «Звіту про незалежну оцінку житлового будинку літ. В, загальною площею 114кв. м з гаражем літ. Д, розташованого за адресою: АДРЕСА_1» він не містить жодного посилання про включення зазначеної земельної ділянки у предмет оцінки (а.с.32-64).

Так судом першої інстанції вірно встановлено, що дослідження виконано відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав і професійної оціночної діяльності в Україні» від 08.09.2001 року за №2658-111, Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою КМУ від 10.09.2003 року № 1440, Національного стандарту №2 Оцінка нерухомого майна», а тому доводи скаржника про неправомірність дій державного виконавця щодо прийняття Звіту та використання його у виконавчих діях є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Також скаржником не наведено жодних доводів, які б давали підстави зупинити реалізацію з публічних торгів житлового будинку за початковою ціною, визначеною оцінювачем на підставі Звіту, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги в цій частині, оскільки в протилежному випадку безпідставним довготривалим невиконанням рішення суду будуть порушуватися права особи, на користь якої звернуто стягнення.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду (за яким було видано виконавчий лист) в частині не визначення вартості іпотечного майна, на яке звертається стягнення, у грошовому виразі, оскільки зазначена обставина не може бути підставою для визнання дій державного виконавця неправомірними, оскільки не в його компетенції давати правову оцінку рішенню суду, яке надійшло для примусового виконання. Сторона в справі, яка вважає рішення суду першої інстанції незаконним, має право апеляційного та касаційного оскарження зазначеного рішення.

За таких обставин, судова колегія вважає, що судом першої інстанції з'ясовані всі обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, дана належна оцінка письмовим доказам у сукупності з доводами сторін, висновки суду відповідають обставинам справи.

Посилання апелянта на роз'яснення дані Фондом державного майна у листі №10-59-3710 від 24.02.2017 року «Щодо конкурсного відбору суб'єктів оціночної діяльності з метою оцінки майна під час здійснення виконавчого провадження» не заслуговують на увагу, оскільки не підлягають застосуванню у виниклих правовідносинах.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність постановленої ухвали, фактично зводяться до переоцінки наданих суду першої інстанції доказів, і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 307, 312 п.1ч.1, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: І.В. Вейтас

А.Г. Колісниченко