АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/3572/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/121/К/17 Мазуренко В.В.
Категорія - 39 (І) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

21 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Чубіна А.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2,

представника третьої особи Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області -Книги Яни Юріївни,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 30 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Виконавчого комітету Криворізької міської ради, треті особи - Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради, Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області, про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Виконавчого комітету Криворізької міської ради про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є рідною донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які перебували у шлюбі, починаючи з 19.12.1965 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому за життя на праві приватної власності майно: ? частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1463 га, яка надавалась для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2

Після смерті ОСОБА_5 спадщину у вигляді частини житлового будинку за вказаною адресою прийняла її матір - ОСОБА_6, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.02.2010 року, й ставши власником всього житлового будинку.

Спадщину у вигляді земельної ділянки померлого ОСОБА_6 прийняла, однак свідоцтво про право на спадщину за законом не отримала, оскільки вулиця, де був розташований будинок і земельна ділянка на підставі рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області № 3232 від 22.06.2005 року «Про присвоєння назв та перейменування вулиць Інгулецького району» були перейменовані на вул. Федора Дацка і введені до території міста Кривого Рогу, однак до Державного земельного кадастру за перейменованою адресою вказана земельна ділянка внесена не була.

08 лютого 2015 року померла її матір - ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй за життя майно у вигляді домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1463 га, яка надається для обслуговування житлового будинку.

Після смерті матері вона прийняла спадщину й отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.08.2015 року, за яким набула право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку їй приватним нотаріусом було відмовлено, оскільки адреса розташування земельної ділянки не збігається з адресою, вказаною у правовстановлюючому документі на ім'я ОСОБА_5 та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності за життя ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1, земельної ділянки, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що земельна ділянка площею 0,1463 га за адресою: АДРЕСА_2, яка є власністю померлого ОСОБА_5 й сформована за кадастровим номером НОМЕР_1 після перейменування вулиці та віднесення її до меж міста Кривого рогу, не значиться зареєстрованою в Державному земельному кадастрі, тоді як законодавством не передбачено внесення змін у державний акт на право власності на земельну ділянку шляхом його виправлення, позивач просила суд встановити факт, що за життя померлому ОСОБА_5 належала земельна ділянка за адресою: Дніпропетровська область, АДРЕСА_1, та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 на земельну ділянку за вказаною адресою.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 30 серпня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення заявлених нею позовних вимог, посилаючись на те, що під час вирішення спору судом не розмежовано час і підстави виникнення права власності у спадкодавців ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які кваліфікуються відповідно до законодавства, чинного на час виникнення права власності. Вказує на те, що з мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду не зрозуміло, хто саме із померлих осіб ОСОБА_5 чи ОСОБА_6 не набули права власності на спірну земельну ділянку за життя, тоді як підстави набуття права власності кожного з померлих є різними. Вважає, що судом не враховано, що ОСОБА_5 набув право власності на спірну земельну ділянку на підставі державного акту, його право власності не припинилося у зв'язку з її включенням до меж міста Кривого Рогу із зміною поштової адреси місця її розташування, що передбачено ст. 173 ЗК України. Не враховано судом й положень ч.5 ст.1268, ч.3 ст. 1296 ЦК України, а також фактичних обставин справи, згідно яких ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_5 прийняла спадщину у вигляді належної йому на праві власності земельної ділянки, вона як спадкоємець, має право на реєстрацію вказаної земельної ділянки на своє ім'я у відповідності до п.1 розділу Х «Перехідних положень Земельного кодексу України» в порядку, передбаченому розділом УІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державний земельний кадастр».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є рідною донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які перебували у шлюбі, починаючи з 19.12.1965 року (а.с. 7 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому за життя на праві приватної власності майно: ? частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1463 га з кадастровим номером НОМЕР_2, яка надається для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 09.06.2004 року, виданого на підставі рішення Миколаївської селищної ради від 25.07.2003р., (а.с. 6, 10. 11 т.1).

Після його смерті спадщину фактично прийняла його дружина ОСОБА_6, яка з ним була зареєстрована та проживала, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.02.2010 року на частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, та зареєструвавши право власності на своє ім'я, але за життя не оформила спадкових прав на спірну земельну ділянку.

08 лютого 2015 року померла ОСОБА_6, після її смерті спадщину у вигляді належного їй на праві власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 прийняла позивач, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.08.2015 року та зареєструвавши право власності на вказане домоволодіння на своє ім'я (а.с. 8, 9 т.1).

Що ж до отримання спадщини ОСОБА_4 у вигляді земельної ділянки по АДРЕСА_1 приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу, їй було роз'яснено, що оскільки власник земельної ділянки ОСОБА_5 після перейменування вулиць та віднесення до меж м. Кривого Рогу на підставі рішення Криворізької міської ради від 22.06.2005р. №3232, не звернувся із заявою про заміну державного акту, виникли розбіжності у адресі місця розташування земельної ділянки, що унеможливлює вирішення питання про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Також судом встановлено, що станом на 11.11.2015 року земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер не присвоювався й державна реєстрації земельної ділянки не здійснювалася.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для його задоволення, оскільки державна реєстрація спірної земельної ділянки не була проведена, а тому спадкодавець не набув на неї права власності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів прави спір виник з приводу наявності підстав для спадкування позивачем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, про яку відсутні відомості її реєстрації в Державному земельному кадастрі за спадкодавцем ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

За приписами ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_4, посилаючись на порушення її прав, просила суд захистити їх у спосіб встановлення факту належності за життя земельної ділянки площею 0,1463 га за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання права власності на вказану земельну ділянку за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України визначено перелік фактів, що підлягають встановленню судом, який не є виключним. Так, у відповідності до ч.4 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення до суду з вимогою про встановлення факту належності на праві приватної власності земельної ділянки площею 0,1463 га за адресою: АДРЕСА_1 за життя ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 стало неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, оскільки у поданих нею документах адреса розташування земельної ділянки не збігається з адресою, вказаною у правовстановлюючих документах.

Згідно приписів абзацу 3 п.4 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Державний земельний кадастр» у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель.

17 жовтня 2012 року постановою Кабінету Міністрів України № 1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру, п. 9 якого, зокрема передбачено, що до повноважень Державного кадастрового реєстратора територіальних органів Держгеокадастру у районах, містах республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення належать, зокрема, питання присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам; та здійснення реєстрації: повідомлень про виявлення помилок, допущених під час ведення Державного земельного кадастру; заяв про виправлення технічних помилок, допущених під час ведення Державного земельного кадастру ; заяв про внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 157 зазначеного Порядку у разі виявлення органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, помилки у присвоєнні кадастрового номера земельній ділянці (в тому числі після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про інші об'єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженій та переданій до 1 січня 2013 р. до Державного фонду документації із землеустрою) зазначений орган у п'ятиденний строк з моменту виявлення помилки:1) складає в електронній та паперовій формі протокол виправлення помилки за формою згідно з додатком 30;2) безоплатно виправляє помилку в кадастровому номері шляхом присвоєння земельній ділянці за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру нового кадастрового номера, наступного за останнім у відповідному кадастровому кварталі;3) письмово повідомляє про це власникам, користувачам відповідної земельної ділянки за формою згідно з додатком 31.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що виправлення помилок, проводиться органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, а не шляхом визнання право приватної власності на земельну ділянку.

Позивачем не надано доказів звернення до органів ведення Державного земельного кадастру для оформлення права власності на земельну ділянку, та не надано доказів відмови в їх оформленні.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: 1) ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; 2) виготовлення технічної документації на земельні ділянки; 3) визначення меж земельної ділянки в натурі; 4) погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; 5) одержання у встановленому порядку державного акта на землю; 6) реєстрація права власності на земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_4, будучи власником успадкованого домоволодіння , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 не позбавлена можливості звернутися до компетентних органів та оформити у встановленому законом порядку право користування земельною ділянкою площею 0,1463 га, на якій розташоване належне їй домоволодіння.

Колегія суддів вважає, що спір про право володіння позивачем земельною ділянкою відсутній, оскільки відмови у видачі право установчих документів на землю позивачу не надано.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 30 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: А.П. Барильська

В.П Зубакова