УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Євграфової Є.П., Мазур Л.М.,

Завгородньої І.М., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про стягнення пені за договором купівлі-продажу майнових прав, за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» - ВойнаровськоїМарти Богданівни на рішення Печерського районного суду м. Києва від

11 листопада 2016 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 26 вересня 2012 між нею та публічним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» (далі - ПАТ «ХК «Київміськбуд») було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 795/РН-К, за умовами якого ПАТ «ХК «Київміськбуд» зобов'язувалося передати їй майнові права на квартиру № 203 у житловому будинку АДРЕСА_1.

Зазначала, що відповідач своїх зобов'язань за вказаним договором належним чином не виконав, об'єкт будівництва не збудував та не ввів його в експлуатацію у встановлені в договорі строки.

Беручи до уваги зазначене та з урахуванням уточнень позовних вимог просила на підставі п. 4.2 договору купівлі-продажу майнових прав

від 26 вересня 2012 року № 795/РН-К стягнути з ПАТ «ХК «Київміськбуд» на її користь пеню за прострочення виконання зобов'язань, яка станом на

08 жовтня 2015 року становила 31 533 грн 22 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

23 лютого 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «ХК «Київміськбуд» на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 31 533 грн 22 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПАТ «ХК «Київміськбуд» - Войнаровська М.Б., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідач, у передбачений в договорі строк, не виконав своїх зобов'язань щодо передачі позивачу майнових прав на об'єкт будівництва, а тому з нього підлягає стягненню пеня за прострочення виконання зобов'язання, передбачена п. 4.2 договору.

Колегія суддів не може повністю погодитися із такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; як розподілити між сторонами судові витрати.

Встановлено, що 26 вересня 2012 року між ПАТ «ХК «Київміськбуд» та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав

№ 1795/РН-К, за умовами якого ПАТ «ХК «Київміськбуд» зобов'язувалося передати ОСОБА_3 майнові права на квартиру № 203 у житловому будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 1.4 договору передача та приймання майнових прав здійснюється сторонами за актом приймання-передачі майнових прав після отримання сертифіката відповідності закінченого будівництва об'єкта та проведення кінцевих розрахунків за фактично збудовану площу відповідно до технічних паспортів, виготовлених Київським міським БТІ.

Згідно з п. 3.2 договору покупець зобов'язується здійснити оплату 98 % вартості майнових прав з урахуванням затверджених компанією на момент оплати знижок. Покупець зобов'язується оплатити вартість предмета договору за наступним графіком: за 69,83 кв. м здійснити оплату до

10 жовтня 2012 року. Решту вартості майнових прав на квартиру, що залишається неоплаченими, покупець оплачує після обмірів БТІ м. Києва та отримання технічного паспорта на квартиру за ціною майнових прав у перерахунку на 1 кв. м, яка діяла на момент останнього поточного платежу за цим договором.

Відповідно до п. 6.1 договору відповідач зобов'язувався ввести об'єкт будівництва - житловий будинок по АДРЕСА_1, в експлуатацію до закінчення 2 кварталу 2014 року.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що за неналежне виконання своїх зобов'язань компанія сплачує покупцю пеню у розмірі 0,01 % від суми неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до довідки від 01 жовтня 2012 року за № 1795/2 ОСОБА_3 здійснено оплату вартості майнових прав відповідно до договірних умов у розмірі 69,83 кв. м з урахуванням графіків оплати за договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ухвалюючи рішення про задоволення прозову, суди попередніх інстанцій виходили із того, що відповідачем не було виконано вимоги п. 6.2 договору щодо здачі об'єкта будівництва в експлуатацію до закінчення

2 кварталу 2014 року (30 червня 2014 року), у зв'язку із чим з відповідача підлягає стягненню на підставі п. 4.2 договору пеня за прострочення виконання зобов'язання за період з 01 липня 2014 року по 08 жовтня

2015 року.

Водночас судами не було взято до уваги, що предметом договору купівлі-продажу майнових прав від 26 вересня 2012 року № 1795/РН-К було зобов'язання ПАТ «ХК «Київміськбуд» передати ОСОБА_3 майнові права на квартиру № 203 у житловому будинку АДРЕСА_1, які згідно з п. 1.4 договору вважаються переданими після оформлення акта приймання-передачі майнових прав. Акт приймання-передачі майнових прав на квартиру № 203 у житловому будинку АДРЕСА_1 був підписаний сторонами 25 серпня 2015 року (а.с. 119).

Крім того, стягуючи з відповідача пеню за прострочення виконання зобов'язання, суди попередніх інстанцій керувались п. 4.2 договору, при цьому не врахували того, що умовами вказаного пункту не було передбачено стягнення пені за кожен день прострочення виконання зобов'язання.

Суди першої та апеляційної інстанцій не визначились із характером спірних правовідносин, не встановили фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, та не перевірили, коли відповідачем було виконано свої зобов'язання за договором, а також, які підстави для стягнення пені за кожен день прострочення виконання зобов'язання за договором.

З урахуванням зазначеного колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що вказані вище обставини свідчать про неповне встановлення судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи, що є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до положень

ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» - Войнаровської Марти Богданівни задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від

11 листопада 2016 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Є.П. Євграфова

І.М.Завгородня

Л.М.Мазур

О.В. Попович