ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9986/17
провадження № 4-с/753/287/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарем судового засідання Расуловою А.А., розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», заінтересована особа: ОСОБА_2, на дії та рішення державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

25.05.2017 публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк», стягувач) звернулося до суду зі скаргою із скаргою на дії та рішення старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Малівської Н.І.

На обґрунтування скарги стягувач зазначив, що 22.12.2014 Дарницьким районним судом м. Києва було ухвалене рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором. За вказаним рішенням суд видав виконавчий лист, який був пред'явлений до примусового виконання до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва (виконавче провадження № 49893834).

17.05.2017 стягувач отримав постанову державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Малівської Н.І. від 12.12.2016 про повернення виконавчого документа стягувачу. Підставою для повернення виконавчого документа стало те, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Стягувач послався на те, що державним виконавцем Малівською Н.І. було порушено вимоги ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме : не здійснені всі необхідні дії, які передбачені вищевказаним Законом, державний виконавець недбало поставився до своїх прямих обов'язків, які були покладені на нього державою, що призвело до порушення прав стягувача.

Представник стягувача ОСОБА_4 подав письмове клопотання про розгляд скарги у його відсутність.

Державний виконавець Малівська Н.І. до суду повторно не прибула, надала письмові заперечення на скаргу пославшись на те, що нею здійснено усі заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та Законом «Про виконавче провадження», а відтак оскаржувана постанова не порушує чинного законодавства та винесена з дотриманням усіх передбачених норм.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання також не з'явилася, про причини неявки не повідомила, пояснення на скаргу не надала.

Нез'явлення осіб, які беруть участь у справі, є підставою для розгляду скарги без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши матеріали скарги та поданий державним виконувачем витяг з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, суд встановив такі обставини.

13.11.2015 Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 753/7814/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» судового збору в розмірі 1 827 грн.

22.01.2016 головний державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Бережна О.О. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 49893834.

12.12.2016 старшим державним виконавцем Малівською Н.І. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

На обґрунтування рішення про повернення виконавчого документа стягувачу державний виконавець послався на те, що в ході проведення виконавчих дій у боржника не виявлено майна, на яке можливо звернути стягнення, а саме: згідно акта державного виконавця рухомого майна у боржника не виявлено; згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно відомості про боржника відсутні; згідно відповіді УПФУ боржник на обліку не перебуває та пенсію не отримує; згідно відповіді ДПС інформація про джерела отримання доходів щодо боржника відсутня, боржник на обліку в органах ДПС не перебуває та відкритих рахунків не має.

Копію цієї постанови стягувач отримав 17.05.2017, а отже десятиденний строк оскарження ним не пропущений.

Даючи оцінку доводам скарги про неправомірність дій державного виконавця, суд керується відповідними положеннями Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 1404-VIII від 02.06.2016, чинній на час винесення оскаржуваного рішення, далі по тексту - Закон № 1404-VIII).

Так, відповідно до положень статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 цього Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (стаття 10 Закону № 1404-VIII).

За приписами статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З метою ефективної реалізації покладених на виконавця завдань щодо здійснення заходів примусового виконання рішень закон наділяє його широкими повноваженнями (правами), зокрема, правом проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; звертатися до суду щодо застосування до боржника приводу; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від боржників надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (частина 3 статті 18 Закону № 1404-VIII).

Пунктом 2 частини 1 статті 37Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У цивільному судочинстві діє принцип, відповідно до якого кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (статті 10, 60 ЦПК України).

Враховуючи, що державний виконавець, який заперечує проти скарги, не надав суду жодних доказів вжиття заходів примусового виконання рішення суду, зокрема, заходів щодо забезпечення явки боржника ОСОБА_2 до державної виконавчої служби та встановлення її місця проживання, здійснення виходу за зазначеною у виконавчому листі адресою, реалізації передбаченої законом можливості обмежити боржника у праві виїзду за межі України, суд дійшов висновку, що при здійсненні виконавчих дій державним виконавцем не були вжиті усі необхідні та можливі заходи, спрямовані на відшукання майна боржника.

За таких обставин суд вважає, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу винесена необґрунтовано, без передбачених пунктом 2 частини 1 статті 37Закону № 1404-VIII підстав.

Неправомірним рішенням державного виконавця порушено права та законні інтереси стягувача ПАТ «Родовід Банк», які підлягають захисту шляхом скасування оскаржуваної постанови.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Малівської Н.І. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 49893834.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Малівської Н.І. від 12 грудня 2016 р. про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену в рамках виконавчого провадження № 49893834.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: