Провадження № 2/752/4226/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
09.10.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Якушко Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.12.2016 р. в м.Дніпро на пр..Богдана Хмельницького в районі будинку № 162г сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля «Санг Йонг» д.н. НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_2
Відповідно до постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпро ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Санг Йонг» д.н. НОМЕР_4 була застрахована ПрАТ «СТ «Іллічівське» на підставі Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АК /0827480.
Позивач посилається на те, що 14.12.2016 р. повідомила про настання страхового випадку та надала необхідні документи для виплати страхового відшкодування.
Однак, відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування, розмір якого був визначений на підставі Звіту, складеного за результатами огляду пошкодженого транспортного засобу спеціалістом.
Станом на момент звернення до суду будь-яких виплат страховою компанією здійснено не було.
В зв»язку з порушенням відповідачем строків виплати страхового відшкодування позивач просить стягнути з відповідача - СТ «Іллічівське» не лише суму страхового відшкодування, але і пеню за період з 20.03.2017 р. по 08.06.2017 р. в розмірі 2120,33 гривні та на підставі положень ст.625 ЦК України інфляційні збитки за аналогічний період.
Крім того, позивач на підставі положень Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути з СТ «Іллічівське» витрати на евакуацію транспортного засобу, його зберігання, а також витрати за проведення оцінки транспортного засобу з метою визначення розміру відшкодування, оскільки Страховик не здійснив жодних дій для визначення розміру збитків.
В судове засідання сторони не з»явились, про місце і час судового розгляду були повідомлені належним чином, з заявами про відкладення справи не звертались.
Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, а також він надав згоду на проведення заочного розгляду справи.
На підставі положень ст.ст.224-226 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 02.12.2016 р. в м.Дніпро на пр..Богдана Хмельницького в районі будинку № 162г сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля «Санг Йонг» д.н. НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_2
Відповідно до постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпро від 11.01.2017 р. ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди.
В силу положень ч.3 ст.61 ЦПК України наявність вини ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 02.02.2016 р. є доведеною і не підлягає доказуванню.
Як вбачається з матеріалів справи власником автомобіля НОМЕР_1 є ОСОБА_1
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.
Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Санг Йонг» д.н. НОМЕР_4 була застрахована ПрАТ «СТ «Іллічівське» на підставі Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АК /0827480.
Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.
З матеріалів справи вбачається, що 14.12.2016 р. позивач звернулась до ПрАТ «СТ «Іллічівське» з заявою про виплату страхового відшкодування.
Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Оскільки позивач не була повідомлена про проведення оцінки завданих збитків Страховою компанією, ОСОБА_1 звернулась до судового експерта ОСОБА_4 з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження.
Станом на день звернення до суду сума страхового відшкодування виплачена не була.
Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, що становить розмір матеріального збитку, визначеного відповідно до Висновку № 2604/17/17, є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню.
Також є обґрунтованими, доведеними належними доказами і підлягають задоволенню в силу положень ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вимоги позивача про відшкодування Страховою компанією витрат на проведення експертного дослідження з метою визначення вартості матеріального збитку в розмірі 1200 гривень, витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди в сумі 800 гривень, витрати на оплату стоянки транспортного засобу з метою зберігання в сумі 120 гривень, оскільки зазначені витрати підлягають відшкодування Страховиком.
Відповідно до положень ст.36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).
За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Суду не надано доказів, що сума страхового відшкодування була узгоджена між сторонами.
Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за порушення зобов»язань щодо виплати страхового відшкодування, за період з 20.03.2017 р. по 08.06.2017 р.
Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, сума пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 2120,33 гривні.
Зазначений розрахунок проведено відповідно до вимог чинного законодавства, не спростований відповідачами, а тому приймається судом до уваги.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»яаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, які існували між сторонами до ухвалення рішення суду.
Як зазначалось судом вище, правовідносини між сторонами у даному спорі виникли з приводу відшкодування шкоди на підставі Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі договору, укладеного між ПрАТ «СТ «Іллічівське» та власником автомобіля «Санг Йонг» д.н. НОМЕР_4 на користь третіх осіб.
В даному випадку, потерпіла не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором на його або третьої особи користь страховик зобов»язаний здійснити страхове відшкодування.
Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов»язань, на них поширюється дія частини другої ст.625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов»язання.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 р. у справі № 6-927цс16.
Відповідно до розрахунку наданого позивачем, і не спростованого відповідачем, інфляційних збитків за період з березня 2017 р. по травень включно становить 992,97 гривень.
Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги до СТ «Іллічівське» підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вимоги позивача до відповідача ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.
Згідно з положеннями ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Однак, станом на момент розгляду справи позивач не надала суду доказів, що нею був проведений відновлювальний ремонт транспортного засобу ВАЗ та його розмір перевищує суму страхового відшкодування, яка визначена відповідно до Висновку № 2604/17/17.
Крім того, звертаючись до суду позивач обгрунтовує свої вимоги до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, Висновком судового експерта ОСОБА_4, який містить окремо калькуляцію ремонтних робіт по відновленню транспортного засобу без врахування фізичного зносу автомобіля, що позивач вважає фактичним розміром збитків.
Коефіцієнт фізичного зносу не враховується у разі, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів.
Зазначеної позиції також дотримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладена в постанові Пленуму № 4 « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».
Зазначених доказів матеріали справи не містять.
З огляду на викладені обставини, суд вважає вимоги позивача до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди. необгрунтованими, недоведеними в зв»язку з чим вони не підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що у зв"язку з дорожньо-транспортною пригодою, пошкодженням автомобіля, позивач, як власник транспортного засобу «ВАЗ» д.н. НОМЕР_1 , зазнала моральних страждань.
Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я.
При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.
Вимоги позивача про відшкодування їй моральної шкоди в розмірі 205000 гривень не є обгрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи.
Однак, суд вважає, що пошкодження автомобіля, який є власністю позивача, призводить до душевних страждань, зміну способу життя в зв»язку з необхідністю вирішення питання щодо проведення відновлювального ремонту автомобіля.
Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 3000 гривень.
Моральна шкода на підставі ст.1167 ЦК України підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 у справі, як особи, що винна у завданні такої шкоди.
На підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до задоволених вимог витрати, понесені позивачем на сплату судового збору.
Вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 4000 гривень не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять розрахунку наданих послуг та визначення виду послуг, які надавались на підставі Договору № 29/04/17-ЮП/ІL, кількості витраченого часу.
Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88,209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000 гривень, судовий збір в розмірі 640 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя