Справа № 487/6151/16-ц
Провадження № 2/487/1256/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2017 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Плетенчук О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про збільшення позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області про усунення перешкод в розпорядженні майном, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області про усунення перешкод в розпорядженні майном.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Клопотання про прийняття уточненої позовної заяви, відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог, відмовлятися від позову, а до початку розгляду справи по суті - шляхом подання письмової заяви зменшити предмет або підставу.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження відкрито з вимогами про усунення перешкоди в користуванні та розпорядженні всього майна, яке належить на прав власності ОСОБА_1 та квартирою за адресою АДРЕСА_1 скасувати постанову від 18.07.2013 року ВП №38253930 ВДВС у Заводському районі про накладення арешту на все майно яке належить ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження номер запису про обтяження №1728712 та №1728963 та постанову від 01.08.2013 про стягнення з мене ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 32144,00 грн. та тотожну постанову від 11.02.2015 року в частині виділення в окреме проводження про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 32144 грн. (ВП№339004794), постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 32144 грн. від 12.02.2015 року (ВП№46497002) закривши виконавче провадження (ВП№339004794) та (ВП№46497002).

29.06.2017 року позивач подає позовну заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд: усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні всього майна, яке належить на прав власності ОСОБА_1 та квартирою за адресою АДРЕСА_1 скасувати постанову від 18.07.2013 року ВП №38253930 ВДВС у Заводському районі про накладення арешту на все майно яке належить ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження номер запису про обтяження №1728712 та №1728963 та постанову від 01.08.2013 про стягнення з мене ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 32144,00 грн. та тотожну постанову від 11.02.2015 року в частині виділення в окреме проводження про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 32144 грн. (ВП№339004794), постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 32144 грн. від 12.02.2015 року (ВП№46497002) закривши виконавче провадження (ВП№339004794) та (ВП№46497002) та скасувати постанову від 26.06.2017 року ВП 46497002 ВДВС у Заводському районі про арешт на все майно яке належить ОСОБА_1 - та оголошення заборони на його відчудження.

Розцінюючи подані заяву, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є новими, а відповідно такий позов повинен розглядатися самостійно і не може бути пред'явлений в порядку уточнених позовних вимог відповідно ст. 31 ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

При цьому позивачу необхідно роз'яснити, що відмова у прийнятті до розгляду уточненої позовної заяви не є перешкодою для звернення до суду у загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 31, 35, 36, 77, 168, 207 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області про усунення перешкод в розпорядженні майном.

Роз'яснити позивачу його право на звернення із цим позовом на загальних підставах.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Д.Г.Нікітін