Справа № 175/2333/17
Провадження № 2/175/940/17
Справа №175/2333/17-ц
Провадження № 2/175/940/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2017 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

за участю секретаря Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом та просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинений 08 серпня 2016 року та зареєстрований в реєстрі за №6700, щодо звернення стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 12 жовтня 2010 року на загальну суму 68001 грн. 39 коп., та витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису у розмірі 1700 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 08 серпня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис №6700 про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в розмірі 68001 грн. 39 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 12 жовтня 2010 року. Заборгованість складається із: залишку заборгованості за кредитом у розмірі 34050,13 грн., залишку заборгованості за відсотками у розмірі 29094,05 грн., штрафу у розмірі 3157,21 грн., а також стягнуто витрати, пов'язані з вчиненням виконавчого напису в розмірі 1700 грн. Вважає, що зазначений виконавчий напис №6700 від 08 серпня 2016 року було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6700 від 08 серпня 2016 року вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про стягнення з нього грошових коштів на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» за довіреність ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та росив відмовити в їх задоволенні.

Представник третьої особи Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився.

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.22).

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 12 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами.

08 серпня 2016 року, за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк», приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис №6700 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором б/н від 12 жовтня 2010 року грошові кошти у розмірі 68001 грн. 39 коп., що складається з залишку заборгованості за кредитом у розмірі 34050,13 грн., залишку заборгованості за відсотками у розмірі 29094,05 грн., штрафу у розмірі 3157,21 грн., витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису у розмірі 1700 грн. (а.с.12).

Постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 15 травня 2017 року було відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 №6700вчинений 08 серпня 2016 року (а.с.13).

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий напис було вчинено нотаріусом на підставі наступних документів: заяви б/н від 12 жовтня 2010 року про надання кредитного ліміту (а.с.15-16), розрахунку заборгованості станом на 05 серпня 2016 року (а.с.17-18).

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірному розмірі суми, що підлягає стягненню за написом з позивача на користь банку, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

В п.2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року.

Встановлено, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» надсилались та ОСОБА_1 отримував від банку досудову вимогу про усунення порушення стосовно основного зобов'язання із зазначенням у ній стислого змісту порушених зобов'язань, вимоги про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. ОСОБА_1 тим самим був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред'явленої до стягнення.

Нотаріусом не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання позивачем нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди.

Також з матеріалів справи вбачається, що при вчиненні напису нотаріус не отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Розрахунок боргу, підготовлений працівниками банку щодо наявності грошового зобов'язання позивача по тілу кредиту, відсотках є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог Банку до позивача.

Отже, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором позивач ОСОБА_1 отримував, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред'явленої до стягнення, тому у нотаріуса не було підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості задля задоволення вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк».

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає позовні вимоги позивача про визнання напису такими, що не підлягає виконанню, достатньо обґрунтованими з правової та доказової точки зору, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 11, 13-16, 526, 530, 611 ЦК України, ст. 88 Закону України «Про нотаріат», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мiнiстерства юстицiї України від 03.03.2004 року, ст.ст. 10, 11, 60, 74, 79, 84, 88, 146, 212, 215, 214 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинений 08 серпня 2016 року та зареєстрований в реєстрі за №6700, щодо звернення стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 12 жовтня 2010 року на загальну суму 68001 грн. 39 коп., що складається з залишку заборгованості за кредитом у розмірі 34050,13 грн., залишку заборгованості за відсотками у розмірі 29094,05 грн., штрафу у розмірі 3157,21 грн., витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису у розмірі 1700 грн. - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Озерянська Ж.М.