У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І.,Кадєтової О.В.,
Карпенко С.О.,Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до Рівненської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 124, що належить ОСОБА_6 на праві власності на нерухоме майно, що складається з двох житлових кімнат, загальною площею 45,8 кв. м, житловою площею 30,6 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідно до кредитного договору № 1703/0808/45-032 від 08 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6, останній отримав грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 67 400,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % з кінцевим терміном повернення 08 серпня 2038 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки від 08 серпня 2008 року, згідно якого ОСОБА_6 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу, відповідно до якого факторингова компанія «Вектор Плюс» отримала право вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить АКБ «ТАС-Комерцбанк» на підставі документації.

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» отримало право вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на підставі документації.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором станом на 08 травня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 1 131 148, 42 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 538 273,40 грн, відсотків - 315 155,52 грн, пені - 277 719,50 грн.

На підставі викладеного, позивач просив в рахунок погашення вищевказаної заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи»просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Просудоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року у зв'язку зі смертю відповідача, залучено правонаступника ОСОБА_6 - Рівненську міську раду до участі у даній справі.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволеннюз таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 08 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 1703/0808/45-032, за яким останній отримав кредит у розмірі 67 400,00 доларів США на строк по 08 серпня 2038 року включно зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних. Кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу квартири № АДРЕСА_1.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за указаним кредитним договором 08 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір № 1703/0808/45-032-Z-1, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку квартиру № АДРЕСА_1.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ТОВ «ФК «Вектор Плюс», а також між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» були укладені договори факторингу, а також договори про відступлення прав за іпотечними договорами та про передачу прав за іпотечним договором, на підставі яких до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги за кредитним договором № 1703/0808/45-032 від 08 серпня 2008 року та права за іпотечним договором № 1703/0808/45-032-Z-1 від 08 серпня 2008 року, укладеними між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6

ОСОБА_6 своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконав.

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із п. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Як вбачається із п. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», обов'язковою умовою застосування даного закону є використання предмета іпотеки як місця постійного проживання майнового поручителя та відсутність у нього іншого нерухомого майна.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, він носить тимчасовий характер і діє з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

У цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом «Про мораторій», не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно.

Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону «Про мораторій» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 Закону «Про мораторій».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України № 6-333цс15 від 10 червня 2015 року.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди, дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, застосувавши Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки вказаний закон не містить приписів щодо припинення іпотеки, а лише вказує на заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна.

Під час нового розгляду судам слід з'ясувати коло спадкоємців ОСОБА_6 та вирішити питання про залучення їх до участі у справі.

Допущені судами неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, рішення судів першої та апеляційної інстанції на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 12 травня 2015 рокускасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова