Справа №489/790/17
Провадження №2-з/489/12/17
УХВАЛА

іменем України

27 березня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову,

встановив:

Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 02 березня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним. Позов містить вимоги про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Представник позивача просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на вищевказану квартиру.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову обґрунтовано тим, що існує велика ймовірність відчуження відповідачем квартири на користь третіх осіб, оскільки в разі задоволення позову ОСОБА_4 буде позбавлена права власності на квартиру.

За змістом ст.151 Цивільного процесуального кодексу України заходи забезпечення позову мають на меті забезпечити виконання судового рішення, якщо існує загроза неможливості чи створення перешкод для його виконання.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані наявністю у позивача заповіту, складеного ОСОБА_5 на його імя на квартиру АДРЕСА_1, однак позивач не є стороною оскаржуваного правочину, а доказів прийняття ним спадщини за заповітом та доказів вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на відчуження квартири, за станом на день розгляду заяви про забезпечення позову суду не надано, така заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.151, 152 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя