Номер провадження: 22-ц/785/3191/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі :

головуючого Станкевича В.А.

суддів Сидоренко І.П.

- ОСОБА_2

при секретарі Лопотан В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Управління освіти Біляївської районної державної адміністрації Одеської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою представника Управління освіти Біляївської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_4 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 січня 2017 року, -

встановила:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, уточнивши який (а.с. 22, 25-30), просив поновити його на посаді вчителя історії Троїцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, а також стягнути з Управління освіти Біляївської районної державної адміністрації Одеської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 05.09.2016 року і по день постановлення рішення.

Свої вимоги мотивував тим, що він працював вчителем історії Троїцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з 25.08.1988 року.

05.09.2016 року було видано наказ про його звільнення з займаної посади у звязку з прогулом без поважних причин, на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, а саме відсутністю на робочому місці з 08.30 год. по 13.30 год. без поважних причин, про що було складено відповідний акт.

Вважав вказаний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а вказаний акт не відповідає дійсності, так як 14.06.2016 року він звертався до методиста управління освіти Біляївської районної адміністрації з питання організації майбутнього навчально-виховного процесу.

В період з 13.15 год. по 16.00 год. він знаходився на території Троїцької ЗОШ та спілкувався з завучем ОСОБА_5 Особи, які зазначені в акті, а саме: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 і які начебто знаходилися на території школи у 13.30 год. (час, коли складався акт) на роботі були відсутні у зазначений час.

Вказаний акт був начебто складений 14.06.2016 року, і в ньому зазначено, що він цього ж дня відмовився від дачі пояснень, але йому було запропоновано дати пояснення тільки 15.06.2016 року. Крім того, сам по собі факт відсутності його в межах Троїцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів не може вважатися прогулом, так як вказаний день є його методичним днем, який йому був наданий керівником ЗОШ на підставі його заяви від 21.04.2016 року.

При прийнятті рішення про його звільнення, відповідач не врахував, що робочий час вчителя визначається виходячи з обсягу його навчальних, методичних і організаційних обєктів, відображених в індивідуальному робочому плані. Письмово його не було повідомлено про тривалість робочого часу в канікулярний період, а тому виходячи з власних міркувань його робочий час 14.06.2016 року був спланований таким чином, щоб підвищити свою кваліфікацію, шляхом відвідування методкабінету в управлінні освіти Біляївського району Одеської області та виконання роботи з особовими справами учнів, заповнення журналів, оброблення результатів ЗНО.

Робочий час вчителів регулюється затвердженим розкладом занять, складеним відповідно до тижневого навантаження, а також планів виховної та методичної роботи. Організація роботи вчителів в канікулярний період здійснюється згідно з планом роботи, який надається вчителям під розписку, але його не було ознайомлено з планом роботи в канікулярний період, тому його робочий час був спланований згідно його навантаження в період навчального процесу.

Вважав, що відповідач безпідставно та незаконно його звільнив, а також вказані дії з боку відповідача є порушенням його законних прав на працю, у звязку з чим він звернувся з даним позовом до суду.

У судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні уточнених позовних вимог та просили їх задовольнити. При цьому позивач пояснив, що його робочий день в канікулярний період з 08.30 год по 14.00 год. За 2015-2016 навчальний рік його навантаження становило 4 години, щодо графіку роботи під час літніх канікул його письмово ніхто не повідомив. Навчальна практика була 2 тижні з 30.05.2016 року по 10.06.2016 року, а 14.06.2016 року у нього був встановлений методичний день. Крім того, 14.06.2016 року о 08.40 год. він виїхав з с. Троїцьке Біляївського району Одеської області у м. Біляївка Одеської області і прибув до Управління освіти Біляївської районної державної адміністрації для зясування педагогічного навантаження, де мав розмову з начальником Управління ОСОБА_10, в підтвердження чого у нього мається резолюція на документі, також він звертався до голови райпрофспілки ОСОБА_11 з приводу тарифікації. Близько 13.00 год. він повернувся до школи і знаходився на робочому місці з 13.15 год. по 16.00 год., при цьому бачився з колегами ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, а також з ОСОБА_5, яка не пропонувала йому дати пояснення з приводу його відсутності.

Представники Управління освіти Біляївської районної державної адміністрації у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позову. При цьому пояснили, що 14 червня 2016 року позивач був відсутній на робочому місці протягом чотирьох годин, про що був складений відповідний акт.

О 12.30 год. 14.06.2016 року він звернувся до начальника Управління освіти Біляївської районної державної адміністрації, потім - до ОСОБА_11 і до 14.00 год. знаходився у неї в кабінеті. Позивача було звільнено за прогул без поважних причин 14.06.2016 року, при цьому було також враховано якість його роботи, застосування дисциплінарних стягнень. Крім того, пояснили, що методичний день не врегульовано жодним наказом, можна вважати, що він є, якщо школа видає відповідний наказ. Методичний день не є вихідним днем, і у позивача не було взагалі цього дня.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27 січня 2017 року позовна заява ОСОБА_3 до Управління освіти Біляївської районної державної адміністрації Одеської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволена.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді вчителя історії Троїцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів.

Стягнуто з Упраління освіти Біляївської районної державної адміністрації Одеської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 05 вересня 2016 року і по день постановлення рішення суду у розмірі 25 654,44 грн.

В апеляційній скарзі, поданої представником Управління освіти Біляївської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_4 ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працював на посаді вчителя історії Троїцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з 25.08.1988 року, про що свідчить запис в трудовій книжці серії БТ-І № 4758346 (а.с. 8).

Наказом № 456/03-02 про звільнення від 05.09.2016 року, ОСОБА_3 було звільнено з 05.09.2016 року з посади вчителя історії Троїцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів у звязку з прогулом без поважних причин, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 9).

Підставою для звільнення ОСОБА_3 став акт про відсутність працівника на робочому місці від 14.06.2016 року (а.с. 16), подання директора школи 316/01-26 від 15.06.2016 року (а.с. 52), акт про відмову від надання пояснення ОСОБА_3 від 15.06.2015 року (а.с. 47), повідомлення про згоду профспілкового комітету Троїцької ОСОБА_15 ст. від 18.08.2016 року (а.с. 53).

Згідно вказаного акту про відсутність на робочому місці ОСОБА_3 14 червня 2016 року з 08.30 год. до 13.30 год. був відсутній на робочому місці без поважних причин, хоча тривалість його робочого часу з 08.30 год. до 14.00 год. (а.с. 16).

Між тим, судом встановлено, що позивач того дня звернувся до Управління освіти Біляївської районної державної адміністрації з приводу педагогічного навантаження і повернувся до школи близько 13.15 год. ОСОБА_2 обставину підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14

З подання директора школи ОСОБА_16 № 316/01-26 від 15.06.2016 року, вбачається, що ОСОБА_3 порушує трудову дисципліну, неналежно виконує свої посадові обовязки, систематично порушує ведення шкільної документації, був відсутній на робочому місці 14.06.2016 року з 08.30 год. до 13.30 год., порушуючи при цьому правила внутрішнього трудового розпорядку, а саме п. 25 «Під час канікул педагогічних працівників залучати до педагогічної та організаційної роботи в межах часу, що не перевищує їх тижневого навантаження до початку канікул, в результаті чого директор просить винести відносно ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення» (а.с. 52).

Відповідно до повідомлення про згоду профспілкового комітету Троїцької ОСОБА_15 ст. від 18.08.2016 року № 1 профспілковий комітет Троїцької ОСОБА_15 ст. розглянув подання від 17.08.2016 р. і на своєму засіданні 18.08.2016 року ухвалив рішення про надання згоди на звільнення ОСОБА_3, вчителя історії, з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України (у звязку з прогулами без поважних причин) з наданням йому гарантій і компенсацій при звільненні, передбачених чинним законодавством (а.с. 53).

Протоколом № 9 засідання профспілкового комітету Троїцької ОСОБА_15 ступенів від 18.08.2016 р. підтверджується, що було розглянуто подання Управління освіти Біляївської районної державної адміністрації від 18.08.16 р. № 1489/01-13 про надання згоди членів профспілкового комітету Троїцької ОСОБА_15 ст. на звільнення ОСОБА_3 з посади вчителя історії за п. 4 статті 40 КЗпП України (за прогул) (а.с. 54-55).

Однак вказаний протокол існує у двох редакціях.

У витягу з протоколу, наданому позивачем, вказано, що «ОСОБА_7 зазначила, що 2015-2016 н.р. був важким через нервові ситуації, створені ОСОБА_3 та постійними перевірками на безпідставні звинувачення дирекції та членів колективу», «ОСОБА_17 заявила, що ОСОБА_3 не виконує своїх обовязків як класний керівник і зробив життя у школі нестерпним своєю поведінкою», «ОСОБА_18 додала, що ОСОБА_3 створює недопустимий психологічний клімат в колективі, коли вчителі не можуть вільно спілкуватися, висловлювати свою думку, оглядаючись, щоб він не звинуватив у сепаратизмі, зовсім безпідставно», ОСОБА_16 пояснила, що ОСОБА_3 протягом року неодноразово порушував трудову дисципліну, створював конфліктну ситуацію. Витяг з протоколу, наданий представником відповідача, існує в іншій редакції, так відсутні висловлювання вчителів щодо недопустимості психологічного клімату у колективі, безпідставних звинувачень тощо.

Також наявність двох різних редакцій протоколу підтвердила у судовому засіданні свідок ОСОБА_7

Згідно наданої характеристики керівником методичного обєднання вчителів суспільствознавчих дисциплін ОСОБА_19 щодо вчителя історії та правознавства ОСОБА_3, він має повну вищу педагогічну освіту за спеціальністю вчитель історії та суспільствознавчих дисциплін. ОСОБА_3 має першу кваліфікаційну категорію та звання «старший учитель». За час роботи у школі зарекомендував себе серед вчителів історії району як відповідальний і професійний педагог, має високий рівень теоретичної підготовки з предмету, професійно володіє методами і прийомами традиційного навчання та інше. У 1997-1999 рр. він був керівником районного методичного обєднання вчителів історії (а.с. 101).

Статтею 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно ст. 22 Закону України "Про позашкільну освіту" норма годин на одну тарифну ставку педагогічних працівників становить 18 навчальних годин на тиждень. Оплата роботи здійснюється відповідно до обсягу педагогічного навантаження.

Педагогічне навантаження - це час, призначений для здійснення навчально-виховного процесу. Окрім цього навантаження, яке становить 18 годин на тиждень за тарифною ставкою, викладач здійснює також інші види педагогічної діяльності: класне керівництво, перевірка зошитів, завідування навчальними кабінетами, підготовка до занять тощо. Робочий час, який витрачається на виконання цієї роботи, жодними документами не внормовано.

Відповідно до п. 25 Правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених на зборах трудового колективу Троїцької ОСОБА_15 ст., протокол № 2 від 28.08.2015 року, під час канікул, що не збігаються з черговою відпусткою, директор школи залучає педагогічних працівників до педагогічної та організаційної роботи в межах часу, що не перевищує їх навчального навантаження до початку канікул. Початок роботи педагогічних працівників під час канікул 8.30 год.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року з послідуючими змінами та доповненнями «Про практику розгляду трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст.40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим із поважних причин.

У справах про звільнення по п. 4 ст. 40 КЗпП України суд повинен вирішувати питання щодо поважності причини відсутності працівника на роботі виходячи із конкретних обставин і враховуючи надані сторонами докази.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 14 червня 2016 року о 08.30 год. прийшов на роботу, але через повідомлення йому про 17,5 годин педагогічного навантаження вимушений був звернутися до Управління з цього приводу. ОСОБА_2 обставину у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 Свідок ОСОБА_11 пояснила, що дійсно позивач звертався до Управління того дня з приводу педагогічного навантаження, вона телефонувала до школи і вирішила це питання вже до повернення ОСОБА_3 до школи. Вказані обставини, на думку суду, свідчать про те, що ОСОБА_3 дійсно зранку був на робочому місці, але через повідомлення йому про педагогічне навантаження звернувся до Управління. Також показання свідка ОСОБА_11 свідчать про повернення ОСОБА_3 на роботу після звернення до Управління.

Між директором Троїцької ЗОШ і позивачем існують неприязні відносини, що підтвердила ОСОБА_16 у судовому засіданні. Так, в провадженні Біляївського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_16 до ОСОБА_3 про захист честі і гідності і відшкодування моральної шкоди у розмірі 45 000 грн. (а.с. 124-127).

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № N 9 від 06.11. 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення.

Згідно п. 22 цієї ж Постанови у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи

враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

З матеріалів справи видно, що за прогул без поважних причин до позивача раніше не застосовувались дисциплінарні стягнення.

Суд першої інстанції правильно враховував те, що позивач був відсутній на робочому місці не під час навчального процесу та у звязку зі звернення до Управління з приводу педагогічного навантаження, стаж його роботи на посаді вчителя у Троїцькій ЗОШ (майже 30 років), його позитивну характеристику.

Що стосується накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани за порушення правил ведення шкільного журналу та поганий виступ дітей на шкільному святі, то суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що зазначені факти не можуть бути враховані при прийнятті рішення про звільнення, оскільки вони дрібни та не підтверджують обставин з приводу яких ОСОБА_3 звільнено з роботи.

Будь-яких інших переконливих доказів порушення з боку позивача трудової дисципліни в матеріалах справи не має.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України: належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із положеннями ст. 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Оскільки за прогул без поважних причин до позивача раніше не застосовувалось дисциплінарне стягнення, даними обставинами шкода нікому не заподіяна, навчальний процес не був зірваний, педагогічна нарада, запланована на 15 червня 2016 року, відбулася, враховуючи тривалий стаж на посаді вчителя, позитивну характеристику, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підстав для звільнення позивача не було, оскільки він був відсутній на робочому місці з поважних причин, тобто звільнений без законних на то підстав, а тому має бути поновлений на роботі, з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 05 вересня 2016 року по день постановлення рішення, тобто 27 січня 2017 року.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги переконливими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, ч. 1 п. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Управління освіти Біляївської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.А. Станкевич

Судді: І.П. Сидоренко

ОСОБА_2