Справа № 2-1811/08 Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І.М.
Провадження № 22-ц/773/387/17 Категорія: 27 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Русинчука М.М., Осіпука В.В.,

з участю секретаря - Лимаря Р.С.,

боржника - ОСОБА_2

представника стягувача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Веремчука Л.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_2 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2009 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2009 року головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Веремчук Л.С. звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2009 року подання задоволено.

Обмежено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України тимчасово з вилученням паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1, виданого йому ВГІРФО УМВС України у Волинській області 17 липня 2007 року до сплати заборгованості перед ЗАТ КБ «Приватбанк».

Виконання ухвали доручено Державній прикордонній службі України, зобов'язавши після виконання ухвали суду, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1, виданий ОСОБА_2, повернути ВГІРФО Ковельського МВ УМВС України у Волинській області(по обслуговуванню міста і району).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, покликаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала суду- скасуванню з наступних підстав.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у ВДВС Ковельського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавчий лист Ковельського міськрайонного суду від 20 листопада 2008 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» 24943,74 грн. кредитної заборгованості. Боржником добровільно рішення суду не виконується, не зважаючи на вжиті до боржника заходи примусового виконання заборгованість залишається непогашеною. В ході виконання рішення суду державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_2 видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з ч. 4 ст. 313 ЦК України фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Частиною 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або виїзду керівника боржника - юридичної особи - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Статтею 1 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну. На громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов'язки. За громадянами України зберігаються на її території майно, кошти, цінні папери та інші цінності, що належать їм на праві приватної власності. Будь-яке обмеження їх громадянських, політичних, соціальних, економічних та інших прав не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, обов'язково погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт, від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду чи іншого органу (посадової особи), і таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов'язань.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 09 жовтня 2008 року стягнуто із ОСОБА_2 в користь ЗАТ КБ «Приватбанк» кредитну заборгованість в сумі 24943 грн. 74 коп. При примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Ковельським міськрайонним судом, державним виконавцем було з'ясовано, що боржник не працює, а майна на яке можна було б звернути стягнення у боржника немає.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду ОСОБА_2 не виконується, заборгованість не сплачена, боржник не працює, майна на яке можна було б звернути стягнення не виявлено, а тому виїзд останнього за кордон унеможливлює виконання рішення суду.

Однак, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням, доведення якого є обов'язковою умовою для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, в матеріалах даної справи немає і судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не наведено мотивів, з яких він вважав такий факт встановленим.

В обгрунтування подання державним виконавцем надано суду довідку про видачу ОСОБА_2 паспорта громадянина України для виїзду за кордон, копію виконавчого листа, постанову про відкриття виконавчого провадження від 11 грудня 2008 року. З наданих доказів неможливо встановити ухилення боржника від виконання судового рішення, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

Застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий та передчасний висновок про необхідність задоволення подання державного виконавця і необґрунтовано встановив щодо боржника ОСОБА_2 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки наведені у поданні обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст.377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні, а подання державного виконавця є безпідставним і необґрунтованим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слід скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317, 319, 377-1 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2009 року в даній справі скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Веремчука Л.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді