АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 761/7709/14-ц Головуючий у 1-ій інстанції - Малинников О.Ф.
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Мараєвої Н.Є., Андрієнко А.М.

при секретарі: Дука В.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача ВАТ «Українська автомобільна корпорація» - Рокицький І.В.

представник відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до Відкритого акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація», Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про відшкодування майнової та моральної шкоди

за апеляційними скаргами представника Публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» Рокицького Ігоря Вікторовича, представника ОСОБА_7 - ОСОБА_2, ОСОБА_5

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом та з урахуванням уточнень позовних вимог просив ухвалити рішення, яким стягнути на його користь солідарно з ПАТ «Українська автомобільна корпорація» та ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», як страховика, в межах ліміту 25500 грн., майнову шкоду у розмірі 146838 грн 49 к., а також солідарно з ОСОБА_11 та ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» - у межах ліміту 51 000 грн. моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 19 листопада 2007 року близько 19-30 год. по вул. Довженка у м. Києві водій ОСОБА_11, який керував автомобілем НОМЕР_1, що належить ПАТ «Українська автомобільна корпорація», виїхав на зустрічну смугу руху, де керований ним автомобіль зіткнувся на середній смузі з належним позивачу автомобілем НОМЕР_2, внаслідок чого автомобіль позивача був технічно пошкоджений, а позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. За фактом ДТП Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві порушено кримінальну справу за ч.2 ст.286 КК України. Позивачу встановлено внаслідок отриманих у ДТП травм інвалідність 2-ої групи безстроково на підставі висновку спеціалізованої травматологічної МСЕК Центру Медико-соціальної експертизи від 05 червня 2009 року за №1088.

А тому, для захисту порушених прав позивач змушений звернутись із даним позовом до суду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року позов ОСОБА_7 до ВАТ «Українська автомобільна корпорація», ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про відшкодування майнової та моральної шкоди- задоволено частково.

Стягнуто з ВАТ «Українська автомобільна корпорація» на користь ОСОБА_7 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 58 169,25 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 58 169,25 грн.;

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

У позові ОСОБА_7 до ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» відмовлено.

Стягнуто з ВАТ «Українська автомобільна корпорація» в дохід держави 243,60 грн. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави 243,60 грн. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_9 в дохід держави 243,60 грн. судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Рокицький І.В. в інтересах ПАТ «Українська автомобільна корпорація» подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди з ПАТ і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до ПАТ «Українська автомобільна корпорація».

Вважає, що рішення суду першої інстанції у зазначеній частині не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що автомобіль «Daewoo Lanos», який належить ПАТ «Українська автомобільна корпорація», під керуванням ОСОБА_9 здійснив зіткнення з автомобілем «Мегсеdes-Benz С240» під керуванням ОСОБА_7 внаслідок дії непереборної сили - зіткнення з автомобілем «Peugeot 407», який належить ОСОБА_5. Також посилається на пропуск позивачем строку позовної давності.

Також з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_7 в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. Посилається на те, що позивач не пред'являв позову до ОСОБА_4, ОСОБА_5, яких судом було залучено до участі у справі в якості відповідачів за клопотанням ПАТ «Українська автомобільна корпорація». Вказує на те, що судом неправомірно було відмовлено у задоволенні позову про стягнення страхового відшкодування зі страховика ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант». Зазначає, що позивач не звертався із відповідною заявою до страховика щодо виплати страхового відшкодування, оскільки після ДТП він був доставлений до лікарні, де значний час знаходився на лікуванні, і про те, що була застрахована відповідальність водія ПАТ «Українська автомобільна корпорація» йому стало відомо під час розгляду позову в суді.

Крім того до суду з апеляційною скаргою звернулась ОСОБА_5 в якій просила змінити рішення суду та відмовити у задоволенні позову про стягнення з неї матеріальної шкоди. Вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що досудовим слідством не було встановлено вину водія належного їй автомобіля «Peugeot 407» - ОСОБА_4, а тому у неї не виникає обов'язку відшкодувати завдану позивачу внаслідок ДТП шкоду. Також посилається на пропуск позивачем строку позовної давності.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 4 червня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року скасовано, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» на користь ОСОБА_7 заподіяну майнову шкоду у розмірі 24 990 грн. та моральну шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 51 000 грн.

Стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» в дохід держави 731,10 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 4 червня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року рішення районного суду в частині задоволення позовних вимог до ВАТ «Українська автомобільна корпорація» та ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 рішення Апеляційного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19 листопада 2007 року на перетині вул. Довженка та вул. О.Теліги в м. Києві внаслідок зіткнення невстановленого автомобілю типу Джип під керуванням невстановленої особи, автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4, автомобіля НОМЕР_1, який належить ПАТ «Українська автомобільна корпорація», під керуванням ОСОБА_9, та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7.

23 листопада 2007 року слідчим відділом Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за фактом вищезазначеного ДТП.

Постановами слідчого СВ Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві від 10 грудня та від 22 грудня 2007 року ОСОБА_11 та ОСОБА_7 визнано потерпілими у зазначеній кримінальній справі.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 отримав безстроково другу групу інвалідності (т. 1 а.с. 29).

Як вбачається із висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в м. Києві від 09 жовтня 2009 року, автомобіль «Peugeot 407», яким керував ОСОБА_4, рухався у крайній правій смузі по вул. О.Теліги в напрямку вул. Дорогожицької, паралельно з ним у середній смузі рухався автомобіль «Daewoo Lanos» під керуванням ОСОБА_11 Наближаючись до примикання другорядної дороги водій автомобіля «Peugeot 407» побачив, що при виїзді з другорядної дороги на вул. Довженка стоїть невстановлений автомобіль, за яким він помітив виїжджаючий на смугу його руху інший невстановлений автомобіль типу Джип, після чого стався контакт між переднім правим кутом автомобіля «Peugeot 407» та невстановленим автомобілем типу Джип. Після зіткнення автомобіль «Peugeot 407» змістився лівою частиною у середню смугу, де рухався керований ОСОБА_11 автомобіль «Daewoo Lanos», між правою стороною якого та лівою боковою частиною автомобіля «Peugeot 407» стався контакт. Внаслідок цього автомобіль «Daewoo Lanos» змінив напрямок руху та некеровано змістився на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення його передньої частини з передньою лівою частиною автомобіля «Мегсеdes-Benz С240» під керуванням ОСОБА_7.

Експертом встановлено, що автомобіль «Peugeot 407» після зіткнення з невстановленим автомобілем типу Джип фактично перебував у аварійній дорожній обстановці.

Постановою слідчого СВ Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві від 18 грудня 2010 року досудове слідство у кримінальній справі зупинено до встановлення особи, яка вчинила злочин (т. 1 а.с. 12).

Згідно матеріалів кримінальної справи ОСОБА_4, ОСОБА_11. та ОСОБА_7 не пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

У відповідності висновку СУ ГУ МВС України в м. Києві від 13 жовтня 2009 року зазначена ДТП сталася внаслідок порушення вимог правил дорожнього руху України водієм, особу якого не встановлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання вини у ДТП та спричиненні шкоди позивачу водіїв «Peugeot407» - ОСОБА_4 та «Daewoo Lanos» - ОСОБА_11, а відповідальність за шкоду, завдану позивачеві джерелом підвищеної небезпеки, мають нести власники вказаних автомобілів - ОСОБА_5 та ПАТ «Українська автомобільна корпорація».

При цьому, відповідач ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», яким на час ДТП була застрахована цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «DaewooLanos», не повинен виплачувати страхове відшкодування позивачу, зважаючи на те, що останній із повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування не звертався.

Задовольняючи вимоги про стягнення з ОСОБА_11 на користь позивача 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, суд виходив з того, що така шкода була завдана позивачу діями цього відповідача.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

За положеннями ч.1 ст.1188 ЦК України у випадку завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто за наявності вини особи, яка завдала шкоду.

За ч.2 ст.1188 ЦК України відшкодування шкоди, яка завдана внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, особами, які спільно завдали шкоди, незалежно від їхньої вини, передбачено лише у випадку, якщо шкода завдана іншим особам.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», яким на час ДТП була застрахована цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Daewoo Lanos», страхового відшкодування на користь позивача, оскільки останній із повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування не звертався до вказаного відповідача у встановленому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку, що відповідно до ст.37.1.4 цього Закону є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Як встановлено судом, позивачу завдано шкоди внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки - невстановленого автомобіля типу Джип та автомобіля «Peugeot 407», який належав ОСОБА_5 під керуванням ОСОБА_4, автомобіля «Daewoo Lanos», який належав ПАТ «Українська автомобільна корпорація» під керуванням ОСОБА_11 та автомобіля «Мегсеdes-Benz С240» під керуванням позивача, а тому колегія суддів вважає, що до даних спірних правовідносин підлягає застосуванню положення ст.1188 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процессуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що оскільки відсутня вина водіїв, які керували транспортними засобами, між якими сталося зіткнення, внаслідок якого було завдано шкоди позивачу, підстави для покладення на відповідачів обов'язку відшкодування спричиненої позивачу шкоди відсутні, отже позовні вимоги ОСОБА_7 про відшкодування шкоди не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги представника Публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» Рокицького Ігоря Вікторовича та ОСОБА_5 - задовольнити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: