30.10.2017 Єдиний унікальний номер 205/4875/17
Єдиний унікальний № 205/4875/17
Провадження № 2/205/2693/17
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання втратившим право користування квартирою,
Позивач 28 липня 2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання втратившим право користування квартирою.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 26 жовтня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-3009.
Згідно довідки КП «Жилсервіс-2» ДМР № 1456 від 21.07.2017 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрованим значиться ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, але з осені 2013 року ОСОБА_2 у вищезазначеній квартирі не проживає.
На підставі вищевикладеного позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 8 в будинку № 26 по вул. Володимира Івасюка в м. Дніпро.
Від позивача ОСОБА_1 надішла заява з проханням справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився. Про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином через газету "Вісті Придніпров'я". Про причину неявки суд не повідомив.
Від представника третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради - ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, просила прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства.
У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
В ході судового розгляду встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 26 жовтня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-3009. (а.с. 6, 7)
Станом на день розгляду справи, за адресою: АДРЕСА_2 значиться зареєстрованим ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 11)
В судовому засіданні встановлено, що відповідач в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з весни 2013 року, в квартирі відсутні його особисті речі, що підтверджується актом обстеження від 18 листопада 2016 року, затвердженим начальником ОЖКП «Центральний» ОСОБА_5
Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання проводиться за рішенням суду.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 8 в будинку № 26 по вул. Володимира Івасюка в м. Дніпро.
Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 15-16, 317, 319, 321, 391, Цивільного кодексу України, ст. ст. 10-11, 59-60, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213-215, 224-226 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання втратившим право користування квартирою - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою № 8 в будинку № 26 по вул. Володимира Івасюка в м. Дніпро.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя Н.Г. Остапенко