І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2017 року м. Рівне
Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,
при секретарі Абашиній О.В.,
з участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, суд-
В С Т А Н О В И В:
Відповідач ОСОБА_3 повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:
Рішенням Рівненського міського суду від 15.10.2014 року по цивільній справі №569/8854/14-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в поряду регресу 12377,29 грн. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 25 грудня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню в порядку регресу залишено без змін.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції від 29.01.2015 року по виконавчому листу № 569/8854/14-ц відкрито виконавче провадження.

Зі слів представника позивача ОСОБА_1 виконання вищевказаного рішення суду на даний час не здійснено.

У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України, яка регулює загальні підстави відшкодування шкоди, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до положень ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно положень ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що відповідач як безпосередній виконавець роботи (послуги), діями якого завдано шкоду, перебував в трудових стосунках із позивачем ОСОБА_4, виконував замовлення позивача та від імені позивача. Це підтверджується у рішенні Рівненського міського суду від 15.10.2014 року. Крім того, факт спричинення шкоди саме відповідачем ОСОБА_3 підтверджується постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 11 липня 2007 року.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення на його користь в порядку регресу виплаченого відшкодування є обґрунтованими та підлягають до задоволення в розмірі 12419,08 грн.

Статтею 1050 ЦК України встановлено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку долученого до позовної заяви сума інфляційних втрат за час прострочення за період з грудня 2014 р. по серпень 2016 р. становить 6742,31 грн., три проценти річних від простроченої суми становить 651,23 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми у розмірі вказаному позивачем у розрахунку слід задоволити повністю.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до розяснень п.48 Постанови пленуму ВССУ №10 від 17.10.14 р., витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. Оскільки, представником позивача - ОСОБА_1 не надано суду документального підтвердження витрат на правову допомогу та розрахунку таких витрат, у позовній вимозі позивача ОСОБА_2 про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн. слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208-209, 213-215, 218, 224-233 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в порядку регресу розмір виплаченого відшкодування в сумі 12419,08 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 6742,31 гривні та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 651,23 гривні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 гривню.

В стягненні витрат на правову допомогу в розмірі 1000 гривень ОСОБА_2 відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_5