Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Журавель В.І., Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2013 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 06 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 39 416 грн 45 коп., із яких: 1 825 грн 33 коп. - тіло кредиту, 15 072 грн 06 коп. - проценти, 19 675 грн 50 коп. - пеня, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1 853 грн 16 коп. - штраф (процентна складова).

Вимоги обґрунтовано тим, що 03 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 2 001 грн 56 коп. зі сплатою 12,00 % річних на строк до 03 вересня 2008 року. Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 11 березня 2013 року утворилася заборгованість, яку банк просив стягнути із боржника.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2013 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 39 416 грн 45 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 06 березня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано у частині стягнення із ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту, комісії та штрафу, у цій частині вимог банку відмовлено. У частині стягнення із ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» процентів, пені та судових витрат рішення суду змінено, зменшено суму стягнутих процентів із 15 072 грн 06 коп. до 14 559 грн 56 коп., суму пені із 19 675 грн 50 коп. до 02 тис. грн., та відповідно загальну суму стягнутої заборгованості із 39 416 грн 45 коп. до 16 559 грн 56 коп. Зменшено розмір стягнутого у повернення сплаченого судового збору з 394 грн 16 коп. до 344 грн 45 коп. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідноч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 03 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 2 001 грн 56 коп. зі сплатою 12,00 % річних на строк до 03 вересня 2008 року.

За змістом заяви позичальника про отримання кредиту, яка підписана ОСОБА_4, при порушенні позичальником зобов'язання із погашення кредиту позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в розмірі 15,17 % в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.

За заявою ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», судовим наказом Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 травня 2008 року із ОСОБА_4 на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 2681 грн 20 коп., із яких: 1825 грн 33 коп. - тіло кредиту, 512 грн 50 коп. -294 грн 24 коп. -комісія, 49 грн 13 коп. - пеня. Наказ набрав законної сили та боржником не виконаний.

За ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до ст.ст. 526, 599 ЦК України.

Вирішуючи спір, апеляційний суд виходив із того, що з урахуванням стягнутих судовим наказом сум боргу, враховуючи відсутність в умовах надання споживчого кредиту, що діяли на момент укладення кредитного договору, штрафних санкцій та ставку комісії за договором у розмірі 0,0 %, відсутні підстави для повторного стягнення тіла кредиту за даним позовом та стягнення штрафу й комісії. Зменшуючи розмір пені із 19 675 грн 50 коп. до 02 тис. грн. на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, апеляційний суд виходив із того, що розмір неустойки значно перевищує розмір заборгованості за кредитом.

Доводи касаційної щодо незгоди із ставкою, за якою розраховано борг зі сплати процентів, є необґрунтованими, оскільки обов'язок сплачувати підвищені проценти у розмірі 15,17 % в місяць в період прострочення виконання зобов'язань за кредитом виник у ОСОБА_4 на підставі заяви позичальника, яка нею підписана.

Про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_4 була повідомлена належним чином, разом з тим в судове засідання не з'явилася, із заявою про застосування строку позовної давності у справі до суду першої інстанції не зверталася.

Колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду щодо відсутності підстав для застосування у справі строків позовної давності, оскільки згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може, можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-3063цс16 від 22 березня 2017 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Щодо посилань заявника на положення Закону України «Про захист прав споживачів» про заборону вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, такі доводи також не становлять підставу скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду, оскільки із урахуванням висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 20 листопада 2013 року № 6-126цс13 та від 04 лютого 2015 року № 6-239цс14, вказана заборона стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

З урахуванням викладеного, підстави для скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду відсутні.

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2013 року в незміненій при апеляційному розгляді справи частині та рішення апеляційного суду Полтавської області від 06 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

В.І. Журавель

Д.Д. Луспеник