Справа № 583/2203/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого Мовчан Н.В., за участю секретаря Шаміладзе В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Миргородської міської ради, Виконавчий комітет Охтирської міської ради, Охтирська міська рада про визнання права власності на нерухоме майно,-

встановив:

12.07.2016 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому, після уточнення позовних вимог, просить визнати за нею право власності на 43/100 частини квартири АДРЕСА_1, яка складається з кімнати площею 24,2 м.кв. зазначеній на плані квартири цифрою «3» та частини приміщень спільного користування зазначених на плані квартири цифрами «1» площею 8,1 м.кв., цифрою «2» площею 7,8 м.кв. та цифрою «6» площею 3,6 м.кв. Визнати право власності за ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності на 57/100 частини квартири АДРЕСА_1, яка складається з кімнат, зазначених в плані квартири: цифрою «4»площею 21,5 м.кв., цифрою «5» площею 11,2 м.кв. та частини приміщень спільного користування зазначених на плані квартири цифрами «1» площею 8,1 м.кв., цифрою «2» площею 7,8 м.кв. та цифрою «6» площею 3,6 м.кв..

Свої вимоги мотивує тим, що у червні 2016 року звернулася до державного нотаріуса з метою відчуження належної їй частки квартири АДРЕСА_2. Однак нотаріус відмовив їй у посвідченні договору купівлі-продажу у звязку з розбіжністю реєстрації власників за даною адресою. Позивачка є власницею частини квартири на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2008, згідно якого придбала житлову кімнату площею 24,2 м.кв. та частину приміщень загального користування в трикімнатній квартирі на 2-му поверсі 2-во поверхового будинку, загальна площа придбаного приміщення склала 32,1 м.кв. Іншими двома кімнатами, які на плані позначені цифрами 4- площею 21,5 м.кв. та 5- 11,2 м.кв., а також частиною приміщень загального користування володіють ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Загальна площа складає 44,6 м.кв. У реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано по ? частині на всю квартиру АДРЕСА_3. Таким чином, фактично право власності позивачки на частку квартири не визнається, оскільки в реєстр прав власності на нерухоме майно внесені невірні відомості, що є перешкодою для володіння та розпорядження своїм майно, що і стало причиною звернення до суду.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, та пояснили, що зміни в реєстр внести не можливо, оскільки цей реєстр діяв до 01.01.2013р.. Позивачка не заперечує щодо права власності відповідачів по ? частки , але ж не всієї квартири, як записано в реєстрі. Тому, вона нічиїх прав не порушує, а лише хоче привести у відповідність право власності на належну їй частину квартири документально.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 в судовому засіданні 12.09.2016 позовні вимоги не визнав та проти позову заперечував.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, 08.02.2016 подала письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнала та пояснила, що на даний час та відповідно до документів про приватизацію квартири у позивача та відповідачів знаходиться у спільній частковій власності житлові кімнати, які виділені в натурі та у спільній сумісній власності кухня та санвузол. Позивачу у спільну частку власність ( виділено в натурі) надано кімнату 24,2 кв.м. та частина приміщень у спільну сумісну власність. Неправильність внесення відомостей до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно є виключно відповідальність державного реєстратора. (а.с. 108-109)

Треті особи: служба у справах дітей Миргородської міської ради, виконавчий комітет Охтирської міської ради Сумської області, Охтирська міська рада Сумської області належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, явку представника в судове засідання не забезпечили, подали клопотання про розгляд справи за відсутністю їх представників, в яких при вирішенні позову покладалися на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 13.09.2008 між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу кімнати, посвідченого Приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 3901, відповідно до якого ОСОБА_1 придбала у власність житлову кімнату площею 24,2 кв.м. та частину приміщень спільного користування в трикімнатній квартирі на 2 поверсі 2 поверхового будинку, за адресою АДРЕСА_4, загальною площею 32,1 кв.м., житловою площею 24,2 кв.м. (а.с.3).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2008 є власником житлової кімнати площею 24,2 кв.м. та частини приміщень спільного користування за адресою АДРЕСА_5, частка якої становить 1/1, що підтверджується копією витягу № 20241969 від 16.09.2008.(а.с.4)

17.06.2016 державний нотаріус Охтирської міської державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_1 у посвідченні договору купівлі-продажу житлової кімнати площею 24,2 кв.м. та частини приміщень спільного користування в трикімнатній квартирі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4, у звязку з розбіжністю реєстрації власників за даною адресою.(а.с.5)

З матеріалів інвентаризаційної справи на будинок по вул. Широкій (попередня назва Менжинського),11, м. Охтирка встановлено, що свідоцтво про право власності на житло в порядку приватизації від 20.04.2000р. було видано ОСОБА_8 на кімнату в квартирі спільного заселення №12 по вул. Менжинського, 11, м. Охтирка, загальна площа якої становить 32,1кв.м. В подальшому кімната була предметом купівлі продажу, що підтверджується копіями договорів від 27.04.2000р., 26.10.2007р. та 13.09.2008р.. Кінцевим власником кімнати є ОСОБА_1 Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.01.2011р. квартира спільного заселення АДРЕСА_6 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по ? частки кожному, загальна площа квартири становить 44,6кв.м. В матеріалах інвентаризаційної справи відсутні відомості про визначення часток між попередніми та теперішніми співвласниками спірної квартири. (а.і.с. 139, 142, 284, 294, 352)

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 27.05.2016 ОСОБА_1 є власником кімнати загальною площею 32,1 кв.м., житлова площа 24,2 кв.м. та частина приміщень спільного користування в трикімнатній квартирі на 2 поверсі 2 поверхового будинку, за адресою АДРЕСА_4, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками по 1/2 частки у спільній частковій власності обєкта нерухомості: трикімнатної квартири, загальною площею 76,3 кв.м., житловою площею 57,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_4.(а.с.6-7)

07.04.2016 на замовлення ОСОБА_1 виготовлений технічний паспорт на квартиру № 12 по вул. Широка (Менжинського), 11, м. Охтирка, відповідно до якого в користуванні ОСОБА_1 знаходиться житлова кімната - 3, площею 24,2 кв.м. та частина приміщень спільного користування загальною площею 21,1 кв.м., загальна площа квартири- 76,4 кв.м., житлова площа - 56,9 кв.м.. (а.с.8-9)

Таким чином, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні відомості щодо обєкта нерухомості квартири АДРЕСА_7 про власника окремої кімнати ОСОБА_1 та про ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як співвласників всієї квартири.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Частиною 4 цієї статті встановлено, що спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно із ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 20 від 17.01.2017, частка ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_8, враховуючи, що вона відповідно до договору купівлі-продажу від 13.09.2008, посвідченого Приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 3901, придбала житлову кімнату площею 24,2 кв.м. та частину приміщень спільного користування в трикімнатній квартирі на 2 поверсі 2 поверхового будинку, складає 43/100.(а.с.90-93)

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч.1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних субєкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни субєкта управління обєктами державної власності, відомостей про обєкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання права власності за ОСОБА_1 на 43/100 частини квартири АДРЕСА_1, яка складається з кімнати площею 24,2 м.кв. зазначеної цифрою «3» та частини приміщень спільного користування зазначених на плані квартири цифрами «1» площею 8,1 м.кв., цифрою 2 площею 7,8 м.к.в. та цифрою «6» площею 3,6 м.кв підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визнання права власності за ОСОБА_2, ОСОБА_3 на 57/100 частини квартири суд зазначає таке.

У даному випадку вірним способом захисту порушеного права з огляду на ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання саме права, яке і повинно бути предметом відповідного позову.

Інші ж обставини, у тому числі щодо правового режиму спірного майна, часток співвласників у ньому тощо, повинні розцінюватися як підстави позову, які суд повинен перевірити, дослідити і установити в межах предмета доказування у конкретній справі з метою справедливого і неупередженого вирішення спору.

Враховуючи, що позов від імені інших, крім позивачки, осіб не заявлявся і вимог про поділ квартири теж не висувалося, суд вважає, що позов в частині визнання права власності за ОСОБА_2, ОСОБА_3, які до того ж є відповідачами у справі, не підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що відповідачами по справі є мати ОСОБА_2 та її неповнолітня донька ОСОБА_3, 19.07.2008р.н., суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 43/100 частини квартири АДРЕСА_9, яка складається з кімнати площею 24,2 м.кв. зазначеної цифрою «3» та частини приміщень спільного користування зазначених на плані квартири: коридор цифра «1» площею 8,1 м.кв., кухня цифра «2» площею 7,8 м.кв. та ванна кімната цифра «6» - площею 3,6 м.кв.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1809( одна тисяча вісімсот девять) грн. 20 коп..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_9