Справа № 236/665/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Шаньшиної М.В.

при секретарі Безорчук А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину земельних ділянок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину земельних ділянок в порядку спадкування, яке залишилось після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла 09.11.20016 року.

В обґрунтування позову зазначено, що 05.06.2016 року померла ОСОБА_4 бабця позивача. Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:000:0109, площею 6,0500 га, розташовану на території Лиманської міської ради (колишня Шандриголівська сільська рада), Лиманського району, Донецької області; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:000:0487, площею 0,7700 га, розташовану на території Лиманської міської ради (колишня Шандриголівська сільська рада), Лиманського району, Донецької області. Дані земельні ділянки належали ОСОБА_4 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ДН №188083, виданого Краснолиманською міською радою 07.11.2005 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 68. За життя, від імені ОСОБА_4, секретарем виконкому Шандриголівської сільської ради Краснолиманського району, Донецької області 14.05.2013 року за реєстром №21 було посвідчено заповіт. Даним заповітом ОСОБА_4 зробила розпорядження про те, що згадану земельну ділянку вона заповідає ОСОБА_3 (матері позивача). Спадкоємицею після смерті ОСОБА_4 залишилася ОСОБА_3, яка спадщину прийняла , але за життя її не оформила та 09.11.2016 року померла.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося двоє спадкоємців: позивач та його рідний брат, які прийняли спадщину в установленому законом порядку в рівних долях кожний.

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, тобто на вищезазначені земельні ділянки, які ОСОБА_3, прийнявши після смерті ОСОБА_4, не оформила у встановленому законом порядку, і померла 09.11.2016 року, було відмовлено, у зв'язку з чим державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.02.2017 року. Однією з підстав для відмови стала відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на земельні ділянки на ім'я померлої ОСОБА_3

У зв'язку з тим, що існують перешкоди для оформлення спадкових прав позивач був змушений звернутись до суду.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити (а.с.34).

Відповідача ОСОБА_2 належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги відповідача визнав(а.с.35).

В судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивач та відповідач заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши подані позивачем докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився 27 червня 1979 року в с. Шандриголово, Краснолиманського району, Донецької області(а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про народження батьками позивача є ОСОБА_6 та ОСОБА_3(а.с.11).

Відповідно до копії свідоцтва про народження батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_7 та ОСОБА_4(а.с.16).

На імя матері позивача ОСОБА_4 було складено заповіт посвідчений 14.05.2013 року секретарем виконавчого комітету Шандриголівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області ОСОБА_8В.(а.с.13).

05 червня 2016 року померла ОСОБА_4(а.с.18). Після її смерті відкрилась спадщина на майно. В порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України донька померлої ОСОБА_3 прийняла спадщину за законом, оскільки мешкала разом зі спадкодавцем на день її смерті, була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.26).

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 06.03.2017 року було встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_3, визнавши її матірю позивача(а.с. 27-28).

Позивачем здійснена експертна грошова оцінка земельних ділянок; відповідно до звіту ФОП ОСОБА_9 про експертну грошову оцінку, вартість земельних ділянок складає 146 630,00 гривень(а.с.20-25).

ОСОБА_1 у лютому 2017 року звертався до Лиманської державної нотаріальної контори Донецької області для видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті матері двох земельних ділянок, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний нотаріус своєю постановою від 02.02.2017 року відмовив у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів які підтверджують право власності на імя померлої ОСОБА_3М.(а.с.14-15). Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачем в судовому чи адміністративному порядку оскаржена не була.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті.

Ст.1216 ЦК України наголошує, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст.ст.269-270,1219 ЦК України право власності померлої ОСОБА_10 не є таким, що нерозривно пов`язане з її особою, а отже, входить до складу спадщини.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. З огляду на це, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом.

На підставі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося двоє спадкоємців: позивач ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_2 які прийняли спадщину в установленому законом порядку в рівних долях кожний (ст. 1269,1270 ЦК України). Інших спадкоємців, які реалізували своє право на спадщину, не існує(а.с.36).

Позивач ОСОБА_1 через відсутність належного оформлення права власності на нерухоме майно померлою ОСОБА_3 позбавлений можливості отримати право на спадщину в порядку вчинення нотаріальних дій, а отже його право оспорюється. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (ст. 16 ЦК України).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання відповідачем позову, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає диспозитивне розпорядження відповідача та вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст.11,16,316,328,392,1216-1222,1225,1261, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 60, 61, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину земельних ділянок в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на:

1/2 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:000:0109, площею 6,0500 га, розташовану на території Лиманської міської ради (колишня Шандриголівська сільська рада), Лиманського району, Донецької області;

1/2 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:000:0487, площею 0,7700 га, розташовану на території Лиманської міської ради (колишня Шандриголівська сільська рада), Лиманського району, Донецької області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 09.11.2016 року в с. Шандриголове, Краснолиманського району, Донецької області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя -