Номер провадження 2/754/4983/17
Справа №754/8380/17
РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2017 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Галась І.А.

при секретарі Кудрі А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача з вимогою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Також просить судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що неповнолітні діти проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач немає ніякого зв'язку з дітьми, з ними не спілкується, участі у вихованні дітей не приймає, матеріально не допомагає. Встановити місцезнаходження відповідача не виявилось можливим. Тому позивачка просить суд позбавити батьківських прав відповідача.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення відомостей про рух справи на офіційному веб-сайті Деснянського районного суду м. Києва.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також підтримав висновок органу опіки та піклування Деснянської районної м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, батьками неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дітей. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, з дітьми взагалі не спілкується, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, самоухиляється від виконання обов'язків по утриманню та вихованню своїх неповнолітніх дітей, не цікавиться їх здоров'ям.

Позивач ОСОБА_1, неповнолітні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 є внутрішньо переміщеними особами з Автономної Республіки Крим, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.8-10).

В даний час неповнолітні діти: ОСОБА_3 ОСОБА_4 проживають спільно зі своєю матір'ю, позивачкою по справі за адресою: АДРЕСА_1

Згідно довідки Деснянського управління поліції Головного управління національної поліції в місті Києві від 30.12.2016 р. вбачається, що встановити місцезнаходження ОСОБА_2 не виявилось можливим (а.с.14).

Відповідно до Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав №102/03/31-2610 від 29.03.2017 р. Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження Органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол №5 від 16.03.2017 р.).

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані, виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Як було встановлено судом відповідач ОСОБА_2, батько неповнолітніх дітей ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей: жодної участі у їх житті не приймає, не надає жодного матеріального утримання, з дітьми не спілкується, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, самоухиляється від виконання обов'язків по утриманню та вихованню неповнолітніх дітей, не цікавиться їхнім життям та здоров'ям.

Відповідно до частини 4 статті 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст.164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла - шістнадцяти років.

В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав", ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач виконує свої обов'язки щодо виховання неповнолітніх дітей або які б свідчили про поважність причин невиконання ним своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітніх дітей.

Таким чином, повне самоусунення відповідача від виконання свої батьківських обов'язків свідчить про свідоме порушення прав і обмеження законних інтересів неповнолітніх дітей на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання і виховання та є підставою для відповідальності, зокрема у формі позбавлення батьківських прав, передбаченої ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 150, 155, 164, 165, 180 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 174, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Джанкой Автономної Республіки Крим, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей:

- сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження НОМЕР_1, видане повторно 13 липня 2001 року Вишневською с/радою Білогірського району, Автономної Республіки Крим, Україна, актовий запис № 25);

- доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження НОМЕР_2, видане виконкомом Вишневської сільської ради Білогірського району, Автономної Республіки Крим, Україна, актовий запис № 15).

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: