Єдиний унікальний номер 235/4708/17 Номер провадження 22-ц/775/1972/2017
Єдиний унікальний номер 235/4708/17 Головуючий у 1 інстанції Величко О.В.
Номер провадження 22-ц/775/1972/2017 Доповідач Хейло Я.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Хейло Я.В.

суддів: Мірути О.А., Тимченко О.О.

при секретарі Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що судовим наказом від 28 липня 2017 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 у розмірі ? частини в усіх видів заробітку щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення заяви до 03.05.2029 року. Оскільки відповідач ОСОБА_2 звертаючись із заявою надала неправдиву інформацію, зокрема про те, що він добровільне не надає матеріальної допомоги на утримання сина, а також не зазначено про те, що у нього є ще двоє дітей, яких він утримує, просив зменшити розмір стягнутих з нього аліментів. Крім того, зазначав, що він працює моряком, має мінливий, нерегулярний доход, постійної роботи не має , а тому просить визначити аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

З таким рішенням суду не погодився позивач та в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким змінити розмір аліментів, стягнутих з нього на підставі судового наказу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 липня 2017 року на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановити аліменти у розмірі 2000, 00 грн щомісячно, до досягнення повноліття дитини до 03.05.2029 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, судом неповно встановлено обставини, що мають значення для справи та не надано належної оцінки наявним у справі доказам.

Позивач звертає увагу на те, що в заяві про видачу судового наказу ОСОБА_2 надала суду неправдиву інформацію про те, що він не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, тоді, як він надав суду свідоцтва про народження дітей на підтвердження того, що окрім сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, він має двох доньок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яких він також добровільно утримує.

Суд не дав правової оцінки тим обставинам, що він моряк, працює нерегулярно, має короткі контракти із судновласниками, але в інтересах дитини бажає зафіксувати стабільну щомісячну суму грошового забезпечення на її утримання незалежно від того має він роботу чи ні. Розмір цієї суми значно перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте суд не врахував ці обставини та ухвалив незаконне рішення.

В засіданні апеляційного суду позивач та його представник доводи апеляційної скарги повністю підтримали та просили її задовольнити , рішенні суду скасувати.

Відповідач ОСОБА_2 у засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили її відхилити, рішення суду залишити без зміни.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 25.07.2010 року, рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 11.08.2017 року шлюб розірвано.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає разом з відповідачем.

Згідно наказу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.07.2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_3 у розмірі ? частини всіх видів заробітку ОСОБА_1 щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення заяви про видачу судового наказу з 27 липня 2017 року і до повноліття дитини до 03 травня 2029 року.

Позивач також має повнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з якою разом не мешкає.

Апеляційний суд, заслухав доповідача, сторони, вивчив матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З урахуванням ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суду суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, ті якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин .

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Згідно зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне положення міститься і у частині 1 ст.3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вони посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно зі ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України також встановлює, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них , хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу його матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до положень ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів враховуються такі обставини: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей,непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна , грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума якої перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмірі аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Стаття 183 Сімейного Кодексу України передбачає, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно зі ст.184 Сімейного Кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.105 ЦПК України у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів відповідно до п.4 ч.1 ст.96 ЦПК України ( в тому числі і на одну дитину у розмірі 1/4 частці ) боржник має право звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги позивача, обґрунтовано виходив з того обставини, що позивачем у суді не було доведено обставин, які відповідно до вимог діючого законодавства дають підстави змінити розмір стягнутих нього аліментів на підставі судового наказу від 28.07.2017 року.

Заперечуючи проти рішення суду, позивач зазначав, що він є моряком , має нерегулярний доход, зараз не має заробітку, утримує ще двох дітей та має можливість сплачувати аліменти л у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно. Проте, на підтвердження цих обставин не надав суду належних доказів щодо розміру и системи оплати його праці як моряка, а також доказів , що він несе витрати по утриманню ще двох дітей.

Як пояснив позивач у судовому засіданні з неповнолітньою донькою ОСОБА_4, 2002 року народження він разом не проживає та за домовленістю з її матір'ю добровільно бере участь у її утриманні, надає кошти, купує дитині різні речі , проте не надав ніяких доказів на підтвердження цих витрат.

Доводи позивача про надання також матеріальної допомоги повнолітній дитини, яка продовжує навчання також не підтверджені належними доказами.

Апеляційний суд не може прийняти до уваги письмову заяву ОСОБА_5 про те, що її батько ОСОБА_1 оплачує її навчання та додаткові витрати, оскільки відповідно до ст.59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам які беруть участь у справі їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

На виконання цієї вимоги закону апеляційним судом було оголошено перерву та запропоновано позивачу надати докази, що підтверджують розмір його доходу, проте такі докази апеляційному суду надані не були.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2, відповідно до вимог закону обґрунтовано звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утриманні однієї дитини у розмірі 1/4 частини доходів ОСОБА_1, оскільки такий розмір чітко визначений законом на утримання однієї дитини.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру стягнутих аліментів ОСОБА_1 не надав суду ніяких даних , що свідчать про розмір його заробітку (доходу) як на час винесення судового наказу так і час звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, а також не довів наявність передбачених ст.192 Сімейного Кодексу України обставин , що дають підстави для їх зменшення та визначення у твердій грошовій сумі .

Отже, колегією апеляційного суду встановлено, що суд правильно відмовив у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, 307, 308,315 ЦПК України, апеляційний суд ,-

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головучий : Судді: