У х в а л а

іменем україни

08 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоСитнік О.М.,
суддів:Іваненко Ю.Г., Кадєтової О.В.,Маляренка А.В., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, індексу інфляції та три відсотки річних за час прострочення здійснення виплати, за касаційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», ОСОБА_6 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду із указаним позовом, у якому з урахуванням збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача належні йому виплати при звільненні у неоспорюваній сумі 25 699 грн 58 коп., середній заробіток за весь час затримки виплати коштів за період з 22 травня 2014 року по 18 березня 2015 року у розмірі 104 349 грн 69 коп. та відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК Україниза час прострочення здійснення виплати належних сум при звільненні стягнути інфляційні нарахування при звільненні у розмірі 6 322 грн і 3 % річних в сумі 631 грн 58 коп.

На обґрунтування позову вказав, що працював на підприємстві з квітня 2012 року спочатку на посаді заступника начальника відділу, а з вересня 2012 року на посаді начальника юридичного управління підприємства.

Наказом від 23 жовтня 2014 року № 273/ос він був звільнений 22 травня 2014 року з посади начальника юридичного управління відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин.

Відповідно до листа відповідача від 11 грудня 2014 року № 3777 неоспорювана сума виплат становить 25 699 грн 58 коп., яка на час звернення до суду йому не виплачена.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» на користь ОСОБА_6 належні до виплати при звільненні кошти в сумі 25 699 грн 58 коп. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 90 128 грн 64 коп., а всього 115 828 грн 22 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» на користь ОСОБА_6 належних до виплати при звільненні коштів та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 115 828 грн 22 коп. та судових витрат у розмірі 1 158 грн 28 коп. змінено та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з ПАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» на користь ОСОБА_6 належні до виплати при звільненні кошти в сумі 25 699 грн 58 коп. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 44 757 грн 76 коп., а всього 70 457 грн 34 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційнихскарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» підлягає відхиленню, а касаційна скарга ОСОБА_6 − задоволенню частковоз огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають зазначеним нормам процесуального права.

Судами встановлено, що з квітня 2012 року ОСОБА_6 працював в ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» на посаді заступника начальника відділу, а з вересня 2012 року працював на посаді начальника юридичного управління товариства.

Відповідно до наказу № 273/ос від 23 жовтня 2014 року ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» про припинення трудового договору, ОСОБА_6 з 22 травня 2014 року звільнений з посади начальника юридичного управління відповідно п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин.

Наказом ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» «Про зміну дати звільнення ОСОБА_6.» від 11 грудня 2014 року № 291/ос, дію вищевказаного наказу № 273/ос від 23 жовтня 2014 року в частині дати звільнення ОСОБА_6 припинено та визначено дату звільнення з роботи ОСОБА_6 16 червня 2014 року за п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогул без поважних причин).

Як зазначено у наказі відповідача від 11 грудня 2014 року № 291/ос, підставою для його видачі стало надання ОСОБА_6 18 листопада 2014 року поштою листків непрацездатності, згідно яких з 22 травня 2014 року він знаходився на лікарняному та ненадання пояснення про причини відсутності на роботі 02 червня та 16 червня 2014 року.

Отже, позивача звільнено з роботи 16 червня 2014 року.

На час звільнення ОСОБА_6 до виплати підлягала сума 25 699 грн 58 коп., яка йому виплачена не була. На адресу ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» ОСОБА_6 була надіслана заява від 03 липня 2014 року з проханням здійснити виплату належної йому заробітної плати та інші виплати через установу банку АТ «Сбербанк России» із зазначенням банківських реквізитів, яка відповідачем була отримана 14 липня 2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 14 липня 2014 року на вказане звернення було надано відповідь, в якій зазначалось, що він відсутній на роботі з 26 травня 2014 року, документи, які підтверджують поважність відсутності на роботі не надано, у зв'язку з чим його заява буде розглянута після виходу на роботу.

На лист т.в.о. голови правління ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» від 14 липня 2014 року ОСОБА_6 07 серпня 2014 року направив заяву, в якій повідомив, що розриває трудовий договір, укладений з ним, як з начальником юридичного управління товариства, просив перед звільненням надати йому всі невикористані відпустки за час роботи в товаристві, датою розірвання трудового договору просив вважати дату закінчення заборгованих відпусток та повідомити про всі нараховані до виплати суми при звільненні. Також просив виготовити проект контракту з ним, як з членом правління та одночасно секретарем правління з урахуванням внутрішніх положень, визначити дату дії контракту з часу його призначення на посаду у 2012 році та направити йому для підписання. 14 серпня 2014 року в.о. голови правління ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» надав ОСОБА_6 відповідь на його заяву від 07 серпня 2014 року, в якій зазначив про необхідність надання документів, які підтверджують причину його відсутності на роботі. При ненаданні таких документів будуть вимушені звільнити його на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Роз'яснено, що у випадку звільнення, буде виплачена компенсація за невикористані дні відпустки та що укладення з ним контракту законом не передбачено.

23 жовтня 2014 року голова правління ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» направив на адресу ОСОБА_6 листа, у якому повідомив, що наказом від 23 жовтня 2014 року № 273/ос з ним розірвано трудовий договір на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Для ознайомлення з наказом та отримання належних до виплати сум при звільненні необхідно терміново прибути до управління ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» та надати трудову книжку, яка знаходиться у нього на зберіганні, для внесення відповідного запису. 10 листопада 2014 року ОСОБА_6 повторно було направлено повідомлення про звільнення та про необхідність з'явитись до товариства для ознайомлення з наказом та отримання розрахунку при звільненні.

На лист ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» від 10 листопада 2014 року ОСОБА_6 18 листопада 2014 року поштою направив відповідь в якій просив здійснити розрахунок всіх сум, що підлягають йому виплаті при звільненні, врахувати виплати по листках непрацездатності та просив всі суми, що підлягають виплаті, перерахувати на вказаний ним рахунок в АТ «Сбербанк Росии». Вказаний лист був отриманий ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» 24 листопада 2014 року

Згідно довідки ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» від 31 березня 2015 року за № 799, середньоденна заробітна плата ОСОБА_6, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 зі змінами, становить 613 грн 12 коп.

Судом також встановлено, що у ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» з січня 2014 року по даний час запроваджено чотирьохденний робочий тиждень, що визнано позивачем.

У зв'язку з цим, період з 15 липня 2014 року по 03 квітня 2015 року на підприємстві відповідача включає 147 робочих дні.

За змістом ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що розрахунок із позивачем проведено не було, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за період з 15 липня 2014 року по день ухвалення судом рішення (03 квітня 2015 року) сума у розмірі 90 128 грн 64 коп. (147 роб. дні х 613 грн 12 коп. − середньоденний заробіток), що передбачено п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати з урахування належної до виплати суми при звільненні у розмірі 25 699 грн 58 коп.

Проте, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, щодо відмови у нарахуванні інфляційних витрат та компенсації у зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати.

Дійсно, позивач, заявивши вимоги про стягнення інфляційних втрат та компенсації послався на ч. 2 ст. 625 ЦК України. Разом з тим, при розгляді справи суд повинен встановити обставини справи, характер правовідносин, що склалися між сторонами та застосувати ті норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що на момент ухвалення рішення у суді першої інстанції існувала заборгованість із заробітної плати. Негативним наслідком цього є не лише застосування ст. 117 КЗпП України але і норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», які суди не застосували.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» підлягає відхиленню, а касаційна скарга ОСОБА_6 − задоволенню частково, а ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, у частині стягнення індексу інфляції та компенсації втрат із несвоєчасної виплати заробітної плати.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» відхилити, касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року скасувати, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 рокув частині стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишити в силі, у частині відмови у стягненні інфляційних нарахувань та 3% річних скасувати та справу у цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік
Судді: Ю.Г. Іваненко О.В. Кадєтова А.В. Маляренко О.В. Попович