Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3223/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Надопта А.А.,

при секретарі Онисько С.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Вимоги заявленого позову мотивовано тим, що 18.11.2015 року помер батько позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку в с.Гетиня, вул.Головна,38 Виноградівського району, на який відсутні належним чином зареєстровані правовстановлюючі документи.

Після смерті батька позивач прийняв спадщину, так як на протязі встановленого законом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини подав до Виноградівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Також позивач прийняв спадщину і в порядку, передбаченому ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заповіту на випадок смерті батько не залишив, а тому спадкування проводиться в порядку спадкування за законом. Мати позивача та дружина спадкодавця ОСОБА_3 ОСОБА_4 померла 25.08.2012 року.

Спадковий житловий будинок був придбаний спадкодавцем на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.1962 року, однак даний договір згідно останнього пункту повинен був, під страхом його недійсності поданий для реєстрації до сільської Ради по місцю знаходження домоволодіння, чого покупцем зроблено не було. Також не було зареєстровано договір в бюро технічної інвентаризації.

Згідно довідки КП «Виноградівського РБТІ» № 409 від 29.06.2017 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Гетиня, вул.Головна, 38 будівництвом завершений та рахується за ОСОБА_3 на підставі довідки виконкому Чепівської сільської ради від 13.06.2017 року за № 02-40/796. Інвентаризаційна вартість будинку становить 65 046 грн.

З даними документами позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому було надано письмову відповідь № 285/01-16 від 04.07.2017 року про те, що у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно видати свідоцтво про право на спадщину за законом не має можливості, оскільки на житловий будинок спадкоємцем має бути представлено правовстановлюючий документ, який повинен бути зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в разі відсутності даних документів рекомендовано звернутись до суду.

На підставі вище викладеного позивач змушений звернутись до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовом про визнання за ним права власності на вище вказаний спадковий житловий будинок.

Позивач ОСОБА_1, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений своєчасно, в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що вимоги позову підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_2, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлена своєчасно, в судове засідання не зявилася, однак до суду подлав письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення заявленого позову.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні встановлено, що 18.11.2015 року помер батько позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку в с.Гетиня, вул.Головна,38 Виноградівського району, на який відсутні належним чином зареєстровані правовстановлюючі документи.

Після смерті батька позивач прийняв спадщину, так як на протязі встановленого законом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини подав до Виноградівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Також позивач прийняв спадщину і в порядку, передбаченому ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заповіту на випадок смерті батько не залишив, а тому спадкування проводиться в порядку спадкування за законом. Мати позивача та дружина спадкодавця ОСОБА_3 ОСОБА_4 померла 25.08.2012 року.

Спадковий житловий будинок був придбаний спадкодавцем на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.1962 року, однак даний договір згідно останнього пункту повинен був, під страхом його недійсності поданий для реєстрації до сільської Ради по місцю знаходження домоволодіння, чого покупцем зроблено не було. Також не було зареєстровано договір в бюро технічної інвентаризації.

Згідно довідки Чепівської сільської ради Виноградівського району № 02-40/795 від 05.07.2017 року згідно відомостей по господарського погосподарська книга № 1 особовий рахунок № 01-0044 житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розміщений у селі Гетиня вулиця Головна, 38 рахується за громадянином ОСОБА_3, який помер 18.11.2015 року, вказаному житловому будинку присвоєно та закріплено адресний номер село Гетиня, вул.Головна,38.

Згідно довідки Чепівської сільської ради Виноградівського району № 02-40/792 від 05.07.2017 року громадянка ОСОБА_4, яка померла 25.08.2012 року, на день смерті була зареєстрована та проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки Чепівської сільської ради Виноградівського району № 02-40/791 від 05.07.2017 року громадянка ОСОБА_4, яка померла 25.08.2012 року на день смерті була зареєстрована та проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1, на день смерті за вказаною адресою з померлою були зареєстровані та проживали: 1. ОСОБА_3, помер 18.11.2015 року, чоловік ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, син.

Згідно довідки Чепівської сільської ради Виноградівського району № 02-40/794 від 05.07.2017 року громадянин ОСОБА_3, який помер 18.11.2015 року, на день смерті був зареєстрований та проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки Чепівської сільської ради Виноградівського району № 02-40/793 від 05.07.2017 року громадянин ОСОБА_3, який помер 18.11.2015 року на день смерті був зареєстрований та проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1, на день смерті за вказаною адресою з померлим були зареєстровані та проживали: 1. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, син

Згідно довідки КП «Виноградівського РБТІ» № 409 від 29.06.2017 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Гетиня, вул.Головна, 38 будівництвом завершений та рахується за ОСОБА_3 на підставі довідки виконкому Чепівської сільської ради від 13.06.2017 року за № 02-40/796. Інвентаризаційна вартість будинку становить 65 046 грн.

З даними документами позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому було надано письмову відповідь № 285/01-16 від 04.07.2017 року про те, що у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно видати свідоцтво про право на спадщину за законом не має можливості, оскільки на житловий будинок спадкоємцем має бути представлено правовстановлюючий документ, який повинен бути зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в разі відсутності даних документів рекомендовано звернутись до суду.

На підставі вище викладеного позивач змушений звернутись до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовом про визнання за ним права власності на вище вказаний спадковий житловий будинок.

Відповідачем по справі є рідна сестра позивача ОСОБА_2, мешканка с.Чепа, вул.І.Франка, 7 Виноградівського району, яка у встановлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала, інших спадкоємців немає.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України 2003 року визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.1 ст.1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п.1 ст.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Як було зазначено вище, правовстановлюючих документів на спадковий будинок не оформлено, тому держава офіційно не визнає ні право власності спадкодавця на нерухоме майно, ні право власності спадкоємця, набуте в порядку спадкування.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до роз'яснень «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізованого суду: лист від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13- по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої ВССУ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Ст.1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Разом з тим, у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.16, 392 ЦК України, ст. 124 Конституції України,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, право власності на житловий будинок із загальною корисною площею 48,0 кв.м., в тому числі житловою площею 22,6 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, розташований в с.Гетиня, вул.Головна № 38, Виноградівського району Закарпатської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_5