Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 позовну заяву ОСОБА_1 до Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкову земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з цивільним позовом до Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкову земельну ділянку, обґрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті матері залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,2670 га., розташованої за адресою: Сухоліська сільська рада Білоцерківського району Київської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1. Позивачка звернулась до Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області з метою прийняття спадщини. 02 жовтня 2017 року нотаріус постановою відмовила у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що в заповіті вказано, що мати заповідає позивачці земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом серії НОМЕР_2. Однак згідно рішення Сухоліської сільської ради ОСОБА_3 був виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, площею 3,2670 га. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд визнати за нею право власності на вкзаану земельну ділянку.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належно, подала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач свого представника до суду не направив, просили слухати справу без участі їхнього представника.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позову не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4. Позивачка є дочкою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження. Останнім місцем проживання ОСОБА_3 був буд.АДРЕСА_1.

10 вересня 2006 року ОСОБА_3 залишила заповіт в якому заповіла належне їй право на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом серії НОМЕР_2 дочці ОСОБА_1.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області спільну заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, однак нотаріус відмовив позивачці у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 3,2670 га., розташованої за адресою: Сухоліська сільська рада Білоцерківського району Київської області. Постанова нотаріуса від 02 жовтня 2017 року мотивована тим, що спадкодавець заповіла позивачці право на земельну частку пай, в той час, як остання надала нотаріусу державний акт серії НОМЕР_3.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова(вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частки).

Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на спадкове майно визнається в судовому порядку.

У відповідності до п. 2.3, 3.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України 28.01.2003 року № 6/5 та офіційного листа МЮУ № 19-32/319 від 21.02.2005 року щодо переліку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація прав власності не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання належності майна попередньому чи наступному власнику (спадкоємцю) у випадку відсутності таких, вирішується в судовому порядку.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2010 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В даному випадку та обставина, що ОСОБА_3 заповіла право на земельну частку пай позивачці, однак отримала державний акт на спірну земельну ділянку, не має бути перешкодою ОСОБА_1 реалізувати свої спадкові права.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1268, 1296 ЦК України, ст. 10, 11, 209, 212, 214-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 3,2670 га. з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_5, яка розташована в межах Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л. М. Кошель