Справа № 169/134/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Турак О.В.
Провадження № 22-ц/773/441/17 Категорія: 5 Доповідач: Стрільчук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

21 березня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Бовчалюк З.А.,

секретар судового засідання - Галицька І.П.,

з участю позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5, про поділ майна подружжя за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на ухвалу Турійського районного суду від 14 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що у шлюбі з відповідачем перебувала з 16 червня 2002 року. Рішенням Турійського районного суду від 22 грудня 2014 року шлюб розірвано. Просила поділити майно, яке було придбано сторонами в період шлюбу.

Ухвалою Турійського районного суду від 14 лютого 2017 року позовну заяву залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати цю ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що в судові засідання, призначені на 20 грудня 2016 року, 24 січня 2017 року та 14 лютого 2017 року, позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не з'явилася і не подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи і зроблені з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, якою керувався суд при постановленні оскаржуваної ухвали, у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналогічне положення міститься і в п. 3 ч. 1 ст. 207 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави для висновку про те, що залишити позовну заяву без розгляду суд може у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якою слід вважати другу поспіль неявку за умови неподання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності.

Однією з обов'язкових умов залишення заяви без розгляду є належне повідомлення позивача про час і місце судового засідання.

Питання щодо судових викликів і повідомлень, тобто щодо належного повідомлення осіб, які викликаються в суд, врегульовані статтями 74, 76 ЦПК України, згідно з якими, за загальним правилом, судові виклики осіб, які беруть участь у справі, здійснюються судовими повістками про виклик, які повинні бути вручені особам, що викликаються, не пізніше ніж за три дні до судового засідання. Судова повістка разом з розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Особи, які беруть участь у справі, можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, яка з поміткою про дату вручення повертається до суду. Вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну відмітку на повістці і повертає її до суду. В такому випадку особа вважається повідомленою.

З матеріалів справи вбачається, що про час і місце судових засідань, призначених на 20 грудня 2016 року та на 24 січня 2017 року позивач ОСОБА_2 була повідомлена належним чином у встановленому процесуальним законом порядку, що підтверджується її розпискою (а. с. 201) та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 212).

23 січня 2017 року позивач ОСОБА_2 подала до суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв'язку із хворобою її представника ОСОБА_1 (а. с. 224).

Однак про час і місце судового засідання, призначеного на 14 лютого 2017 року, позивач та її представник не були належним чином повідомлені.

В матеріалах справи наявні телефонограми на ім'я позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_1 (а. с. 230, 231), які не можна вважати належним повідомленням вказаних осіб, оскільки з телефонограм не вбачається, що номери засобів зв'язку, за яким здійснювалися повідомлення, належать саме позивачу та її представнику, а також те, що ними було отримано ці повідомлення.

Що стосується заяви від 13 лютого 2017 року позивача ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи (а. с. 232), то вона також не містить доказів про належне повідомлення судом цієї особи про час і місце розгляду справи, оскільки в ній відсутня інформація про час вручення повідомлення, про роз'яснення наслідків неявки та інші відомості, передбачені ст. 75 ЦПК України.

Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення позивача про розгляд справи є обґрунтованими.

Враховуючи відсутність однієї з обов'язкових умов залишення позовної заяви без розгляду згідно з ч. 3 ст. 169 та п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, а саме - належного повідомлення позивача про час і місце судового засідання, у суду не було правових підстав для вчинення вказаної процесуальної дії.

У зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та допущеними ним порушеннями вищенаведених норм процесуального права, що призвело до незаконного залишення позовної заяви без розгляду, оскаржувану ухвалу як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до п. п. 3, 4 ст. 311 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Турійського районного суду від 14 лютого 2017 року в даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді