АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2172/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Опалинська О. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВасиленко Л. І.
суддівБородійчука В. Г., Нерушак Л. В.
при секретаріОвчаренко І. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 вересня 2017 року у справі за позовом Управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації до ОСОБА_6 про стягнення надмірно виплачених коштів,

в с т а н о в и л а :

21 березня 2017 р. Управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення надмірно виплачених коштів.

В обґрунтування зазначених вимог було зазначено, що ОСОБА_6, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», є внутрішньо переміщеною особою.

7 листопада 2014 р. вона звернулася до Управління соціального захисту населення Смілянської РДА із відповідною заявою про взяття на облік та заявою про призначення їй щомісячної адресної допомоги, як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. На підставі поданої відповідачем заяви та за результатами розгляду поданих матеріалів було прийнято рішення про виплату їй державної допомоги даного виду та повідомлено підстави з яких грошова допомога не призначається.

5 травня 2015 р. відбулось повторне звернення відповідача про призначення допомоги та згідно рішення Управління соціального захисту населення Смілянської РДА було призначено допомогу з 7 травня 2015 р. по 6 листопада 2015 р.

11 травня 2015 року від відповідача повторно надійшла заява щодо продовження виплати адресної допомоги, де зазначено, що змін, що впливають на призначення грошової допомоги не відбулося.

6 травня 2016 р. відповідач повторно звернулася до Управління соціального захисту населення Смілянської РДА про призначення грошової виплати та згідно рішення їй було призначено допомогу з 10 травня 2016 р. по 6 листопада 2016 р.

Однак в результаті проведеної звірки Держфінінспекції встановлено що у відповідача є у власності житлове приміщення розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення АТО та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Згідно наданих пояснень відповідач не заперечувала проти того, що у неї у власності є житловий будинок в якому вона проживає та який їй належить на праві власності. Таким чином адресна допомога відповідачу була призначена без достатніх на те підстав в результаті чого сума надмірно виплачених коштів відповідачу становить 21304 грн. 40 коп.

На підставі викладеного Управління соціального захисту населення Смілянської РДА просило стягнути з ОСОБА_6 надмірно виплачені державні кошти в розмірі 21304 грн. 40 коп.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 вересня 2017 р. у задоволенні позову Управлінню соціального захисту населення Смілянської РДА до ОСОБА_6 про стягнення надмірно виплачених коштів відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Управління соціального захисту населення Смілянської РДА оскаржило його в апеляційному порядку шляхом подачі відповідної апеляційної скарги в якій, посилаючись на порушення матеріального та процесуального права, просило його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. При цьому скаржник вимоги апеляційної скарги обґрунтував доводами викладеними в позовній заяві.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в зв'язку з його необґрунтованістю та недоведеністю, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем не було належним чином повідомлено відповідача про умови отримання нею права на грошові виплати, а також з урахуванням того, що не перевірено достовірність поданих нею документів. Враховуючи, що виплата допомоги проводилася Управлінням соціального захисту населення Смілянською РДА добровільно, без допущеної рахункової помилки та за відсутності недобросовісності з боку відповідача, відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовна заява не ґрунтується на вимогах закону та не підлягає до задоволення.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Водночас, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звертаючись в суд з позовом про стягнення надмірно виплачених коштів послався при цьому на положення ч. 1 ст. 1166 ЦК України, як на правову підставу своїх вимог, а обґрунтовуючи вимоги про стягнення 21304 грн. 40 коп., зауважив, що ця сума є сумою коштів незаконно отриманої відповідачем у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщаються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у зв'язку з поданням недобросовісної інформації та неповідомленням про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, а саме відповідач не повідомила про факт отримання у спадщину власності, що складається з нерухомого майна

Частиною першої ст. 1166 ЦК України регламентовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Дана стаття встановлює загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди та виникнення відповідно деліктної відповідальності. Умовою для її відшкодування є неправомірність поведінки, наявність шкоди, причинний зв'язок між неправомірністю та шкодою, а також вина.

Таким чином, позивач звертаючись із зазначеним позовом керувався нормами які не регулюють спірні правовідносини, в свою чергу суд першої інстанції вірно визначив характер спірних правовідносин та норми права що підлягають застосуванню при вирішенні даного спору.

Так, загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Разом з тим, за наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав.

Відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, але за умови відсутності: а) рахункової помилки зі сторони платника; б) недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

При вирішенні спору судом встановлено, що 7 листопада 2014 р. відповідно до заяви № ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві держадміністрацій, структурного підрозділу з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах рад - Смілянський район з заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Крім того, цього ж дня дала згоду на обробку, використання, зберігання та передачу третім особам її персональних даних (а. с. 4, 6).

7 листопада 2014 р. ОСОБА_6, також, звернулася з заявою до органу соціального захисту населення Смілянського району про призначення грошової допомоги для покриття витрат на проживання та оплату житлово-комунальних послуг із зазначенням своїх анкетних даних та інформацією щодо наявності у будь-кого з членів сім'ї у володінні житлових приміщень розташованих в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, відсутності у будь-кого з членів сім'ї транспортних засобів та відсутності у будь-кого з членів сім'ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір із зазначення відсутності у володінні будь-кого з членів сім'ї житлового приміщення коштів на рахунках та транспортних засобів (а.с. 7).

Відповідно до рішення Управління соціального захисту населення Смілянської РДА від 28 листопада 2014 р. ОСОБА_6 було призначено допомогу в розмірі 884 гривні (а.с. 8).

З рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 8 червня 2015 року вбачається, що ОСОБА_6 було продовжено виплату допомоги, як переміщеній особі на проживання з 7 травня 2015 р. по 6 листопада 2015 р. (а.с. 9).

Відповідно до рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 12 грудня 2015 р. ОСОБА_6 було продовжено виплату допомоги, як переміщеній особі на проживання з 11 листопада 2015 р. по 9 травня 2016 р. (а.с. 10).

Згідно ж до рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 31 травня 2016 р. ОСОБА_6 було продовжено виплату допомоги, як переміщеній особі на проживання з 10 травня 2016 р. по 6 листопада 2016 р. (а.с. 11).

З заяви - пояснення наданої ОСОБА_6 від 5 грудня 2016 р. вбачається, що вона має у власності будинок, який успадкувала після смерті батька у 2009 р. (а.с. 12).

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2009 р. визнано за ОСОБА_6 в порядку спадкування за заповітом та законом право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 що за життя належало ОСОБА_7 З мотивувальної частини рішення вбачається, що спірний будинок, на час ухвалення рішення, мав 75 % зносу та фактично потребував значних витрат на проведення його ремонту. (а.с. 13).

З акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї № 93 від 3 листопада 2016 р. вбачається, що ОСОБА_6 дійсно проживає в АДРЕСА_1 (а.с 15).

Згідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_6 в складі сільського голови ОСОБА_8, секретаря сільської ради ОСОБА_9 та депутата сільської ради Губар І.В. від 8 грудня 2016 р. №207/2-15 будинок в якому проживає ОСОБА_6 потребує капітального ремонту. Умови проживання в будинку на момент обстеження незадовільні (а.с. 16).

Відповідно до протоколу засідання комісії з питань призначення адресної соціальної допомоги №3 від 3 лютого 2017 р. з ОСОБА_6 вирішено стягнути надмірно виплачені кошти щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 18).

27 січня та 16 лютого 2017 р. на адресу ОСОБА_6 було направлено листи з повідомленням суми боргу, яку необхідно відшкодувати з попередженням про те, що в разі неповернення коштів виплачена сума буде стягнуто у судовому порядку (а.с. 19, 20).

Механізм надання тимчасової державної допомоги переміщеним особам на проживання регламентує Порядок призначення та виплати щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення анти терористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 р. № 505.

Відповідно до Порядку грошова допомога надається і внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім'ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку.

Водночас, згідно до п. 10 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю їх надання.

Проте позивач не скористався таким правом.

Таким чином суд першої інстанції за викладених обставин прийшов до обґрунтованого висновку про те, що при нарахуванні відповідачу допомоги позивачем, Управлінням соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації, неналежним чином вжито заходів щодо перевірки поданих відповідачем, яка є людиною похилого віку, документів, а також їх достовірності. В свою чергу матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що Управління соціального захисту населення Смілянської РДА належним чином повідомило відповідача про необхідність зазначення нею у заяві про отримання допомоги належності на праві приватної власності майна. Виплата допомоги ним проводилася добровільно, без допущеної рахункової помилки та за відсутності недобросовісності з боку відповідача, врахувавши при цьому положення ст. 1215 ЦК України.

З огляду на викладені вище фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи, вони були предметом дослідження в суді першої інстанції, який при вирішенні спору всебічно і повно з'ясував і перевірив всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінив докази, дав їм належну правову оцінку, правильно визначив норми права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації - відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :