АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого - судді Кулянди М. І.,

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,

секретар Чебуришкіна Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі у власність ПАТ «Дельта Банк», за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 травня 2017 року,

встановила:

У серпні 215 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк ( далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилається на те, що 09 серпня 2006 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2501/1007/88-403 із змінами та доповненнями, згідно якого останньому надано кредит в розмірі 43 876,73 доларів США строком до 09 жовтня 2022 року, зі сплатою 11,9 % річних.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки № 2501/1007/88-403-7-1 від 09 жовтня 2007 року, відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: двохкімнатну квартиру, загальною площею 50,00 кв., житловою площею 27,50 кв. м, що знаходиться АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20382627, яка належить Іпотекодавцям на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради 13 вересня 2007 року, згідно з розпорядженням № 46833 Департаменту житлово-комунального

Справа № 727/7083/15-ц Провадження №22-ц/794/1028/17 Категорія27

Головуючий у 1-й інстанції Семенко О.В. Доповідач Кулянда М.І.

господарства Чернівецької міської ради і записана у реєстрову книгу №46469, зареєстровано Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації 24 вересня 2007 року, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 20382627, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданий 24 вересня 2007 року Чернівецьким обласним комунальним бюро технічної інвентаризації № 16029216.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними забезпечувальними договорами.

В порушення вимог кредитного договору ОСОБА_1, ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувались, у зв'язку з чим, станом на 28 липня 2015 року, за відповідачем наявна заборгованість у розмірі 870 399 гривень 67 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 783 887 гривень 52 коп., та заборгованості по відсотках в розмірі 86 512 гривень 15 коп..

Просив суд в рахунок виконання основного зобов'язання звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк», що знаходиться АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20382627.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу вважає, що судом винесено необґрунтоване і незаконне рішення, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя є позасудовим способом захисту.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Судом встановлено, що 09 серпня 2006 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1, був укладений кредитний договір № 2501/1007/88-403, згідно якого останньому надано кредит в розмірі 43 876,73 доларів США строком до 09 жовтня 2017 року, зі сплатою 11,9 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2 уклали договір іпотеки № 2501/1007/88-403-7-1 від 09 жовтня 2007 року. Відповідно до його умов було передано в іпотеку банку нерухоме майно, а саме, двохкімнатну квартиру, загальною площею 50,00 кв., житловою площею 27,50 кв. м, що знаходиться АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Відповідно до умов вказаного договору відбулося відступлення права вимоги, зокрема, за кредитним договором №2501/1007/88-403 від 09 серпня 2006 року та договором іпотеки № 2501/1007/88-403-7-1 від 09 жовтня 2007 року (а.с.28-31).

Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору у ОСОБА_1, станом на 28 липня 2015 року, утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 870 399 гривень 67 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 783 887 гривень 52 копійки та заборгованості по відсотках в розмірі 86 512 гривень 15 копійок.

Пунктом 12.3 договору іпотеки сторони уклали застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке виклали в п.п.12.3.1 та 12.3.3 цього договору.

Відповідно до п.12.3.1 договору іпотеки задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотеко держателю прав власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Отже, договором іпотеки сторони передбачили звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У справі встановлено, що умов кредитного договору позичальник ОСОБА_1 не виконував, кредит не погасив, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, а положеннями іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки, відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі останньому права власності на предмет іпотеки, в рахунок виконання основного зобов'язання.

Враховуючи положення умов договору іпотеки, норми ст. ст. 15, 16 , 328, 628, 629 ЦК України, рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального права.

У справах №№6-1625цс16, 6-2457цс16, 6-1243цс16, 6-2967цс16,6-679цс17, 6-1388цс16 Верховний Суд України, аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України дійшов висновку про те, що законодавець визначає три способи захисту для задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових - на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Зазначав при цьому, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Зі змісту відповідних правових позицій Верховного Суду України норми статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку» не можуть вважатися правильно застосованими до спірних відносин, оскільки законодавець передбачив позасудовий порядок вирішення питання про передачу предмету іпотеки у власність іпотеко держателю.

Водночас в останніх правових висновках у справах № 6-1388цс16 від 24 травня 2017 року, № 6-679цс17 від 27 квітня 2017 року Верховний Суд України, залишаючи в силі рішення судів про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банками права власності на іпотечне майно, виходив з того, що хоча, у вказаних справах, суди ухвалюючи судові рішення неправильно застосували норми статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», однак установивши факт невиконання позичальниками грошових зобов'язань за кредитним договором, вірно вирішили спір по суті, захистивши порушені права кредитодавця щодо виконання позичальником грошових зобов'язань, забезпечених іпотекою.

У справі, яка переглядається за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» встановлено, що позичальник не виконував грошове зобов'язання за кредитним договором, між банком та відповідачем у справі існує спір, який не може бути вирішений у позасудовому порядку, оскільки відповідач заперечує проти звернення стягнення на предмет іпотеки, тому рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від правової позиції, викладеної в останніх висновках Верховного Суду України № 6-1388цс16 від 24 травня 2017 року, № 6-679цс17 від 27 квітня 2017 року.

Відступлення від відповідної правової позиції означало б нехтування правом позивача на вибір передбаченого договором способу захисту порушеного права, звільняло б сторону правочину від виконання взятих на себе зобов'язань, унеможливлювало б вирішення спору по суті.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, якщо таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника за умови, що у нього у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1. Разом з ним зареєстровані та проживають ОСОБА_1

З інформаційних довідок з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек і Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майно щодо суб'єкта, приєднаних до справи і досліджених в суді апеляційної інстанції вбачається, що ОСОБА_2 є власником спірної квартири і іншого нерухомого житлового майна за нею не зареєстровано, а також вказана квартира перебуває в іпотеці і іпотекодержателем цього майна є ПАТ «Дельта Банк».

Отже, спірні правовідносини є предметом правового регулювання Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Дельта банк» не проводити на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» по 2 009 гривень 50 копійок з кожного в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 травня 2017 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2501/1007/88-403 від 09 серпня 2006 року в розмірі 870399 гривень 67 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 783 887 гривень 52 копійки та заборгованості за відсотками в розмірі 86 512 гривень 15 копійок, звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру номер 64, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 50,00 кв.м, в тому числі житловою площею 27,50 кв.м, і знаходиться по АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20382627, яка належить Іпотекодавцям на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради 13 вересня 2007 року, згідно з розпорядженням № 46833 Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради і записана у реєстрову книгу №46469, зареєстровано Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації 24 вересня 2007 року, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 20382627, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданий 24 вересня 2007 року Чернівецьким обласним комунальним бюро технічної інвентаризації № 16029216 шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» () за ціною визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, вартістю 671 120 гривень.

Визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» () право власності на квартиру під номером 64, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 50,00 кв.м., в тому числі житловою площею 27,50 кв.м., і знаходиться по АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 20382627.

Реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» не проводити на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» по 2 009 гривень 50 копійок з кожного в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Кулянда М.І.

Судді : Половінкіна Н.Ю.

Одинак О.О.