Провадження № 2/537/598/2017
Справа № 537/1334/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2017 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі - головуючого судді Сьоря С.І., при секретарі Яворській А.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до фізичних осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт його спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 з 2000 року та по день смерті спадкодавця, що мало місце ІНФОРМАЦІЯ_12.

Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_12 помер його батько ОСОБА_4 У встановлений законодавством шестимісячний строк заяву на прийняття спадщини подала його мама та дружина померлого - ОСОБА_3, яка перебувала в офіційному шлюбі з ОСОБА_4 з 14 січня 1984 року до моменту смерті, а також діти спадкодавця від першого шлюбу - ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Пізніше ОСОБА_5 подав відмову від спадщини на користь ОСОБА_2. В процесі оформлення спадщини ОСОБА_3 12 грудня 2016 року отриманий витяг зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 46126139 за допомогою якого випадково був встановлений факт складання та посвідчення - ОСОБА_4 21 липня 1993 року заповіту, зареєстрованого за № 1-2741 (номер у реєстрі 1397620), згідно з яким померлий заповів все своє майно, зокрема квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 йому. Внаслідок встановлення зазначеного факту наступного дня, а саме 13 грудня 2016 року, він, разом зі своєю мамою ОСОБА_3, з'явився до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори, де від державного нотаріуса Мусієнко Т.О., в провадженні якої знаходилася спадкова справа, отримав підтвердження існування зазначеного заповіту, а також навіть побачив копію цього заповіту. На підставі даних обставин, 15 грудня 2016 року ОСОБА_1 подав до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 20 грудня 2016 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Мусієнко Т.О. винесена постанова за № 3679/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_4 у зв'язку з пропуском ним шестимісячного строку для прийняття спадщини. Також дана постанова містить посилання на довідку ТОВ «Житлорембудсервіс» від 18 лютого 2016 року № 1054, згідно якої останнє місце прописки померлого ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_4 було АДРЕСА_2 разом з дружиною ОСОБА_3 та мамою дружини ОСОБА_7. Зазначена постанова від 20 грудня 2016 року №3679/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії була оскаржена ним до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області в порядку позовного провадження. Він з 2000 року до моменту смерті ОСОБА_4, що мало місце ІНФОРМАЦІЯ_12, постійно проживав спільно з ним за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1, тобто в квартирі, що належала спадкодавцю на праві особистої приватної власності та внаслідок цього є одним з об'єктів власності, що зазначені в заповіті.

Відповідно до заповіту спадкодавець ОСОБА_4 заповів йому все своє майно, про відмову від спадщини не заявляв, внаслідок чого відповідно до норм діючого законодавства України є спадкоємцем, що фактично прийняв спадщину. Факт постійного спільного проживання спадкодавця, ОСОБА_4 разом з ним, за адресою: АДРЕСА_1, підтверджується рядом документів, зокрема: договором купівлі-продажу квартири від 17 грудня 1999 року, реєстраційний №9731; витягом з типового договору про надання послуг з газопостачання від 02 травня 2002 року між ВАТ «Кременчукгаз» та ОСОБА_4; витягом з типового договору про надання послуг з газопостачання від 22 грудня 2006 року між ВАТ «Кременчукгаз» та ОСОБА_4; витягом з абонентської книжки щодо проходження інструктажів з безпеки користування газом; договором на користування електричною енергією від 10 вересня 2008 року між ОСОБА_4 та Кременчуцькою філією ВАТ «Полтаваобленерго», абонементами на газети «Телеграф» та «Робочий клас» від 20 червня 2011 року, абонентною книжкою на право користування газом від 16 січня 2013 року, лицевий рахунок НОМЕР_1, типовим договором про надання населенню послуг з газопостачання від 18 січня 2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Кременчукгаз», договором № 45077 від 22 жовтня 2014 року між ОСОБА_4 та Кременчуцьким автотранспортним підприємством 1628, договором на виконання робіт з ремонту і технічному обслуговуванню домофону від 17 листопада 2015 року між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_8. Крім того, з метою встановлення зазначеного факту постійного спільного проживання зі спадкодавцем 06 березня 2017 року він звернувся до ТОВ «Місто для людей Кременчук», фахівцем якого з безпосереднім виїздом на місце був складений акт про проживання. Оригінал зазначеного акту про проживання разом з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину 07 березня 2017 року поданий ОСОБА_1 до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори. У відповідь на зазначену заяву отриманий лист від 23 березня 2017 року № 750/02-14 в якому зокрема було повідомлено, що ним не підтверджено факт спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оскільки між ним та ОСОБА_2 існує спір як про право на спадщину, так і про фактичне місце проживання спадкодавця ОСОБА_4, він змушений був звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав, суду пояснив, що він проживав з матір'ю та батьком ОСОБА_4 по АДРЕСА_1. Мати та батько проживали по АДРЕСА_1 без реєстрації. Батько та мати зареєстровані АДРЕСА_2. По АДРЕСА_2 проживає його бабуся ОСОБА_7 По АДРЕСА_1 він проживав разом з батьками з 1999 року чи з початку 2000 року, а зареєстрований з 2003 року. До цього часу проживав АДРЕСА_2. В заяві про призначення субсидії АДРЕСА_1 він вказував як проживаючого тільки себе, в зв»язку з економічною доцільністю. Батько подавав заяву про призначення субсидії по АДРЕСА_1, оскільки особистий рахунок був відкритий на його ім'я та у вказаній квартирі було зареєстровано три особи, а тому так було дешевше платити за комунальні послуги. Після смерті батька, він дізнався, що батько залишив заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів йому. Заяву про прийняття спадщини після померлого батька не подав, оскільки помічник нотаріуса йому роз'яснила, що в зв'язку з тим, що він з батьком проживав разом, то він являється таким, що автоматично прийняв спадщину, а тому заяву подавати не потрібно.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнала, суду пояснила, що квартиру по АДРЕСА_1 вони з померлим ОСОБА_4 придбали в грудні 1999 року та з початку 2000 року і до смерті ОСОБА_4 проживали в даній квартирі разом з позивачем. Вона та померлий ОСОБА_4 були зареєстровані в АДРЕСА_2, де проживала і на даний час живе її мати. Чому ОСОБА_4 не зареєстрував його місце проживання в АДРЕСА_1 їй не відомо. Питання з приводу призначення субсидії вона з ОСОБА_4 ніколи не обговорювала. ОСОБА_4 пенсію отримував у Центральному віділенні пошти.

Відповідач ОСОБА_9 позов не визнав, суду пояснив, що в останні роки життя батька вони спілкувались. В жодній з квартир батька він ніколи не був. Де батько проживав на день смерті йому точно не відомо. Знає, що батько був зареєстрований АДРЕСА_2 і там отримував пенсію. Він з батьком працював на одному заводі. В списках по заводу батько значиться проживаючим АДРЕСА_2.

Представник третьої особи - Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, хоча завчасно подав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, пояснення відповідача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2 та його представника, пояснення свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_10 є дітьми ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, яке видане 11.06.1967 року, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, яке видане 23.12.1974 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію усиновлення (удочеріння) №3 від 10 листопада 2016 року.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 14.01.1984 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4, яке видане повторно 21.11.2001 року.

Згідно договору купівлі - продажу квартири від 17.12.1999 року, який посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №9731, ОСОБА_4 належить на праві квартира АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, яке видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області 05.01.2016 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_12.

Відповідно до заповіту, посвідченого 21 липня 1993 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Васильченко О.Б., зареєстровано в реєстрі за №1-2741, ОСОБА_4 на випадок його смерті зробив розпорядження, відповідно до якого усе належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося заповів ОСОБА_1

Відповідно до ст..1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст..ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст..1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як встановлено судом, державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори після померлого ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_4 відкрито спадкову справу №222/2016.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №222/2016, яка відкрита після померлого ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_4, 23 травня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_4.

29 червня 2016 року ОСОБА_2 подав до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_4.

13.07.2016 року ОСОБА_5 подав до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори заяву, відповідно до якої він відмовляється від його частки у праві на спадщину, яка відкрилась після померлого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2

20.12.2016 року ОСОБА_1, як спадкоємець ОСОБА_4 за заповітом, подав до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори заяву, відповідно до якої просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_4.

Постановою державного нотаріуса Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Мусієнко Т.О. від 20.12.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_4 у зв'язку з пропуском ним шестимісячного строку для прийняття спадщини.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, де просив суд ухвалити рішення, яким постанову державного нотаріуса Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Мусієнко Т.О. від 20 грудня 2016 року №3679/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії скасувати, зобов'язати Першу Кременчуцьку державну нотаріальну контору видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4 від 21 липня 1993 року, зареєстрованим за номером 1-2741 (номер у спадковому реєстрі 1397620).

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.04.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02.06.2017 року вказане рішення суду залишено без змін.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», надано роз'яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття.

Відповідно до ст..ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно довідки (витягу з особового рахунку НОМЕР_6), яка видана 29.08.2017 року за вих..№212/36, місце проживання ОСОБА_4 у встановленому законом порядку з 11.02.1987 року було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 та особовий рахунок станом на 01.01.2016 року та на теперішній час відкрито на ОСОБА_4, а місце проживання ОСОБА_3 у встановленому законом порядку з 11.02.1987 року зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2

Як вбачається із паспорта громадянина України серії НОМЕР_7, який видано 21.02.2001 року, місце проживання ОСОБА_1 з 15.10.2003 року у встановленому законом порядку зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1.

01.12.2015 року ОСОБА_1 звертався до Управління соціального захисту населення Крюківського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з заявою та декларацією про призначення субсидії, при цьому як вбачається із вказаної заяви та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, останнім зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований та фактично проживає лише він - ОСОБА_1

Згідно листа Управління соціального захисту населення Крюківського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 17.08.2017 року за вих..№03/11816 ОСОБА_4 до управління за призначенням субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг не звертався, на обліку не перебуває, ніяких допомог не отримує.

За інформацією Управління праці та соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №02 - 4076 від 24.03.2017 року, ОСОБА_4, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, 16.12.2015 року було подано заяву та декларацію для призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг на трьох осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Із листа Кременчуцького об'єднаного управлінням пенсійного фонду України Полтавської області від 01.09.2017 року за вих..№20643/02-03 вбачається, що ОСОБА_4 перебував на обліку як отримувач пенсії за віком, виплата якої здійснювалась через підприємство зв'язку за адресою проживання пенсіонера АДРЕСА_2. З 01.02.2016 року виплата пенсії припинена та особовий рахунок ОСОБА_4 закрито у зв»язку із смертю.

02.05.2012 року, 22.12.2006 року та 18.01.2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Кременчукгаз» було укладено договори про надання послуг з газопостачання, при цьому вказаними договорами передбачено надання послуг з газопостачання споживачу ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 та як вбачається із абонентських книжок споживача газу, 03.07.2006 року,15.06.2009 року, 07.09.2010 року, 04.08.2011 року, 15.01.2013 року, 27.09.2013 року, 30.07.2014 року, 25.08.2015 року з ОСОБА_4 проводились інструктажі з приводу користування газом за адресою: АДРЕСА_1

10.09.2008 року між ОСОБА_4 та КФ ПАТ «Полтаваобленерго» було укладено договір про користування електричною енергією, при цьому вказаним договором передбачено надання послуг з постачання електричної енергії споживачу ОСОБА_4, який проживає за адресою: АДРЕСА_1.

22.10.2014 року між ОСОБА_4 та комунальним автотранспортним підприємством 1628 було укладено договір з приводу надання споживачу ОСОБА_4, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, послуг з вивезення твердих відходів.

17.11.2015 року між ОСОБА_4 та ФОП «ОСОБА_8». було укладено договір на виконання робіт по ремонту і технічному обслуговуванню домофону за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно абонемента на газету №23405 від 20.06.2011 року, ОСОБА_4 було замовлено послугу доставки газети «Рабочий класс» на липень - грудень 2011 року за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до абонемента на газету №41757 від 20.06.2011 року, ОСОБА_4 було замовлено послугу доставки газети «Телеграф» на липень - грудень 2011 року за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно Акту про проживання, складеного працівниками ТОВ «Місто для людей Кременчук» 06.03.2017 року зі слів ОСОБА_14 та ОСОБА_15, останні підтверджують факт проживання ОСОБА_4 на день смерті (помер ІНФОРМАЦІЯ_12) разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 з 2000 року по теперішній час.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що в листопаді 2016 року він працював старшим дільничним інспектором відділення поліції №1 Кременчуцького ВП ГУНП у Полтавській області та буд.№5 по вул.. Олександрійській в м. Кременчуці входив в його дільницю. В листопаді 2016 року він розглядав скаргу жителя вказаного будинку з приводу того, що у квартирі №15 цілий день гавкає собака. Коли він пішов на зазначену адресу, то двері йому відкрила відповідач ОСОБА_3, яка до квартири його не пустила та від дачі пояснень відмовилась. Після того він зайшов до її сусіда і він в письмовій формі надав пояснення, що в цієї жінки є собаки, яких вона утримує після смерті її чоловіка і які йому належали. Раніше за вказаною адресою не виходив і хто там проживав та проживає йому не відомо.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що живе в квартирі АДРЕСА_13 з 2006 року. Коли він заселився, то ОСОБА_4 разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в даному будинку вже проживали. З початку він познайомився із ОСОБА_4 ОСОБА_4 він бачив майже кожного дня в будинку та у дворі будинку.. Інколи він приходив до ОСОБА_4 в гості, а інколи і він приходив до нього, однак це було рідко. Де був прописаний ОСОБА_4 йому не відомо. У них у квартирі був ремонт. ОСОБА_15 доводиться йому дружиною та проживає у цьому будинку 4 - 5 років. У ОСОБА_4 було двоє собак, яких він постійно вигулював. У ОСОБА_4 також був автомобіль «ВАЗ 2108», який він залишав у дворі будинку та який він допомагав разом з ОСОБА_1 йому ремонтувати.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що він фактично проживає в квартирі АДРЕСА_18 з 1986 року. В квартирі №76, яка знаходиться поряд, проживала сім'я ОСОБА_4: чоловік, дружина та син. Вони проживали до 2000 року, а потім кудись переїхали. Зараз в тій квартирі живе бабуся - мати ОСОБА_3. Відповідач ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4, після того як виїхали з цього будинку, приходили до бабусі, матері відповідачки, два рази на тиждень, а інколи рідше. Приїжджали і в день і ввечері, але ніколи там не ночували. Коли ОСОБА_4 із сім»єю проживали АДРЕСА_2, то у них була собака, а коли вони вихали з квартири, то не стало і собаки. ОСОБА_4 йому розповідав, що купили квартиру в Крюкові і там проживають. З якого часу в кв.АДРЕСА_2 проживає мати відповідачки він точно не пам'ятає. Коли ОСОБА_4 із сім»єю проживали у цій квартирі, то він до квартири заходив, а коли ті переїхали, то він у квартирі більше не був.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, він проживає в АДРЕСА_19 з серпня 2014 року, а до цього часу в ній проживали його батьки, а він до них приїздив у гості. В квартирі №15 проживали ОСОБА_4. Він з ними познайомився у 2000 році. Там проживали син, батько та мати. Відношення у нього з сусідами були нормальні, іноді вони приходили в гості до його батьків. З серпня 2014 року ОСОБА_4 він бачив практично кожний день в дворі будинку чи вдома. Іноді допомагав ОСОБА_4 ремонтувати машину. У ОСОБА_4 було дві собаки і він з ними гуляв вранці та ввечері. Де він був прописаний йому не відомо, також не відомо, скільки в нього було квартир. Де він отримував пенсію йому також не відомо. Останній раз у них в квартирі він був у 2005 -2006 році. В кімнаті було видно, що вони робили ремонт.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що вона працювала листоношею у віддленні поштового зв»язку №21 м.Кременчук з 1979 року по 2010 рік. ОСОБА_4 добре знає, вона двічі на тиждень приносила їм додому за адресою: АДРЕСА_1 газети, а саме ОСОБА_3 «Медичну газету», а ОСОБА_4 «Телеграф». Двері квартири їй відчиняв ОСОБА_4 або його дружина. Вона часто бачила ОСОБА_4 у дворі з собаками. Також їй відомо, що в нього була машина, яка стояла у дворі будинку. Позивача також бачила часто, однак пошту у неї він не отримував. В квартиру до ОСОБА_4 вона ніколи не заходила. Газети їм приносила з 2000 року по 2010 рік, після чого також часто бачила ОСОБА_4 у дворі будинку, де той вигулював собак. Пенсію ОСОБА_4 за цією адресою вона не приносила.

Відповідно до ст..ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу її вимог та заперечень.

При обґрунтуванні заперечень проти позову відповідач ОСОБА_2 посилається на те, що місце проживання спадкодавця ОСОБА_4 у встановленому законом порядку було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2, за цією адресою останній отримував пенсію та звертався до відповідних органів із заявою про призначення йому житлової субсидії, як проживаючому саме за вказаною адресою, що свідчить про те, що ОСОБА_4 постійно проживав саме за адресою АДРЕСА_2, а не за адресою, яку зазначив у позові позивач.

Також у своїх заперечення проти позову, відповідач ОСОБА_2 посилається на те, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.04.2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину, вже встановлено факт проживання спадкодавця ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_15, а тому та вказані обставини не підлягають доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України.

Вказані твердження суд до уваги не приймає, виходячи з наступного:

Відповідно ч.3 до ст. ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» надано роз»яснення, що правові висновки суду і встановлені ним обставини не є тотожними поняттями. Висновки (судження) суду щодо прав і обов'язків сторін, зроблені на підставі встановлених при розгляді справи обставин, не є преюдиційними. Від правових висновків суду слід відрізняти судові рішення за перетворювальними позовами, які встановлюють, змінюють або припиняють права та обов'язки сторін.

Як вбачається з рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.04.2017 року, судом на підставі наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів, зроблено висновок про те, що вказаними доказами не підтверджується факт проживання ОСОБА_4 разом із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно до досліджених судом письмових доказів, вбачається факт проживання ОСОБА_4 за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_2, при цьому суд дійшов висновку про те, що нотаріусом правомірно відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що на момент винесення постанови нотаріусом, ОСОБА_1 не було належним чином підтверджено факт проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично роз»яснено ОСОБА_1 його право звернутись до суду з позовом про встановлення факту його проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Тобто вказані висновки суду, які зроблені на підставі встановлених при розгляді вказаної справи обставин, не можна вважати преюдиційними.

Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» врегульовано відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначено порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлено випадки їх обмеження, при цьому положення вказаного Закону не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації, а тому місцем проживання особи може бути будь - яке жиле приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визначається власником житлового приміщення.

Тобто реєстрація місця проживання фізичної особи у конкретному житловому приміщенні, за відсутності інших достатніх, належних і достовірних доказів, не є безспірним доказом фактичного проживання цієї у цьому житловому приміщенні.

Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності надані сторонами докази, пояснення сторін, свідків, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11 постійно спільно проживав із спадкодавцем ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_12, починаючи з 2000 року та по час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_12 за адресою: АДРЕСА_1 і підстави для встановлення такого факту є, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до вимог ст..88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст.15, 16 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11 постійно спільно проживав із спадкодавцем ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_12, починаючи з 2000 року та по час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_12 за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 320 грн. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 320 грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: