Справа № 523/1814/17
Провадження №4-с/523/68/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2017 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді Виноградової Н.В.

при секретарі Одарія В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №19 в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла скарга від ОСОБА_1 в якій просила: визнати дії державного виконавця: Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 неправомірними в частині винесення постанови від 29.01.2015 року, якою було закінчено виконавче провадження за виконавчим документом № 1527/2-4004/11, виданого 25 червня 2013 року Суворовським районним судом міста ОСОБА_2; скасувати постанову № ВП 42844301 від 29.01.2015 року про закінчення виконавчого провадження, якою було закінчено виконавче провадження за виконавчим документом № 1527/2-4004/11, виданого 25 червня 2013 року Суворовським районним судом міста ОСОБА_2.

Від представника скаржника надійшла заява в якій вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу у його відсутність.

Представник Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. про що в матеріалах справи є належні докази (рекомендоване повідомлення № 0130631 0). Жодних клопотань, заяв чи заперечень на адресу суду не надходило.

Боржник ОСОБА_4 у судовому засіданні залишив вирішення питання про задоволення чи відмову у задоволенні скарги на розсуд суду.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходилося виконавче провадження № 42844301 зі стягнення з ОСОБА_4 грошової суми у розмірі 57 994,65 грн. на користь ОСОБА_5 за виконавчим листом № 1527/2-4004/11 від 25.06.2013 року виданий Суворовським районним судом м. Одеси, що підтверджується постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження (ВП № 42844301) (а.с.13).

12.09.2016 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в якій просила повідомити про хід виконання виконавчого листа № 1527/2-4004/11 від 25.06.2013 року виданого Суворовським районним судом м. Одеси.

27.09.2016 року ОСОБА_1 поштовим відправленням отримала відповідь від Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в якому було повідомлено, що 29.01.2015 року державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1. ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (діючого на час винесення постанови) на підставі факту смерті стягувача (а.с.6).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеса справа № 523/16368/16-ц від 25.01.2017 року було змінено стягувача ОСОБА_5 у виконавчому провадженні з виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеса від 20.05.2013 року по справі № 523/5009/13-ц, його правонаступником ОСОБА_1.

Суд звертає увагу на те, що зі змісту Постанови вбачається, що підставою для закінчення виконавчого провадження було те, що в ході виконавчих дій встановлено, що боржник помер, з огляду на що державний виконавець, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (діючого на час винесення постанови) прийняв рішення про закінчення виконавчого провадження. Однак, в своєму листі до скаржниці державний виконавець Суворовського ВДВС ГТУЮ в Одеській області повідомила, про те, що виконавче провадження було закрито на підставі смерті стягувача - ОСОБА_5. В матеріалах справи наявне свідоцтво про смерть ОСОБА_5 11.10.2014р., видане Відділом ДРАЦС м. Одесі РС Одеського МУЮ, актовий запис № 10279 (а.с.7) та витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 40004244 від 27.03.2015р. (а.с.9), свідоцтво про право на спадщину за законом посвідчене приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 04.06.2015р. (а.с.10), з чого можна зробити висновок, що державним виконавцем була допущена помилка в постанові про закриття виконавчого провадження.

Крім того, в порушення вимог частини 5 статті 8 цього Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець не здійснив необхідних дій по встановленню правонаступників стягувача та не звернувся до суду із заявою про заміну сторони, яка померла, її правонаступником.

Закінчуючи виконавче провадження державний виконавець виходив із того, що смерть ОСОБА_7 не допускає правонаступництва.

Згідно п. З ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (діючого на час винесення постанови) виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Відповідне положення міститься і в Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, а саме: відповідно до положень пунктів 2.13, 2.14 у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження (у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником державний виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом. Таким чином, обов'язковою умовою закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону є встановлення факту недопущення правонаступництва в даному конкретному випадку.

В даному випадку державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 29.01.2015 року виключно на підставі інформації про смерть стягувача, без з'ясування питання про можливість встановлення правонаступництва його прав та обов'язків по конкретному правовідношенню.

При цьому, за загальним правилом грошові зобов'язання не є такими, що нерозривно пов'язані з особою стягувача.

В той же час, згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті ОСОБА_7 до правонаступників переходять усі його права та обов'язки, окрім тих що були нерозривно пов'язані з особою ОСОБА_7

Оскільки визначені у Виконавчому листі правовідносини допускають правонаступництво, виконавче провадження по примусовому виконанню Виконавчого листа підлягало зупиненню, до встановлення правонаступників.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та п.2.1 Загальних правил поведінки державного службовця, що затверджені наказом ОСОБА_2 управління державної служби України «Про затвердження Загальних правил поведінки державного службовця» №214 від 04.08.2010 року органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

За змістом п.п.2.2, 2.3, 2.10 та 2.11 Загальних правил поведінки державного службовця, що затверджені наказом ОСОБА_2 управління державної служби України «Про затвердження Загальних правил поведінки державного службовця» №214 від 04.08.2010 року, державний виконавець зобовязаний своєчасно, сумлінно, неупереджено та в межах своїх повноважень виконувати свої посадові обовязки.

Частина 1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» №606 від 21.04.1999 року, зобовязує державного виконавця використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог ч.2 ст.387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, про те, що вищевказана скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 293, 385, 387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Суворовського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 неправомірними в частині винесення постанови від 29.01.2015 року, якою було закінчено виконавче провадження за виконавчим документом № 1527/2-4004/11, виданого 25 червня 2013 року Суворовським районним судом міста ОСОБА_2.

Зобовязати державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 скасувати постанову № ВП 42844301 від 29.01.2015 року про закінчення виконавчого провадження, якою було закінчено виконавче провадження за виконавчим документом № 1527/2-4004/11, виданого 25 червня 2013 року Суворовським районним судом міста ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: