АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та пені за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому зазначила, що з 07 серпня 2008 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 09 грудня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано, а відповідно до рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 червня 2014 року, відповідач ОСОБА_2 повинен сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 22 квітня 2014 року.

За довідкою-розрахунком відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 23 червня 2017 року складає 38032,56 грн., та після складення цієї довідки відповідач не сплачує аліменти, заборгованість за якими зросла на 01 серпня 2017 року ще на 1234,10 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просила стягнути на свою користь із відповідача заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 39266,66 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 39266,66 грн. (а.с.1-3)

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2017 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11582,43 грн. пені, а також стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 640 грн. судового збору. (а.с.22-27)

В апеляційній скарзі позивач просила скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На обґрунтування скарги зазначила, що районним судом при здійсненні розрахунку пені використано алгоритм, який втратив чинність у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17 травня 2017 року. (а.с.30-31)

Апеляційна скарга від ОСОБА_2 на вказане рішення районного суду не надходила.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала скаргу і просила її задовольнити.

Інші особи до суду не прибули, причини неявки не повідомили про час та місце розгляду справи були сповіщені встановленим порядком про що у справі є докази. ОСОБА_2 був сповіщений на останню відому суду адресу, повідомленняповернулось із відміткою працівників пошти «за зазначеною адресою не проживає», заява про зміну місця проживання (перебування) ОСОБА_2 до суду не надходила. (а.с. 46)

Зважаючи на вимоги ст. 77, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що із 07 серпня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. (а.с.5)

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитина проживає із позивачкою. (а.с.6)

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 10 червня 2014 року, відповідач ОСОБА_2 був зобов'язаний сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 22 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.10-11)

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції від 05 травня 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 752/5703/14-ц виданого 27 січня 2015 року на виконання вищевказаного рішення суду про стягнення аліментів.(а.с. 9)

Заборгованість ОСОБА_2 по аліментам за період з 22 квітня 2014 року до 23 червня 2017 року складає 38032,56 грн., що підтверджується Довідкою-розрахунком заборгованості від 23 червня 2017 року, виконаним старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Долженко Д.О. (а.с.7-8)

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається законом - ст. 79-91, 194-197 СК Українита статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів позивачка ОСОБА_1 посилалась на розрахунок такої заборгованості, складений державним виконавцем, і доводів щодо неправильності такого розрахунку позовна заява не містить. (а.с.1-3)

Вказаний розрахунок заборгованості також визнав і відповідач ОСОБА_2 під час розгляду справи в суді, що підтверджується журналом судового засідання від 12 вересня 2017 року. (а.с.18-19)

Оскільки між сторонами відсутній спір щодо розміру заборгованості за аліментами, зважаючи на положення ч. 4 ст. 195 СК України, ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів погодилась з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості за аліментами у судовому порядку за окремим рішенням суду.

Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України, в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 листопада 2016 р. у справі N 6-1554цс16, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Така ж сама правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року в справі N 6-94цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, та від 1 червня 2016 року у справі N 6-535цс16.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VІІІ, яким внесені зміни до ст. 196 СК України, набрав чинності 08 липня 2017 року, відповідно до положень пункту 1 розділу ІІ Прикінцеві положення вищевказаного Закону, а розрахунок заборгованості по сплаті аліментів виконаний державним виконавцем за період з 22 квітня 2014 року до 23 червня 2017 року.

Тому, колегія суддів визнала неспроможними та відхилила доводи апелянта про помилкове застосування районним судом норм матеріального права.

За наданим позивачкою розрахунком пені за період з 01 травня 2014 року до 18 липня 2017 року, її розмір визначений в сумі 223 965,92 грн. і здійснений шляхом додавання заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці до заборгованості за поточний місяць і з суми такої визначається пеня за поточний місяць, що не можна визнати обґрунтованим з огляду на вищезазначені вимоги законодавства. (а.с.12)

З огляду на положення частини 1 ст. 303 ЦПК України та межі заявлених позивачкою вимог, колегія суддів погодилась із виконаним районним судом розрахунком пені за прострочення сплати аліментів. При цьому, колегія суддів врахувала, що визначений районним судом розмір пені відповідач не оскаржував.

Враховуючи вищевикладені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків, а тому, колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова

Справа № 22-ц/796/11310/2017

Унікальний номер 752/16018/17-ц

Головуючий у першій інстанції - Шевченко Т.М.

Доповідач Левенець Б.Б.