печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі - Бажан О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву ОСОБА_1 про скасування рішення від 28.01.2011 Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнський громадській організації «Право та обов'язок» від 28.01.2011 у справі № 629/10, відповідно до якого Печерським районним судом м. Києва постановлено видати виконавчий лист на його виконання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішення третейського суду є незаконним, оскільки на споживчий кредит поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів» і спір, що виникає з правовідносин між кредитодавцем та позичальником не підвідомчий третейським судам.

Як на поважну причину пропуску строку подання заяви про скасування рішення третейського суду, заявник послалася на те, що оскаржуване рішення від 28.01.2011 вона досі не отримала, а дізналася про нього у серпні 2017 року з виконавчого листа для примусового виконання рішення суду, самостійно ж отримати вона не має можливості, оскільки постійно проживає на тимчасово непідконтрольній території України, у зоні проведення антитерористичної операції.

Заявник у судове засідання не з'явилася, засобами поштового зв'язку направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, посилаючись на сімейні обставини, свою заяву підтримує та просить задовольнити.

Представник КС «Центр фінансових послуг» подала до суду заяву про розгляд без її участі.

Інші учасники розгляду не з'явилися, про судове засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Наведені причини пропуску встановленого строку на оскарження рішення від 28.01.2011 суд вважає достатньо поважними.

13.12.2007 позичальник ОСОБА_2 та кредитодавець Кредитна спілка «Центр фінансових послуг» уклали кредитний договір № В-57/0080/07/16/05, поручителем виконання зобов'язання за яким стала заявник ОСОБА_1, що передбачено кредитним договором та укладено договір поруки № В-57/0080/07/16/05 /а. с. 6, 7/.

Окрім того, заявник як поручитель погодилася на зміни у кредитному договорі, внесені додатковою угодою до кредитного договору № В-57/0080/07/16/05 /а. с. 8/.

У своїй заяві ОСОБА_1 вказала, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором вирішено стягнути солідарно з позичальника та поручителів суму заборгованості у розмірі 39942 грн. 72 коп.

У відповідності до вимог статті 389-1 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Підстави для скасування рішення третейського суду визначені статтею 389-5 ЦПК України. Частиною 2 статті 389-5 ЦПК України передбачено, що рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Одним зі способів захисту прав суб'єктів цивільних правовідносин є звернення до третейських судів, що передбачено статтею 17 ЦПК України.

Згідно із частиною другою статті 1 Закону України «Про третейські суди», до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом N 2983-VI від 03.02.2011), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Особливості регулювання відносин між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, механізм їх захисту та основи державної політики у сфері захисту прав споживачів визначені в Законі України «Про захист прав споживачів».

Згідно з положеннями пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, у тому числі й у фінансовій галузі.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 N 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина С. А. М. щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 03.02.2011 виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Таким чином в силу положень пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», спір між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту не підвідомчий третейському суду.

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин за участю інших суб'єктів здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що на взаємовідносини між заявником ОСОБА_1 та Кредитною спілкою «Центр фінансових послуг», які пов'язані з виконанням умов кредитного договору № В-57/0080/07/16/05 від 13.12.2007, не поширюються положення вказаного Закону, тому заява про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 28.01.2011 у справі № 629/10 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1, 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про третейські суди», ст. ст. 389-1, 389-5, 389-6 Цивільного процесуального Кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 28.01.2011 у справі № 629/10.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення від 28.01.2011 Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова