Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 46 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Якухно О.М.

суддів: Жигановської О.С., Коломієць О.С.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи : орган опіки та піклування Житомирської міської ради, Комунальне підприємство «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 1» Житомирської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 24 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом, в якому просили визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1. Свої вимоги обґрунтовували тим, що вказана квартира перебуває у спільному користуванні позивачів та третіх осіб. В квартирі зареєстровано 8 осіб, в тому числі колишній зять їх дочки ОСОБА_4 з неповнолітніми дітьми, які не проживають в ньому більше одного року, а тому останні втратили право користування на підставі ст.405 ЦК України. Їх реєстрація у житловому приміщенні призводить до збільшення витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 24 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у визнані таким, що втратив право користування житловим приміщенням ОСОБА_4, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вимог до останнього. Зазначає, що рішення суду в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, на підставі невірно наданої оцінки встановленим обставинам. Вважає, що суд дав невірну оцінку доказам відсутності відповідача в житловому приміщенні.

Позивачі підтримали доводи апеляційної скарги і пояснили, що комунальні платежі за відповідача не сплачуються оскільки встановлено лічильники, однак вони бажають зняти його з реєстрації у зв'язку із зміною обставин.

Представник неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_4 заперечує у задоволенні скарги з посиланням на вимушене не проживання відповідачів у зв'язку із роботою за кордоном.

Третя особа ОСОБА_7 також заперечує у задоволенні скарги і пояснила, що вона є співвласником спірного житлового приміщення і її чоловік був зареєстрований як член сім'ї за згодою позивачів, однак виїхав за кордон по роботі, а тому його відсутність є поважною. Незважаючи на розірвання їх шлюбу в Україні, вона є дружиною відповідача, оскільки шлюб також зареєстровано у Ліванській Республіці. Крім того, між сторонами існують неприязнені відносини, що перешкоджають спільному проживанню.

Розглянувши справу в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право власності на житло НОМЕР_1 від 24.12.2009 року співвласниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках є ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

06.12.2006 року співвласник ОСОБА_7 зареєструвала у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва шлюб з ОСОБА_4

Під час перебування у шлюбі у останніх народилося троє дітей : ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого

проживання і проживання членів їх сімей.

Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону (ч.1 ст.405 ЦК України).

За даними Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 1» Житомирської міської ради (далі - КП «ВЖРЕП № 1») у зазначеному приміщенні зареєстровані : ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_4, 2008 р.н., ОСОБА_5, 2007 р.н., ОСОБА_12, 2012 р.н.

Як пояснили у судовому засіданні позивачі, реєстрація відповідачів була проведена за їх згодою як членів сім'ї співвласника квартири.

Заочним рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 19.06.2015 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 розірвано, дітей залишено на проживання з матір'ю.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх

права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу (ст.156 ЖК України).

В той же час, згідно довідки Посольства Ліванської Республіки в Україні № 24/А/2017 від 27.01.2017 року ОСОБА_7 є законною дружиною громадянина Ліванської Республіки ОСОБА_4, що вона підтвердила в судовому засіданні.

Згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На підтвердження відсутності відповідачів у спірному приміщенні позивачами надано акти КП «ВЖРЕП № 1», які складені на підставі пояснень свідків, про те, що відповідачі не проживають у квартирі з 2012 року.

Однак, судом встановлено, що ОСОБА_4 з старшими дітьми перебуває в Республіці Ліван у зв'язку із роботою, працюючи генеральним директором ТОВ «New Techno Plastic", що підтверджено довідкою Торгівельного реєстру Лівану (а.с.120) і третьою особою ОСОБА_7, яка заперечує у задоволенні позову.

Враховуючи наведені докази, суд першої інстанції на підставі ст.ст.150, 156 ЖК України, ст.405 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність відповідача ОСОБА_4 в спірному житловому приміщенні з поважних причин - тривале перебування на роботі за межами України, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Посилання в апеляційній скарзі на ст.65 ЖК України, яка регулює порядок вселення члена сім'ї в житлове приміщення, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зазначена обставина не є підставою позову. Крім того, позивачі у судовому засіданні в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи не заперечували надання згоди на реєстрацію відповідачів у квартирі АДРЕСА_1 як членів сім'ї співвласника жилого приміщення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції постановив рішення в цій частині з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування немає.

В частині вимог до неповнолітніх дітей рішення суду не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Керуючись ст. ст.209, 303, 304, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 24 лютого 2017 року в частині вирішення позову до ОСОБА_4 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: