АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Головного територіального управління юстиції у Харківській області на рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Державної казначейської служби України, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Державної казначейської служби України, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 06 серпня 2015 року старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_2 винесла постанову про розшук та накладення арешту на його майно. На виконання вищевказаної постанови державного виконавця, 31 жовтня 2015 року, співробітники ДАІ м. Харкова затримали його автомобіль марки «ВАЗ 2110», державний номер НОМЕР_1, під його керуванням. Співробітниками ДАІ було викликано евакуатор й поміщено заарештований автомобіль на спеціальну платну стоянку.Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2015 року постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_2 від 06.08.2015 року були скасовані. Ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова щодо скасування постанов державного виконавця набрала законної сили 31.12.2015 року.

25 грудня 2015 року старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2015 року. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.02.2016 року апеляційну скаргу старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_2 визнано не поданою та повернуто стороні. Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2015 року, яка набрала законної сили, виконано не було.

Позивач зазначав, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_3 11.01.2016 року неправомірно внесено нову постанову про арешт його майна та заборони його відчуження. Дану постанову було направлено до ДАІ України в Харківській області.

24 лютого 2016 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_3 виніс постанову про завершення виконавчого провадження по відношенню до нього в зв'язку з його працевлаштуванням у м. Харкові, та направив виконавчий лист до Київського ВДВС із зазначенням суми заборгованості станом на 01.02.2016 року, щоне відповідає дійсності. При цьому відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області не надіслав до ВДВС Київського району м. Харкова ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.12.2015 року про зняття арешту з майна.

Після надходження ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.12.2015 року про зняття арешту з майна до ВДВС Київського району м. Харкова, державний виконавець ВДВС Київського району м. Харкова ОСОБА_4 винесла постанову про звільнення майна позивача з-під арешту. На підставі цього він отримав своє майно, яке було вилучено з його володіння 31.10.2015 року.

Вищевказані неправомірні дії Головного територіального управління юстиції у Харківській області завдали йому як матеріальної так і моральної шкоди.

У звязку з цим, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у Харківській області матеріальну шкоду у розмірі 7458 грн. та моральної шкоди у розмірі 19292 грн.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 06 липня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України з Головного територіального управління юстиції в Харківській області та Відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у сумі 5478,16 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 1 400 гривень, а також судовий збір у сумі 580 гривень.В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне територіальне управління юстиції у Харківській області ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі, вказує, що дії державного виконавця були законними, їх протиправність судом не встановлена, підстави для відшкодування шкоди відсутні.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності того, що позивачу внаслідок неправомірних дій державного виконавця була спричинена як матеріальна, так і моральна шкода.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Судом встановлено, що 06 серпня 2015 року старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_2 винесла постанову про розшук та накладення арешту на майно ОСОБА_1, а саме ст. ст. 27, 31 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІУ, який був чинний на час здійснення дій державним виконавцем.

На виконання вище вказаної постанови державного виконавця, 31 жовтня 2015 року, співробітники ДАІ м. Харкова затримали автомобіль марки «ВАЗ 2110», державний номер НОМЕР_1, який належав на праві приватної власності ОСОБА_1, та знаходився під його керуванням. Співробітниками ДАІ було викликано евакуатор й поміщено заарештований автомобіль на спеціальну платну стоянку.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2015 року постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_2 від 06.08.2015 року були скасовані. Ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова щодо скасування постанов державного виконавця набрала законної сили 31.12.2015 року.

25.12.2015 року старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.02.2016 року апеляційну скаргу старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_2 - визнано не поданою та повернуто стороні.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2015 року, яка набрала законної сили, виконано не було.

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_3 11.01.2016 року внесено нову постанову про арешт майна п озивача та заборони його відчуження. Дану постанову було направлено до ДАІ України в Харківській області.

24.02.2016 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_3 виніс постанову про завершення виконавчого провадження по відношенню до позивача в зв'язку з його працевлаштуванням у м. Харкові, та направив виконавчий лист до Київського ВДВС із зазначенням суми заборгованості станом на 01.02.2016 року.

Після надходження ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.12.2015 року про зняття арешту з майна до ВДВС Київського району м. Харкова, державний виконавець ВДВС Київського району м. Харкова ОСОБА_4 винесла постанову про звільнення майна Позивача з-під арешту. На підставі цього позивач отримав своє майно, яке було вилучено з його володіння 31.10.2015 року.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року в справі №6-48цс13, при відшкодуванні моральної шкоди, завданої особі незаконними діями чи бездіяльністю працівників виконавчої служби, застосуванню підлягають положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: стаття 56 Конституції України, статі 23, 1167, 1173 ЦК України та стаття 11 Закону України від 24 березня 1998 року №202/98-ВР «Про державну виконавчу службу».

Згідно ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Частиною 1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-XIV (в редакції на час виникнення спірних відносин) встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (абз.1 ч.2 ст.11 Закону №606-XIV).

Крім того, частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що неправомірні дії Головного територіального управління юстиції у Харківській області завдали йому як матеріальної, так і моральної шкоди.

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності є наявність в діях особи складу цивільно-правового правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між ними.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби. Зазначених належних доказів позивачем, на якого відповідно до ст. 60 ЦПК України покладається обов'язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, не надано.

Реалізація ОСОБА_1 свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності державних виконавців, не є безумовною підставою для відшкодування шкоди.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір, оплачений при подачі апеляційної скарги в сумі 1 212 грн. 64 коп.

На підставі наведеного та керуючись п.2 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Харківській області задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 липня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Державної казначейської служби України, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного територіального управління юстиції у Харківській області судовий збір у розмірі 1 212 грн. 64 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді