Дата документу 06.03.2017 Справа № 554/1272/17
Провадження №2/554/1511/2017
УХВАЛА

Іменем України

06 березня 2017 року м.Полтава

Октябрський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Кулешової Л.В.,

при секретарі судового засідання Ткаченко А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа територіальний сервісний центр 5341 Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування реєстрації автомобіля, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Октябрського районного суду м.Полтави знаходиться вищевказана цивільна справа.

06.03.2017 року ухвалою відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову. В обгрунтування заяви зазначив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 2007 по 2015 роки. За період перебування у шлюбних відносинах сторони набули право спільної власності на автомобіль НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2. Автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_2 із правом користування ОСОБА_1 У 2015 році позивач звернулась до суду з метою поділу спільного майна подружжя та довідалась, що з метою ухилення від справедливого поділу ОСОБА_2 здійснив перереєстрацію прав власності на автомобіль за своєю матірю ОСОБА_3. Позивач не давала згоди на продаж автомобіля відповідачем ОСОБА_4 Окрім цього, оскільки спірне майно автомобіль, зареєстрований на імя відповідача ОСОБА_3 та фактично знаходиться у користуванні відповідача ОСОБА_4, у позивача виникають обґрунтовані побоювання щодо можливої реалізації вказаного автомобіля до вирішення спору по суті або невиконання судового рішення шляхом переоформлення транспортного засобу на третіх осіб. Тому, з метою забезпечення позову та недопущення незаконного відчуження автомобіля заявник вважає за необхідне накласти арешт на вказане майно.

Згідно ст.153 ЦПК України дана заява розглядається судом без повідомлення відповідачів та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши заяву, дослідивши наявні письмові матеріали, суд вважає, що вимоги заявника про забезпечення позову підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявником предявлено позов, у якому позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу (довідка-рахунок) №ААЕ 358613 від 22 грудня 2012 року, за яким право власності на автомобіль НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 перейшло від ОСОБА_2 до ОСОБА_3; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на автомобіль НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 (а.с.2-3).

Згідно з копією свідоцтва серії 1-КЕ №031634 від 11.08.2007 року укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що зроблено відповідний актовий запис №131 (а.с.4).

Відповідно до копії листа Територіального сервісного центру 5341 Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області №27/16-124 від 15.01.2016 року вбачається, що згідно бази даних НАІС станом на 15.01.2016 року автомобіль НОМЕР_1 був зареєстрований за громадянином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 13.08.2015 року перереєстрований на нового власника громадянку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка на даний час є власником зазначеного транспортного засобу (а.с.5).

Крім того, вказана вище інформація підтверджується копіями реєстраційних карток ТЗ, а також копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу у яких зазначено, що автомобіль НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 був зареєстрований 25.12.2012 року за ОСОБА_2, а в подальшому 13.08.2015 року перереєстрований на ОСОБА_3 (а.с.6, 7, 8).

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову передбачені ч.1 та ч.2 ст. 152 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України - види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України п.4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову застосовуються, якщо існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; вжиття заходів забезпечення повинно бути доцільним і співмірним.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Цивільний процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи і заяви про забезпечення позову та оцінивши надані докази, а також враховуючи, що заява подана з додержанням вимог статті 151 ЦПК України, а захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача, що знаходяться у них або інших осіб, є видом забезпечення позову, передбаченим ст. 152 ЦПК України і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, з урахуванням чого суд вважає можливим задовольнити заяву про забезпечення позову, в звязку з чим накласти арешт на автомобіль НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, зареєстрований на імя ОСОБА_3.

Вказані заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи характер спірних правовідносини, які виникли між сторонами, суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову у такому вигляді є доцільним, обґрунтованим, а також існують всі підстави вважати, що вище вказане майно може бути відчужене на користь інших осіб або вчинені будь-які інші дії щодо вказаного майна з метою ухилення від виконання рішення суду, а тому з урахуванням вище викладеного суд вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову відповідач матиме можливість здійснити відчуження майна, що йому належить, на користь інших осіб, а тому дійсно існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду так як у сторони спору (відповідача) до його вирішення наявна можливість розпорядитися об'єктом прав, що йому належать, в звязку з чим невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, крім того слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси інших осіб, в звязку з чим не можуть бути взяті до уваги можливі їх заперечення щодо зазначеного, оскільки заходи забезпечення позову вживаються судом до розгляду справи по суті та стосовно майна, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб, тобто вони мають тимчасовий характер, однак справа ще не розглянута, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду і зясування обставин та ін., всі ці обставини є предметом спору по справі між сторонами, по суті позовних вимог своїх пояснень сторони ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися по суті, в звязку з чим невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. ч. 9, 10 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 151, п. 1 ч. 1 ст. 152, ч. ч. 1, 9, 10 ст. 153, 210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, зареєстрований на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, із забороною розпоряджатись вказаним автомобілем до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити до територіального сервісного центру №5341 Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області (вул.Європейська, 164, м.Полтава, 36008) для виконання, сторонам по справі до відома.

Суддя Л.В. Кулешова