Справа № 572/333/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року Сарненський районний суд Рівненської області

одноособово суддя Слободянюк Б. К.

при секретарі Кудіній А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 грудня 2014 р. У звязку з тим, що подружжя має різні характери, позивач не має бажання надалі проживати разом з відповідачем. Спільне подружнє життя не склалося. Шлюб між сторонами існує лише формально. На даний час подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спроби примирення не дали бажаних результатів враховуючи несумісність характерів та поглядів на сімейне життя. Перебування в шлюбі суперечить їх інтересам. Збереження сім'ї стало неможливим, у звязку з чим позивач просить шлюб розірвати.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, просить шлюб розірвати.

Відповідачпозовні вимоги визнав частково, заявив клопотання з вимогою зобовязати позивача змінити прізвище на дошлюбне та понести судові витрати солідарно..

Суд вважає, що відповідно до положень ст. 112 СК України позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно положень ч.ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до п. 10 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку за умови встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 грудня 2016 року.

У зв'язку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, сторони не ведуть спільне господарство, з часу звернення до суду позивач не змінив свого бажання розірвати шлюб, суд дійшов висновку, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ст..113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому підстави для зобовязання зміни позивачем прізвища на дошлюбне відсутні.

З урахуванням наведеного вище, суд не вважає за можливе в подальшому сім'ю сторін зберегти міцною та здоровою та вважає за необхідне їх шлюб розірвати.

Керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, ст.112 Сімейного Кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 02 грудня 2014 року виконавчим комітетом Хиноцької сільської ради Володимирецького району Рівненської області, актовий запис № 14.

У клопотанні відповідача з вимогою зобовязати позивача змінити прізвище на дошлюбне відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1сплачений судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд Рівненської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя