Справа № 461/3746/16 Головуючий у 1 інстанції: Государський А.В.
Провадження № 22-ц/783/1247/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.,

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування протоколу,зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 року представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати протокол засідання узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів від 15.04.2016 року №3 в частині розгляду звернення ОСОБА_2 від 28.03.2016 року №3-С-12227-1104; зобов'язати узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів ЛМР розглянути по суті звернення ОСОБА_2 від 28.03.2016 року №3-С-12227-1104 та погодити межі між земельними ділянками на АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2; вирішити питання про судові витрати.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 05 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2- ОСОБА_3

В апеляційній скарзі посилається на те, що у зв'язку з прийняттям узгоджувальною комісією оскаржуваного рішення позивач з об'єктивних причин не може реалізувати вказівки ухвали Львівської міської ради від 19 березня 2015 року №4469, згідно з якою позивачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0059 га на АДРЕСА_1 у власність та обслуговування гаража за рахунок земель житлової та громадської забудови.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно установлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2 є власником об'єкта нерухомого майна - гаража загальною площею 19,7 кв.м, за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується копією Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.11).

Ухвалою ЛМР №4469 від 19 березня 2015 року ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0059 га. на АДРЕСА_1 у власність для обслуговування гаража за рахунок земель житлової та громадської забудови та зобов'язано ОСОБА_2 забезпечити через спеціалізовану землевпорядну організацію виготовлення проекту землеустрою та подати міській раді на затвердження. (а.с.7)

13 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до голови узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів з метою погодження меж земельної ділянки на АДРЕСА_1. (а.с.8)

Згідно витягу з протоколу №3 засідання узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів від 15 квітня 2016 року було ухвалено відмовити ОСОБА_2 у погодженні межі між земельними ділянками на АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2; юридичному управлінню Львівської міської ради звернутися до суду щодо скасування Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (будівля гаража на АДРЕСА_1) (а.с.6) Вказане рішення було прийнято на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 14 червня 2010 року у справі №2-4085/07 за позовом прокурора Залізничного району м. Львова в інтересах держави в особі Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про скасування рішення Шевченківського районного суду від 08 червня 2007 року.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів (ч.3 ст.152 ЗК України).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Згідно з п. «г» ч.3 ст.152, ч.5 ст.158 ЗК України одним із шляхів захисту прав громадян на земельні ділянки є визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, що вирішується судом.

У пункті 4 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що згідно зі ст.158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Згідно з ст.25 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» питання вирішення земельних спорів, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Узгоджувальна комісія для вирішення земельних спорів Львівської міської ради утворена згідно з ухвалою Львівської міської ради від 17 березня 2016 року № 298 «Про узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів».

Відповідно до п. 1.4 ухвали Львівської міської ради від 17 березня 2016 року №298 основною формою діяльності узгоджувальної комісії є засідання; основним документом, який створює комісія, є протокол.

За результатами розгляду спорів щодо меж земельних ділянок, що знаходяться у власності і користуванні громадян, додержання громадянами правил добросусідства узгоджувальна комісія готує своє рішення, яке оформлюється відповідно до протоколу і яке підписують голова та секретар узгоджувальної комісії.

Відповідно до п. 1.5 ухвали рішення узгоджувальної комісії є підставою для прийняття ухвали міської ради про затвердження документації з землеустрою.

Отже, рішення узгоджувальної комісії не є рішенням органу місцевого самоврядування, а рішенням, яке є підставою для прийняття рішення органу місцевого самоврядування - ухвали, яке у разі виникнення спору, зокрема оскарження ухвали, буде надано як доказ, який повинен оцінюватися судом відповідно до вимог статті 212 ЦПК України, тобто оскарження рішення узгоджувальної комісії не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що протокол узгоджувальної комісії, на підставі якого Львівська міська рада прийняла ухвалу від 15 квітня 2016 року, яким ОСОБА_2 відмовлено у погодженні меж між земельними ділянками на АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 - не є рішенням органу місцевого самоврядування в розумінні ч.3 ст.152, ст.158 ЗК України, та що вказаний протокол не створює для сторін жодних правових наслідків з виникненням прав та обов'язків, такий не є правовстановлюючим документом, а відтак права позивача не є порушені.

Висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та доказам, що містяться в матеріалах справи.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон, та дотримано процедуру розгляду справи встановленої ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування суду колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.