АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/5295/17
Провадження № 22-ц/792/1860/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар - Гриньова А.М.,

з участю представника апелянта ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника ЖБК «Сковороди-14» - ОСОБА_3,

представника ПП «Моноліт-Буд» - ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Сковороди-14» до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватне підприємство «Моноліт Буд» про розірвання договору та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Житлово-будівельного кооперативу «Сковороди-14», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватне підприємство «Моноліт Буд» про визнання договору виконаним з апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2017 року,

встановила:

У березні 2017 року ЖБК «Сковороди-14» (далі кооператив) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про розірвання договору - доручення №8К від 15.10.2012 року.

На обґрунтування позову кооператив зазначив, що відповідно до умов спірного договору він зобовязався побудувати житловий будинок по вулиці Сковороди, 14/1 у м. Хмельницькому та передати відповідачу 2-х кімнатну квартиру №8 загальною площею 91,1 кв.м., а ОСОБА_6 взяв на себе обовязок сплатити кошти за будівництво квартири у передбаченому договором порядку.

В звязку з невиконанням договору відповідачем, який провів оплату за квартиру не в повному обємі, позивач просив вказаний договір розірвати в судовому порядку.

В зустрічному позові ОСОБА_6 просив суд визнати виконаним договір доручення №8К від 15.10.2012 року, зазначивши, що повністю виконав взяті на себе зобовязання за вказаним договором, оскільки частину коштів в сумі 309 284,50 грн., передбачених умовами договору, він сплатив 26 листопада 2013 року, що підтверджується відповідною квитанцією. З метою сплати іншої частини коштів в розмірі 182 655 грн. 50 коп., 02.09.2015 року між ним та ЖБК «Сковороди-14» було укладено додаткову угоду до договору доручення, відповідно до якої в рахунок платежу він передав ПП «Моноліт-Буд» транспортні засоби, виконавши таким чином свої зобовязання за договором в повному обсязі. Однак, кооператив заперечує його право на отримання квартири, безпідставно стверджуючи про часткове невиконання ним умов договору доручення.

Крім того, в письмовій заяві вказав на те, що кооператив звернувся в суд з позовом по закінченню строку позовної давності, в звязку з чим просив, відмовити в задоволенні позову ЖБК «Сковороди-14» в звязку зі спливом позовної давності.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 вересня 2017 року позов ЖБК «Сковороди-14» задоволено. Розірвано договір-доручення №8К від 15.10.2012 року, укладений між ЖБК «Сковороди-14» та ОСОБА_5 У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ЖБК «Сковороди-14» відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ЖБК «Сковороди-14» 1600 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову кооперативу та задоволити його позовні вимоги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом неправильно встановлені обставини справи, не враховано, що ним повністю було виконано умови договору-доручення щодо сплати коштів на будівництво квартири, оскільки на погашення заборгованості передано транспортні засоби. Необґрунтованим є також висновок суду про те, що кооперативом не було пропущено строк звернення до суду з позовною заявою.

В судовому засіданні апелянт та його представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Представники ЖБК «Сковороди-14» та ПП «Моноліт-Буд» проти апеляційної скарги заперечили та повністю підтримали рішення суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Судом встановлено, що 15.10.2012 року між ЖБК «Сковороди-14» та ОСОБА_5 було укладено договір-доручення №8К, відповідно до якого довіритель ОСОБА_6 доручив повіреному ЖБК «Сковороди-14» провести будівництво двохкімнатної квартири №8, розташованої в м. Хмельницькому, по вулиці Сковороди, 14. Вартість квартири на момент укладення договору складає 491940 грн. Відповідно до п.п. 1.3. Договору передача коштів довірителем на виконання обовязків повіреним здійснюється в розмірі 309284 грн. 50 коп. шляхом внесення на розрахунковий рахунок повіреного коштами; залишок суми від вартості квартири в розмірі 182655 грн. 50 коп. довіритель передає коштами від реалізації майна, яке буде визначено в додатку №1 до даного договору.

Згідно з п. 1.4. цього Договору погодження та підписання додатку №1, до 31.12.2013 року, та передача коштів від реалізації майна є обовязковою та невідємною частиною даного договору.

Пунктами 1.5., 1.6. вказаного договору передбачено, що сторони погодили умову, згідно з якою право власності на квартиру №8 набувається довірителем тільки після передачі повної суми коштів. Передача коштів довірителем на виконання завдання повіреним здійснюється лише довірителем і не може бути здійснена в його інтересах іншою юридичною чи фізичною особою.

В п. 2.1. сторони дійшли згоди про те, що повірений має право розірвати даний договір у випадку порушення довірителем своїх зобовязань, передбачених п. 1.3. даного договору.

08.09.2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору доручення №8К від 15.10.2012 року. Пунктами 1, 2 угоди визначено, що на виконання вимог пп. Б п. 1.3. договору доручення сторони домовилися, що ОСОБА_6 передає ПП «Моноліт-Буд» спеціалізований причіп, 1979 року випуску, модель 1-Р-3, ПР-РОЗПУСК-Е, марка ПР, номер шасі (кузова, рами) 15124; спеціалізований вантажний самоскид 1992 року випуску, модель 4505, марка ЗИЛ-ММЗ, номер шасі (кузова, рами) 3194964. Додаткова угода вважається дійсною з моменту її підписання сторонами та є невідємною частиною договору доручення №8К від 15 жовтня 2012 року.

На виконання п.1.3. договору-доручення №8К від 15.10.2012 року ОСОБА_5 було сплачено 309284 грн. 50 коп., що підтверджується квитанцією №58 від 26.10.2013 року та квитанцією до прибуткового касового ордера №6 від 26.11.2013 року.

Задовольняючи позов кооперативу та відмовляючи у позовних вимогах ОСОБА_5 суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки останній не виконав умови договору, тому згідно п. 2.1. договору-доручення кооператив має право розірвати цей договір.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 610, п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Частиною 2 статті 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

ОСОБА_6 не виконав своїх зобовязань за договором, оскільки не сплатив кооперативу другу частину коштів за квартиру в розмірі 182 655,50 грн., тому спірний договір підлягає розірванню, про що правильно зазначив суд першої інстанції.

Твердження ОСОБА_5 про виконання ним умов договору - доручення шляхом передачі ПП «Моноліт Буд» транспортних засобів необґрунтоване.

Пунктами 1.3., 1.6. договору-доручення №8К від 15.10.2012 року передбачено порядок внесення оплати ОСОБА_5 за послуги кооперативу з будівництва квартири, яка повинна бути проведена виключно у грошовій формі та особисто довірителем.

Надання ОСОБА_5 транспортних засобів ПП «Моноліт Буд» відповідно до умов додаткової угоди від 02.09.2015 року, яка була укладена між ОСОБА_5 та ЖБК «Сковороди-14» не свідчить про виконання відповідачем за первісним позовом своїх зобовязань за договором доручення, оскільки умовами цього договору такий порядок розрахунків між сторонами передбачений не був, а відповідні зміни до нього внесені не були.

У січні 2016 року ОСОБА_6 звертався в суд з позовом до ПП «Моноліт Буд» про стягнення коштів. Обґрунтовуючи позовні вимоги він зазначав, що відповідач не розрахувався з ним за передані транспортні засоби, в звязку з чим він не має можливості сплатити ЖБК «Сковороди-14» 182 655,50 грн. залишку несплаченої суми за квартиру. Як було встановлено рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.12.2016 року, яке набрало законної сили, згідно довідок-рахунків та договору ОСОБА_6 продав ПП «Моноліт Буд» спеціалізований причіп ПР1-Р-3, 1979 року випуску та спеціалізований вантажний самоскид, 1992 року випуску марки ЗИЛ-ММЗ та отримав за реалізований автотранспорт 181416 грн. Однак, отримавши ці кошти ОСОБА_6 не сплатив їх кооперативу, хоча, як вбачається зі змісту вищевказаного рішення суду, саме ці гроші він мав намір сплатити ЖБК «Сковороди-14» в рахунок погашення боргу за договором доручення від 15.10.2012 року.

Посилання апелянта на сплив позовної давності в даному випадку є необґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 4 статті 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В даному випадку кооператив звернувся в суд з позовною заявою про стягнення грошових коштів з ОСОБА_5 в межах позовної давності.

Та обставина, що в строк до 31.12.2013 року додатоку №1 не був погоджений та підписаний сторонами, не свідчить про те, що з цієї дати почався перебіг строку позовної давності для звернення ЖБК «Сковороди-14» з конкретним позовом.

Договір доручення від 15.12.2012 року є чинним, діє до цього часу, тому продовжує свою дію і грошове зобовязання ОСОБА_5 перед ЖБК «Сковороди-14».

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта пояснив, що в кінці 2015 року ОСОБА_6 отримав від кооперативу лист з вимогою погашення боргу по сплаті вартості квартири в сумі 182655,50 грн. до 10.11.2015 року, що змусило його в січні 2016 року звернутися в суд з позовом до ПП «Моноліт Буд» про стягнення коштів за автомобільний причіп та автомобіль, який ним було передано приватному підприємству на виконання умов додаткової угоди від 08.09.2015 року.

На підтвердження цієї обставини представником долучено до матеріалів справи вказаний лист, адресований ОСОБА_5 та підписаний головою правління ЖБК «Сковороди-14» ОСОБА_7

Таким чином, оскільки строк виконання грошового зобовязання ОСОБА_5 по сплаті кооперативу всієї суми за послуги по будівництву квартири умовами договору доручення від 15.12.2012 року визначений не був, тому з урахуванням встановлених вище обставин справи саме з 11.11.2015 року слід рахувати початок перебігу позовної давності, яка відповідно до ст. 257 ЦК України становить три роки. Враховуючи, що звернення ЖБК «Сковороди-14» до суду з конкретним позовом відбулося в березні 2017 року, тому твердження апелянта про сплив позовної давності слід визнати необґрунтованим.

Судові витрати були розподілені судом між сторонами з дотриманням вимог ст. 88 ЦПК України.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 19