Номер провадження: 22-ц/785/2667/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2017 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

суддів Кононенко Н.А.

ОСОБА_2

при секретарі Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ПАТ «СК «Уніка» (в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «СК «Уніка») про стягнення суми страхового відшкодуванняза апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 (інтересах приватного акціонерного товариства «Стархова компанія «УНІКА») на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2016 року,

встановила:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступне.

ОСОБА_4 є власником автомобілю марки «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_1.

22 вересня 2014 року між ОСОБА_4 з одної сторони, та ПАТ «СК «Уніка» (в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «СК «Уніка») з іншої сторони, був укладений договір №027035/4002/0003572 добровільного страхування наземного транспортного засобу, відповідно до умов якого вказаний автомобіль був застрахований за низкою страхових випадків із лімітом відповідальності страховика у розмірі 170 000 гривень.

В листопаді 2014 року відбулась ДТП за участю вказаного автомобілю під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до заподіяння певних механічних пошкоджень зазначеній власності позивача ОСОБА_4

За результатами розгляду страхового випадку, страховиком було визначено загальну суму шкоди, що підлягає відшкодуванню у розмірі 22 388,30 гривень. Не погоджуючись із сумою шкоди, за зверненням позивачів проводилось експертне дослідження та загальну суму відновлювального ремонту визначено у розмірі 111 246,55 гривень.

Позивачі вважали необґрунтованим визначення суми страхового відшкодування страховою компанією, у звязку з чим ОСОБА_3, ОСОБА_4 просили суд стягнути на їх користь з ПАТ «СК «Уніка» суму страхового відшкодування у розмірі 111 246,55 гривень, суму понесених витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1 254 гривень та судові витрати.

Заочним рішеннм Малиновського районного суду міста Одеси від 09 грудня 2015 року заявлений позов був задоволений.

Однак, за заявою сторони відповідача ПАТ «СК «Уніка», ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 31 березня 2016 року, вказане заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. При новому розгляду справи заявлені вимоги та правове обґрунтування позову не змінювались.

В судовому засіданні:

- позивачі в судове засідання не зявились, від представника сторін надійшла заява про підтримання позову;

- представник відповідача в судове засідання не зявився.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ПАТ «СК «Уніка» (в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «СК «Уніка») про стягнення суми страхового відшкодування - задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_4 суму невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 111 246,55 гривень.

Стягнуто з ПАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_3 суму витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 1 254 гривень.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 (інтересах приватного акціонерного товариства «Стархова компанія «УНІКА») просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси скасувати повністю, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обовязково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з вимогами ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Задовольняючи частково вищевказані позови суд першої інстанції, на підставі матеріалів даної справи, правильно виходив з наступного.

ОСОБА_4 є власником автомобілю марки «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_1.

22 вересня 2014 року між ОСОБА_4 та ПАТ «СК «Уніка» (в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «СК «Уніка»), був укладений договір №027035/4002/0003572 добровільного страхування наземного транспортного засобу.

Згідно п.п. 1.1., 1.3. договору страхування, застрахованими є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та повязані із володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_1, із зазначенням переліку страхових ризиків, в тому числі - ДТП, та франшизою у розмірі 0,00%, із страховою сумою у розмірі 170 000 гривень.

21 квітня 2010 року відбулась ДТП за участю автомобілю марки «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_6 та автомобілю марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно постанови Київського районного суду міста Одеси від 20 листопада 2014 року, суд встановив наявність в діях водія ОСОБА_3 порушення Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України під №1306 від 10 жовтня 2001 року, у звязку з чим прийшов до висновку про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до судового рішення, ОСОБА_3 було визнано винною у вчинені відповідного адміністративного правопорушення. Дане судове рішення набрало законної сили у встановленому законом порядку.

ДТП за участю вказаних автотранспортних засобів під керуванням наведених осіб призвела, зокрема, до заподіяння механічних пошкоджень автомобілю марки «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Після звернення до страховика та проведення огляду пошкодженого автомобілю, ПАТ «СК «Уніка» було визначено загальну майнову шкоду, заподіяну власникові транспортного засобу у розмірі 22 388,30 гривень, про що лист ПАТ «СК «Уніка» №8148 від 30 грудня 2014 року.

Не погоджуючись із визначеним розміром заподіяної майнової шкоди, за зверненням ОСОБА_3 було проведене дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, заподіяного власникові відповідного автомобілю, та відповідно до положень висновку Одеського НДІСЕ №217 від 10 квітня 2015 року, вартість відновлювального ремонту склала 111 246,55 гривень.

За проведення дослідження заявником сплачено 1 254 гривень згідно квитанції №223468 від 19 січня 2015 року.

При новому розгляду справи за клопотанням сторони відповідача судом призначалась експертиза, однак згідно повідомлення судового експерта Одеського НДЕКЦ про неможливість проведення експертизи №92 від 13 липня 2016 року, матеріали справи були повернуті до суду без виконання. Інших заяв про забезпечення доказів від ПАТ «СК «Уніка» не надходило.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 п. 2 ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані з, зокрема, володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Як вбачається з положень ст. 981 ч.1 ЦК України, договір страхування укладається в письмовій формі. Наряду з тим, договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Відповідно до ст. 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобовязаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Як вбачається з ч.ч. 1, 2, 15-17 ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобовязаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

Згідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 18 Закону України «Про страхування», факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Водночас, договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Отже, між сторонами по справі склались страхові правовідносини у вигляді майнового страхування та відповідний договір набрав чинності.

Як вбачається з ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобовязаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; 3) у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору; 4) відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором; 5) за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або у разі збільшення вартості майна внести відповідні зміни до договору страхування; 6) не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

На підставі вищевикладеного, районний суд дійшов до обґрунтованого висновку, що з відповідача ПАТ «СК «Уніка» підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 111 246,55 гривень, сума витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 1 254 гривень. Відсутні підстави для стягнення страхового відшкодування з страховика на користь позивачів в рівних частках. Власником пошкодженого транспортного засобу є ОСОБА_4, згідно договору страхування особа також є вигодонабувачем.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що відповідач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх заперечень щодо вищевказаного позову, що є обовязком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 (інтересах приватного акціонерного товариства «Стархова компанія «УНІКА» - відхилити. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ПАТ «СК «Уніка» (в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «СК «Уніка») про стягнення суми страхового відшкодування -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_2