Дата документу 10.11.2017 Справа № 554/8849/17
Провадження № 6/554/1136/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2017 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтава в складі судді Блажко І.О., розглянувши подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В :

10.11.2017 в провадження судді надійшло подання старшого держвиконавця Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, погоджене начальником Шевченківського ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_4 В якому прохали: тимчасово обмежити, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на неї наказами Господарського суду Полтавської області. Виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України. В обґрунтування подання зазначили, що на виконанні в Шевченківському ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження №52892782 про стягнення боргів з ФОП ОСОБА_2 до складу якого входять: виконавче провадження №49897745 з примусового виконання наказу №917/1785/15 від 16.11.2015, виданий Господарським судом Полтавської області про стягнення боргу у розмірі 18 912,82 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк»; виконавче провадження №49897953 з примусового виконання наказу №917/1785/2015 виданий Господарським судом Полтавської області про стягнення боргу у розмірі 1 827 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Державним виконавцем 25.01.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49897745 та 09.02.2016 постанову про відкриття виконавчого провадження №49897953. В рамках зведеного виконавчого провадження вчинено виконавчі дії: до реєструючи право власності установ 10.02.2016, 18.10.2017 направлено запити; на все рухоме та нерухоме майно боржника накладено арешт, постановою від 08.02.2016. Згідно повідомлення ТСЦ 5341 від 02.03.2016 інформація про реєстрацію транспортного засобу за боржником відсутня. На виявлені рахунки накладено арешт постановою від 28.03.2016. Згідно повідомлення ПАТ «Альфа-банк» від 05.05.2016 кошти для виконання постанови відсутні. Згідно повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» від 28.04.2016 кошти для виконання постанови відсутні. Згідно повідомлення АТ «Райффайзен банк Аваль» від 25.04.2016 кошти для виконання постанови відсутні. Платіжні вимоги, що 24.11.2016 направлялися до банківських установ повернуті до відділу через відсутність коштів на рахунках боржника. Виходом з представником стягувача за місцем проживання боржника на стук дверей ніхто не відчинив, залишено вимогу обовязковою явкою на 18.11.2016, про що 14.11.2016 складено акт державного виконавця. Вимогу боржник проігнорувала, причини неявки не повідомила. Державним виконавцем 18.11.2016 направлено виклик боржнику явкою на02.12.2016, однак лист з викликом повернуто на адресу відділу за закінченням терміну зберігання на ВПЗ. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нерухоме майно за боржником не зареєстровано. Боржнику повторно 18.10.2017 направлено виклик явкою на 27.10.2017, однак на виклик ніхто не зявився. Боржник фактично ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї наказами Господарського суду Полтавської області, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні подання.

Судом встановлено, що 16.11.2015 наказом Господарського суду Полтавської області про примусове виконання рішення №917/1785/15 стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 14 273 грн. 37 коп. заборгованості за кредитом, 2 464 грн. 97 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом 1 789 грн. 10 коп. пені, 385 грн. 38 коп. комісії.

16.11.2015 наказом Господарського суду Полтавської області про примусове виконання додаткового рішення №917/1785/15 стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 1 827 грн. відшкодування витрат зі сплати судового збору. В обґрунтування подання державний виконавець посилається на те, що виконавчий напис не виконано.

18.11.2016 року та 18.10.2017 державним виконавцем направлено виклики ОСОБА_2

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

У відповідності до п.18 ч.3 ст.11 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Таким чином, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» спрямовані на погашення боргу. Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця.

Діючим законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від його виконання.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не подано доказів на підтвердження того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань за виконавчим провадженням. Державний виконавець посилається лише на факт наявності у боржника невиконаного зобов'язання, покладеного на нього рішенням суду, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобов'язань, через що відсутні встановлені законом підстав для обмеження боржника в здійсненні його конституційних прав.

Керуючись ст.ст.197, 377-1 ЦПК України, ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 (пяти) днів з дня її отримання через суд першої інстанції до апеляційного суду Полтавської області.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Суддя І.О. Блажко