РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2017 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Буга Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринці справу за цивільним позово ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Жмеринського району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 районна державна адміністрація про визначення права на майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

01.09.2017 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визначення права на майно в порядку спадкування, в якому просила постановити рішення про визнання за нею право на земельну ділянку (частку №535) площею 1,0407 га виділену ОСОБА_4, яка померла 13.12.2007 року в результаті розпаювання земель на території ОСОБА_2 сільської ради на підставі розпорядження ОСОБА_3 РДА від 2207.2008 р№497 в порядку спадкування.

Позовні вимоги аргументовано тим, що 13.12.2007 року померла її бабуся ОСОБА_4, яка за життя склала заповіт та все належне їй майно заповіла своєму сину батьку позивача ОСОБА_5 Однак батько помер раніше 09.06.2007 року. Позивач вважає, що вона як внучка спадкоємця першої черги має право на спадкування тієї частки спадщини, яка б належала за законом її батьку. До складу спадкового майна входять дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1,0407 га (частка №535) та багаторічні насадження площею 0,7937 га (частка №131), розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради, які підтверджуються відповіддю управління Держгеокадастру у ОСОБА_3 районі від 10.01.2017 року, розпорядженням ОСОБА_3 РДА №497 від 22.07.2008 року про затвердження списків померлих власників земельних часток. Спадщину позивач прийняла подавши заяву до ОСОБА_3 районної державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів

04.09.2017 ухвалою судді було відкрито провадження у справі.

27.09.2017 в судовому засіданні за клопотанням позивача ОСОБА_1 ухвалою суду витребувано із ОСОБА_3 районної державної нотаріальної контори спадкові справи після смерті ОСОБА_4та ОСОБА_6

27.09.2017 ухвалою суду за клопотанням позивача ОСОБА_1 до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено - ОСОБА_3 районну державну адміністрацію.

28.09.2017 позивач надала заяву про уточнення заявлених позовних вимог та просила визнати за нею право на земельні ділянки площею 1,0407 га (частку №535) та земельну ділянку багаторічні насадження площею 0,7937 га (частка №131), виділену ОСОБА_4, яка померла 13.12.2007 року в результаті розпаювання земель на території ОСОБА_2 сільської ради на підставі розпорядження ОСОБА_3 РДА від 2207.2008 р№497 в порядку спадкування.

17.11.2017 в судове засідання сторони, належним чином повідомлені про час та місце судового розгляд у не зявились.

Позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду 17.11.2017 подала заяву, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Просила справу розглянути за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_3 Жмеринського району в наданій до суду 27.09.2017 року заяві зазначила, що позов ОСОБА_1 визнає повністю і просить розглянути справу за відсутності їх представника.

Представник відповідача ОСОБА_3 районної державної адміністрації ОСОБА_7 в наданій до суду 17.11.2017 року заяві зазначив, що ОСОБА_3 районна державна адміністрація позов ОСОБА_1 визнає повністю і просив розглянути справу у його відсутність.

Суд вважає, що оскільки сторони надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, то їх неявка в судове засідання, згідно із ч.2 ст.158 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, доведений матеріалами справи, визнаний відповідачами, це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

У відповідності до ч.1 ст.131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно із ч.ч.2,4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Згідно із ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно із ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на імя спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Такої позиції притримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013.

Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як зазначено в ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що як вбачається із свідоцтва про народження серії IІ АМ №285853 батьком позивачки є ОСОБА_6 (а.с.6). Як вбачається зі свідоцтва про одруження позивач ОСОБА_8 змінила прізвище на «Лозовецька» (а.с.5). Згідно із свідоцтвом про смерть 09.06.2007 року в селі Кудіївці Жмеринського району помер ОСОБА_6 (а.с.7), який до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав разом з дружиною ОСОБА_9 та дочкою ОСОБА_1 в селі Кудіївці по вул. Лесі Українки, 55 Жмеринського району Вінницької області, що вбачається із довідки ОСОБА_2 сільської ради (а.с.11). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження АКХ 904804, матірю ОСОБА_6 являється ОСОБА_4 (а.с.8), яка згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ №098980 померла 13.12.2007 року (а.с.9), залишивши заповіт, згідно якого все своє майно заповідала ОСОБА_6 (а.с.10). Заповіт чинний, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.16-18).

Відповідно до розпорядження ОСОБА_3 РДА від 22.07.2008 №497 «Про затвердження проекту землеустрою, передачу земельних ділянок у власність та видачу державних актів на право власності на землю власникам земельних часток (паїв) на території ОСОБА_2 сільської ради та Списків померлих, власників земельних часток (паїв), спадкоємцям яких будуть передаватися у власність земельні ділянки на території ОСОБА_2 сільської ради та видаватись державні акти після оформлення спадщини за ОСОБА_4, померлою 13.12.2007, рахується земельна частка (пай) ділянка №131 площею 0,7937 багаторічні насадження та №535 площею 1,0407 га рілля на території ОСОБА_2 сільської ради (а.с.13-15).

Відповідно листа Управління Держгеокадастру у ОСОБА_3 районі Вінницької області від 10.01.2017 за ОСОБА_4 закріплені земельні ділянки - за №535 рілля площею 1,0407 га, грошова оцінка якої станом на 01.01.2016 року становить 21937,63 грн. та за №131 багаторічні насадження площею 0,7937 га, грошова оцінка якої станом на 01.01.2016 року становить 23768,35 грн.(а.с.12)

Згідно витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) станом на 13.01.2017 року інформація про спадкову справу після смерті ОСОБА_4, яка померла 13.12.2007 року, відсутня (а.с.19).

Як вбачається з спадкової справи №176/2017 до майна померлої 13.12.2017 року ОСОБА_4 її внучка ОСОБА_1 07.04.2017 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає (а.с.38-51).

При зверненні до ОСОБА_3 районної державної нотаріальної контори позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Жмеринського району Вінницької області, яка залишилася після смерті батька ОСОБА_6 із-за відсутні правовстановлюючих документів (а.с.16).

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зазначається, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають (абзац 2, 3 п. 23).

Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, то у цьому випадку виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1.).

У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч.2 цієї Статті, перелік яких є необмежений.

Суд вважає, що позивачем обрано правильний спосіб захисту про визнання права на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_4 за правом представлення.

В ст.ст.10,11 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню.

Судові витрати залишити за позивачем.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 25, 346, 1216, 1217, 1218, 1266, 1268, 1269, 1270, ЦК України, ст. 131 ЗК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7, ст.ст. 3, 4, 5, 6, 8, 10, 11, 57, 60, 61, 147, 158, 169, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), в порядку спадкування право на земельну частку (пай) ділянка №535 площею 1,0407 га (рілля) та земельну частку (пай) ділянка №131 площею 0,7937 га (багаторічні насадження), що розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради Жмеринського району Вінницької області, які рахуються за померлою 13.12.2007 року ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня отримання копії рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду ОСОБА_10