АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1559/10 Номер провадження 22-ц/786/392/17Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О.В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді : Дряниці Ю.В.,

суддів: Кривчун Т.О., Чумак О.В.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.,

з участю: представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 липня 2010 року у справі за позовом Кредитної спілки «Полтава і полтавці» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області Дряниці Ю.В., -

в с т а н о в и л а :

19 травня 2010 року позивач звернувся до місцевого суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 15 січня 2008 року між КС «Полтава і полтавці» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 16, відповідно до якого боржнику надано кредитні кошти в розмірі 14000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 0,15% щоденно строком на 24 місяці з кінцевим терміном повернення 15.01.2010 року. Черговість погашення кредиту визначена в графіку платежів, які є складовою частиною кредитного договору.

В рахунок забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань, між КС «Полтава і полтавці» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 33 від 15 січня 2008 року. Також укладено договір поруки № 34 від 15 січня 2008 року з ОСОБА_5 Договорами поруки визначено солідарну відповідальність поручителів та боржника.

Внаслідок неналежного виконання зобов'язань боржником, кредитною спілкою направлялися як боржнику, так і поручителям повідомлення про наявність поточної заборгованості з вимогою її погашення. Однак ці вимоги залишені без виконання.

Оскільки умови кредитного договору не виконані в повному обсязі, то загальний розмір заборгованості становить 37859,11 грн., яка складається з: заборгованості за основною сумою кредиту в сумі 12523,67 грн. та відсотків за користування кредитом в сумі 35335,44 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 липня 2010 року позов Кредитної спілки «Полтава і полтавці» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6 на користь Кредитної спілки «Полтава і полтавці» 47859,11 грн. заборгованості за кредитним договором, судові витрати в розмірі 598,59 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неповно з'ясовано обставини по справі, внаслідок чого порушено норми матеріального і процесуального права. Зазначає, що в кінці 2008 року ОСОБА_4 отримала повідомлення від кредитної спілки за № 500 від 03.12.2008 року про розірвання кредитного договору з вимогою достроково здійснити повернення основної суми кредиту та додаткових відсотків на підставі п. 5.5., 6.5., 6.2. Договору. Про такі обставини позивач не повідомив суд, а ОСОБА_4 через свою правову необізнаність про них не зазначала в суді під час розгляду справи. Справа була розглянута за відсутності апелянта.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з підстав, визначених п. 3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України - невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 січня 2008 року між КС «Полтава і полтавці» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 16, відповідно до якого боржнику надано кредитні кошти в розмірі 14000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 0,15% щоденно строком на 24 місяці з кінцевим терміном повернення 15.01.2010 року. Черговість погашення кредиту визначена в графіку платежів, які є складовою частиною кредитного договору (а.с.7-8).

В рахунок забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань, між КС «Полтава і полтавці» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 33 від 15 січня 2008 року(а.с.9). Також укладено договір поруки № 34 від 15 січня 2008 року з ОСОБА_5 (а.с.10). Договорами поруки визначено солідарну відповідальність поручителів та боржника.

При цьому в п.4.1. договору поруки, укладеного як з ОСОБА_2, так і з ОСОБА_5 визначено, що строк дії договору втрачає свою дію з моменту припинення забезпеченого ним зобов'язання. При цьому, сторони констатують, що строк припинення договору не вказується ними конкретно, так як він визначається моментом повного погашення заборгованості боржником по кредитному договору.

Внаслідок неналежного виконання зобов'язань боржником, кредитною спілкою направлялися як боржнику (а.с.14), так і поручителям (а.с.15,16) повідомлення про наявність поточної заборгованості з вимогою її погашення в строк до 01.12.2008 року (боржнику), а до 06.12.2008 року (поручителям).

Оскільки умови кредитного договору не виконані в повному обсязі, то загальний розмір заборгованості становить 37859,11 грн., яка складається з: заборгованості за основною сумою кредиту в сумі 12523,67 грн. та відсотків за користування кредитом в сумі 35335,44 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів. Розрахунок заборгованості проведений позивачем та міститься в матеріалах справи на а.с.6.

Окрім того, в підтвердження доводів апеляційної скарги, представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надано апеляційному суду направлене Кредитною спілкою боржнику ОСОБА_4 повідомлення № 500 від 03.12.2008 року про розірвання в односторонньому порядку кредитного договору з вимогою про дострокове погашення заборгованості в повному обсязі з врахуванням додаткових відсотків відповідно до п. 5.5., 6.5. 6.2. Кредитного договору в строк до 06.12.2008 року (а.с.74).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами.

Однак з такими висновками місцевого суду колегія суддів в повній мірі не погоджується, виходячи з наступного.

Колегія суддів звертає увагу на те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо скасування рішення суду першої інстанції у повному обсязі, у тому числі і щодо задоволених позовних вимог відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5, є безпідставними, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не уповноважували ОСОБА_2 на оскарження рішення суду першої інстанції від їх імені, при цьому ці особи самостійно не оскаржують його в апеляційному порядку, а тому рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не переглядається.

В частині доводів апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин по справі та невідповідність висновків суду обставинам справи при задоволенні вимог до поручителя ОСОБА_2, колегія суддів вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку фактичним обставинам по справі з врахуванням норм матеріального права та правових позицій, висловлених Верховним Судом України у справах з аналогічних правовідносин, вважає, що позовні вимоги Кредитної спілки до поручителя ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.1.) про його дію до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строком повного погашення кредиту є 15 січня 2010 року (пункт 1.2. Кредитного договору).

Відповідно до п. 6.5. Кредитного договору кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадку невиконання позичальником умов договору. В свою чергу позичальник згідно п. 5.5. зобов'язаний достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що визначені кредитним договором, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору. Кошти мають бути повернуті протягом 10 днів з моменту надіслання кредитором на адресу позичальника відповідного листа-повідомлення.

Із встановлених апеляційним судом фактичних обставин вбачається, що Кредитною спілкою боржнику ОСОБА_4 було направлено повідомлення № 500 від 03.12.2008 року про розірвання в односторонньому порядку кредитного договору з вимогою про дострокове погашення заборгованості в повному обсязі з врахуванням додаткових відсотків відповідно до п. 5.5., 6.5. 6.2. Кредитного договору в строк до 06.12.2008 року (а.с.74). При цьому, кінцевий строк дострокового повернення визначений самим кредитором та становить до 06.12.2008 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у позивача виникло право пред'явити позовні вимоги до поручителя протягом шести місяців, починаючи з 07 грудня 2008 року.

З позовом до боржника і поручителів кредитна спілка звернулася до суду лише 19 травня 2010 року.

У разі якщо кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання, направивши боржнику вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та інших платежів, при цьому договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, для пред'явлення вимоги поручителю (шляхом пред'явлення позову до суду) обчислюється від дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного кінцевим строком у вимозі кредитора до боржника. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Одночасне направлення боржнику та поручителю вимоги про дострокове повернення кредиту у зв'язку з наявністю заборгованості не є вимогою кредитора до поручителя в сенсі частини четвертої статті 559 ЦК України.

Саме такі правові позиції висловлені в постановах Верховного Суду України від 29.01.2014 року у справі за № 6-155цс13, від 10.09.2014р. № 6-28цс14, від 17.09.2014р. № 6-53цс14, від 17.09.2014р. № 6-125цс14, від 24.09.2014р. №6-106цс14, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

Оскільки шестимісячний строк, встановлений у ч. 4 ст. 559 ЦК України не є строком позовної давності, то для застосування судом наслідків його пропуску, чинне законодавство не вимагає обов'язкового звернення поручителя з таким клопотанням.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом, кредитор, відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання і зобов'язаний був пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців.

Звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог до поручителя ОСОБА_2 з постановленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Судові витрати, понесені відповідачем за подачу апеляційної скарги, підлягають стягненню на її користь з позивача у відповідності до ст. 88 ЦПК України, оскільки доводи апеляційної скарги щодо безпідставності задоволення судом першої інстанції позовних вимог до неї підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 309 ч.1 п. 3, 4, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 липня 2010 рокув частині задоволення позовних вимог Кредитної спілки «Полтава і полтавці» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором- скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Кредитної спілки «Полтава і полтавці» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором- відмовити в зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Кредитної спілки «Полтава і полтавці» на користь ОСОБА_2 658,46 грн. (шістсот п'ятдесят вісім гривень 46 копійок) в рахунок відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) Ю.В.Дряница

Судді: (підпис) Т.О.Кривчун

(підпис) О.В.Чумак

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Ю.В.Дряниця