Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2017 Справа №607/13483/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

Головуючого Братасюка В.М.

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2

секретаря судового засідання Костиник О.П.

за участю прокурора Воловник М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за заявою представника - лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник лікар-психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні звернувся до суду з заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку - госпіталізацію ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Тернопільської обласної комунальної клінічно психоневрологічної лікарні для стаціонарного лікування .

В обґрунтування заяви посилається на ту обставину, що є підстави для обґрунтованого припущення про наявність у ОСОБА_3 тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

У судовому засіданні представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні лікар-психіатр ОСОБА_4 заяву підтримала і пояснила, що громадянин ОСОБА_3 страждає тяжким психічним розладом, що зумовлює його безпорадність та неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби, тому потребує стаціонарного обстеження та лікування, без його усвідомленої згоди. Просить заяву задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заяву про госпіталізацію громадянина ОСОБА_3 у примусовому порядку в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню (далі ТОККПНЛ) без його згоди підтримав, вважає, що з метою захисту інтересів останнього доцільно надати йому психіатричну допомогу в примусовому порядку.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява лікаря-психіатра підлягає до задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні зясовано, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, поступив на стаціонарне обстеження та лікування в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню 31.10.2017 року о 08.40годині по направленню амбулаторно-поліклінічного відділення ТОККПНЛ, в супроводі сестри з діагнозом: помірна розумова відсталість, синдром емоційно-вольової нестійкості.

ОСОБА_3 був оглянутий лікарем-психіатром ОСОБА_4, який після огляду зробив висновок про необхідність його госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у звязку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу.

ОСОБА_3В був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні. Згідно висновку комісії лікарів психіатрів, ОСОБА_3, у відповідності до ст.14 Закону України Про психіатричну допомогу, потребує стаціонарного обстеження та лікування без його усвідомленої згоди, у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, внаслідок якого пацієнт не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

У зазначеному вище висновку комісії лікарів психіатрів описано, що ОСОБА_3 поставлено діагноз: Помірна розумова відсталість, синдром емоційно-вольової нестійкості. Даним захворюванням страждає від народження. Вагітність у матері протікала з ускладненнями, при пологах отримав пологову травму. З раннього віку виражено відставав у фізичному і психічному розвитку від ровесників, пізніше почав ходити, говорити. В школу пішов вчасно, в 7 років, але шкільну програму не засвоював. Тричі дублював 4-й клас, ще кілька місяців провчився в допоміжній школі. В подальшому, з приводу відмови матері від навчання сина в допоміжній школі виховувався батьками вдома. В армії не служив, ніде не працював і не працює на даний час. З приводу даного захворювання неодноразово лікувався в умовах ТОККПНЛ. Являється інвалідом 2 групи по даному захворюванню довічно. Остання виписка в 2015 році. Поступив повторно на стаціонарне обстеження та лікування у зв'язку із погіршенням психічного стану - став надміру подразливим, збудливим, дратівливим, конфліктував з матір'ю, сестрою, вночі "бачив ніби якесь мерехтіння перед очима, якісь образи", з приводу чого мав страх, тривогу, втратив сон.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити

Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Таким чином суд вважає, що госпіталізація ОСОБА_3 1976р.н.,без його згоди, до психіатричного закладу є доцільною та відповідає його інтересам, а тому заяву представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212 - 215, 218, 223, 279, 282, 294, 296 ЦПК України, Законом України "Про психіатричну допомогу", суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Надати психіатричну допомогу в примусовому порядку шляхом госпіталізації ОСОБА_3, 1976р.н., жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 до Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні для стаціонарного лікування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддя Братасюк В.М.

Присяжні ОСОБА_1

ОСОБА_2