Справа № 638/6942/17
Провадження № 2/638/3356/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне)

22 листопада 2017 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Штих Т.В.,

секретаря Тарасової О.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Відкритого акціонерного товариства « Харківшляхбуд» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ВІДКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТВАРИСТВО «ХАРКІВШЛЯХБУД» в собі Ліквідатора Товариства арбітражного керуючого ОСОБА_2 звернулось 04.05.2017 року до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовною заявою до громадянки ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: кімнатою 27 в гуртожитку, розташованому за адресою: вул.. Цілиноградська, буд. 22/39 в м. Харкові. В своїй заяві Позивач просить суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою 27 в гуртожитку, розташованому за адресою: вул.. Цілиноградська, буд. 22/39 в м. Харкові; зобов`язати ОСОБА_4 звільнити приміщення 27 в гуртожитку, розташованому за адресою: вул. Цілиноградська, буд. 22/39 в м. Харкові від наявних речей та передати його адміністрації в належному технічному і санітарному стані; стягнути зі ОСОБА_1 плату за комунальні послуги в розмірі 1621, 94 грн.

Від 21.08.2017 року Позивачем було подано до Дзержинського районного суду клопотання (вих.№174) про уточнення позовних вимог , а саме, Позивач просить суд 1) Визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою 27 в гуртожитку, розташованому за адресою: вул. Цілиноградська, буд. 22/39, м. Харків та припинити в примусовому порядку правовідносини найму житлового приміщення між ВАТ «ХАРКІВШЛЯХБУД» та ОСОБА_1 та будь-які інші правовідносини, що від них походять; 2) усунути наявні перешкоди ВАТ «ХАРКІВШЛЯХБУД» щодо розпорядження приміщенням, а саме кімнатою 27 в гуртожитку, розташованому за адресою: вул. Цілиноградська, буд. 22/39, м. Харків шляхом виселення ОСОБА_1 з займаного нею приміщення та звільнення ОСОБА_1 зазначеного приміщення від наявних там її речей та передати його адміністрації в належному технічному і санітарному стані; 3) стягнути з Позивачки кошт в розмірі 5 640,28 грн.(що складається з 580,28 грн. заборгованість Позивачки за сплату комунальних послуг та 4800,00 грн. за подання позовної заяви). На підтвердження наявності заборгованості Позивачем було надано суду відповідні документи.

В судовому засіданні представник Позивача позов підтримала. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. причину неприбуття свого представника суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до матеріалів встановлено, що 01 квітня 2014 року міх ВАТ ХАРКІВШЛЯХБУД в особі арбітражного керуючого, ліквідатора підприємства ОСОБА_5 з одного боку та ОСОБА_1 було укладено Договір найму житлового приміщення у гуртожитку №19, відповідно до якого ВАТ ХАРКІВШЛЯХБУД надає у користування ОСОБА_1 кімнату №27 у гуртожитку, розташованому за адресою: вул. Цілиноградська, буд. 22/39, що знаходиться на балансі підприємства.

Від 02 грудня 2016 року було видано Наказ Про проведення перевірки наявності та схоронності майна на ВАТ ХАРКІВШЛЯХБУД №1. На підставі зазначеного Наказу 02 грудня 2016 року у складі комісії: ОСОБА_2, ОСОБА_6І та ОСОБА_7 було проведено перевірку наявності, стану, придатності до використання майна ВАТ ХАРКІВШЛЯХБУД, а саме житлових та нежитлових приміщень гуртожитку, розташованого за адресою: вул. Цілиноградська, буд.22/39. В ході проведення перевірки було зафіксовано відсутність мешканців кімнати 27 гуртожитку, в якій повинна проживати Відповідачка. Позивач пояснив, що після кількох безрезультатних спроб комісії потрапити до кімнати в гуртожитку з метою проведення перевірки, член комісії ОСОБА_6, яка раніше була комендантом гуртожитку, а на сьогоднішній день допомагає адміністрації підприємства здійснювати догляд за гуртожитком та проживає в ньому, повідомила, що мешканка кімнати ОСОБА_1 не проживає в ньому близько двох років, плату за житло не вносить та не повідомила адміністрацію про виселення із гуртожитку відповідно до умов договору. На підставі вищенаведеного, комісією було складено акт про проведення перевірки кімнати гуртожитку, де було зафіксовано відсутність відповідачки та відомості надані членом комісії ОСОБА_6

Відповідно до наданих Позивачем копій актів приймання передачі та рахунків на оплату житлово-комунальних послуг, відомостей про нарахування для повернення витрат, Позивачем було сплачено рахунки за житлово-комунальні послуги, які надавались гуртожитку в повному обсязі.

Згідно з наданою Позивачем копією Картки рахунку №377, заборгованість Відповідачки за сплату житлово-комунальних послуг складає 480 грн. 28 копійок.

Таким чином, Суд доходить висновку, що заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг Відповідачки мала місце в розмірі 480,28 грн.

Крім того, судом встановлено, що підставою для проживання в зазначеній кімнаті гуртожитку Відповідачки є укладений між Позивачем та Відповідачкою договір оренди житлового приміщення від 01 квітня 2017 року.

Враховуючи той факт, що будівля гуртожитку не належить Позивачу на праві приватної власності, а він є лише його балансоутримувачем, правовідносини щодо оренди кімнати між Позивачем та Відповідачкою врегульовуються нормами Житлового кодексу Української РСР.

Згідно зі статтею 71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Сам факт відсутності відповідачки під час проведення перевірки та інформація надана колишнім комендантом гуртожитку щодо не проживання Відповідачки в гуртожитку протягом близько двох років, а також несплата комунальних послуг свідчить про те, що відповідачка фактично втратила стійкий звязок з зазначеним житлом.

Відповідно до ч.1 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України» (Заява № 15729/07) від 05 липня 2012 року зазначено, що питання про те, чи є конкретне приміщення «житлом», яке захищається пунктом 1 статті 8 Конвенції, залежатиме від фактичних обставин, а саме - існування достатнього та тривалого зв'язку з певним місцем (аналогічні положення передбачені в рішення від 25 вересня 1996 року у справі «Баклі проти Сполученого Королівства», та рішення у справі «Прокопович проти Росії»). Суд також повторює, що стаття 8 Конвенції лише захищає право особи на повагу до її існуючого житла.

Відповідно до положень ч.1 статті 68 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Судом встановлено, що відповідно до п.2.3.1. Договору оренди кімнати в гуртожитку, укладеного між Позивачем та Відповідачкою, Наймодавець має право вимагати від Наймача своєчасно вносити плату за житло та вживати заходів до усунення недоліків, які пов'язані з наданням житлово-комунальних послуг і виникли з вини Наймача, дотримуватись правил і вимог інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до цього Договору оренди, Відповідачка як наймач житлового приміщення зобов'язаний використовувати житлове приміщення за призначенням, забезпечувати належне утримання житлового приміщення та вносити щомісячну плату за житло, у разі вселення із житлового приміщення, передати його адміністрації в належному технічному і санітарному стані (передбачено пунктами 2.2.1, 2.2.2, 2.2.8, 2.2.11зазначеного Договору).

Позивач наголошував на тому, що факт відсутності Відповідачки в день проведення перевірки схоронності майна гуртожитку свідчить про невиконання нею обовязку щодо забезпечення належного утримання житлового приміщення, а отже свідчить про явно виражену незацікавленість в проживанні в зазначеній кімнаті гуртожитку.

Встановлений судом факт відсутності Відповідачки в кімнаті гуртожитку, факт несплати нею житлово-комунальних послуг а явна незацікавленість в збереженні майна гуртожитку в належному стані свідчить про те, що відповідачка не має стійкого звязку з житлом, а отже таке житло не може бути визнано існуючим.

Згідно зі статтею 71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ч.1 статті 109 Житлового кодексу Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовної заяви ВАТ «ХАРКІВШЛЯХБУД» в повному обсязі.

Керуючись ст. 10, 11, 212-215 ЦПК України, ст. 68,71,109 Житлового кодексу УРСР,

ВИРІШИВ:

Визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою 27 в гуртожитку, розташованому за адресою: вул. Цілиноградська, буд. 22/39, м. Харків, припинивши правовідносини найму житлового приміщення між ВАТ «ХАРКІВШЛЯХБУД» та ОСОБА_1 та будь-які інші правовідносини, що від них походять.

Виселити ОСОБА_1 з займаного нею приміщення (кімнати№ 27 в гуртожитку, розташованому за адресою: вул. Цілиноградська, буд. 22/39, м. Харків) та звільнити ОСОБА_1 зазначеного приміщення від наявних там її речей.

Стягнути зі ОСОБА_1 плату за комунальні послуги в розмірі 480 (чотирьохста вісімдесяти) гривень 28 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_1 судові витрати ВАТ ХАРКІВШЛЯХБУД у сумі 4 800 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги позивачем та письмової заяви про перегляд заочного рішення відповідачем.

Суддя Штих Т.В.