Справа № 473/618/17
РІШЕННЯ

іменем України

"17" березня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання - Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради про визнання недійсним Державного акту про право приватної власності на землю

В С Т А Н О В И В:

2 березня 2017 року представник позивача ОСОБА_1, за яким на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду від 19.10.2016року визнано права та обовязки забудовника житлового будинку №220а по вулиці Соборності (Леніна) у м. Вознесенську, ОСОБА_2 - звернувся до суду з позовом до відповідача - Вознесенської міської ради - про визнання недійсним Державного акту про право приватної власності на землю (серія І-МК №046248) виданого відповідачем 14.07.2002 року на підставі рішення Вознесенської міської ради №19 від 19.04.2002 року.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначав, що вказаним рішенням відповідач передав у тимчасове дострокове користування на правах оренди строком на 5 років колишньому власнику комплексу недобудованих будівель, які будуть реконструйовані під житловий будинок і які розташовані за адресою: м.Вознесенськ, вул. Соборності (Леніна), 220-а ОСОБА_3 земельну ділянку площею - 0,1714 га ( 1714кв.м) для обслуговування нерухомого майна за рахунок земель ТОВ «Спеццентр-Юг», при цьому в Державному акті на право приватної власності на землю в плані зовнішніх меж земельної ділянки дана площа земельної ділянки вказана 1714кв.м., а зазначено в самому акті, що передається у власність 0,0714 га. без зазначення назви органу місцевого самоврядування, який прийняв рішення.

Посилаючись на вказане та на те, що норми Земельного Кодексу України, Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю, затвердженої наказом Держкомітету України по земельним ресурсам 15.04.1993 року, діючої на час видачі вказаного Державного акту не передбачали передачі земельних ділянок без виготовлення технічної документації для їх видачі, представник позивача просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника та про відсутність заперечень проти позову.

Третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_4 - в судове засідання не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про визнання позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно статті 6 ЗК України в редакції, що діяла на час виниклих правовідносин, передача земельних ділянок, що перебували у державній власності, у приватну власність громадянам України провадилася місцевими радами відповідно до їх компетенції.

Відповідач рішенням №19 від 19.04.2002 року передав ОСОБА_3 у тимчасове дострокове користування на правах оренди строком на 5 років, як власнику комплексу недобудованих будівель, які будуть реконструйовані під житловий будинок, земельну ділянку площею - 0,1714 га ( 1714кв.м) для обслуговування цього нерухомого майна за рахунок земель ТОВ «Спеццентр-Юг».

Згідно вказаного рішення ОСОБА_3 отримав Державний акт про право приватної власності на землю (серія І-МК №046248), де було зазначено про передачу йому у приватну власність земельну ділянку площею 0,0714 га, а в плані зовнішніх меж земельної ділянки площа земельної ділянки вказана 1714 кв.м., яка розташована за адресою: м.Вознесенськ вул. Соборності (Леніна), 220-а і призначена для обслуговування житлового будинку. У даному Державному акті не було зазначено назви органу місцевого самоврядування на підставі якого правовстановлюючий документ був виданий.

Тобто, встановлено, що є розбіжності в площі земельної ділянки, зазначеної в самому Державному акті, яка передається у власність, тоді як рішенням відповідача була передача земельної ділянки у користування, на час видачі Державного акту нерухоме майно, що перебувало у власності ОСОБА_3, не набуло статусу житлового будинку, це був комплекс недобудованих будівель.

18.07.2013 року ОСОБА_3 помер.

На підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду від 19.10.2016року визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_4 права та обовязки забудовника житлового будинку №220а по вулиці Соборності (Леніна) у м. Вознесенську.

Відповідач видавши Державний акт на право приватної власності на землю створив перешкоди в реалізації спадкоємцям на право розпорядження вказаною земельною ділянкою.

Відповідачем не спростовано твердження представника позивача про відсутність технічної документації, що передує процедурі видачі Державного акту на право приватної власності на землю.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Державний акт на право приватної власності на землю виданий ОСОБА_3 з порушенням визначеного законодавцем порядку отримання даного правовстановлюючого документу і про вірність обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом визнання його недійсним.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати недійсним Державний акт про право приватної власності на землю (серія І-МК №046248) виданий Вознесенською міською радою 14.07.2002 року на підставі рішення Вознесенської міської ради №19 від 19.04.2002 року про передачу ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 0,0714 га розташованої за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вул. Соборності (Леніна), 220-а для обслуговування житлового будинку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Є.Старжинська