Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України/

28 березня 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пісчанської Т.М.

розглянувши у судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1А про стягнення в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 20 липня 2014 року о 00 год. 15 хв. на перехресті нерівнозначних доріг вул. Гоголя та вул. Чернишевського у м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Опель Комбо», номерний знак НОМЕР_1, який знаходився під керуванням ОСОБА_1, та «Тойота Камрі», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження. На момент ДТП між потерпілим та позивачем був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до якого був застрахований транспортний засіб «Тойота Камрі», номерний знак НОМЕР_2. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, та на підстав страхового акта останньому було сплачено 93 934, 23 грн. суму страхового відшкодування. 03 березня 2015 року відповідачу направлено претензію з вимогою сплатити суму страхового відшкодування, на що відповіді позивач не отримав. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 93 934, 23 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації відповідача, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі , чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що 20 липня 2014 року приблизно о 00-50 ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Опель Комбо» АЕ 4314 ВХ, на перехресті нерівнозначних доріг вул. Гоголя та вул. Чернишевського у м. Дніпропетровську, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортного засобу, який рухався по головній, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Тойота Камрі» АЕ 0044 НС, під керуванням водія ОСОБА_2

Вина ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2014 року /а.с. 11/.

Згідно Договору № ТП269060Га/13дп від 14 жовтня 2013 року добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» автомобіль «Тойота Камри» номерний знак НОМЕР_2 застрахований в ПрАТ «СК «АХА Страхування» /а.с.5-9/.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота Камри», державний номер НОМЕР_2, відповідно до звіту № ZA280714 від 28 липня 2014 року складає 272 109, 69 грн. /а.с. 23-24/.

21 липня 2014 року ОСОБА_2 повідомив позивача про настання події, що має ознаки страхового випадку, а також надав заяву про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу /а.с.12-13/.

15 серпня 2014 року страховиком з урахуванням наданих документів складено страховий акт № 1.002.14.04219/VESKO023777 щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 93 934, 23 грн. /а.с.33-34/, та 18 серпня 2014 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» здійснило виплату, що підтверджується платіжним дорученням № 125 671 від 18 серпня 2014 року /а.с.35/.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом є Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

Відповідно до ст.1.6. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст.38 п.2 ч.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Згідно з п. 9.1 ст. 9 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування в межах страхової суми.

В звязку з виплатою страхового відшкодування до позивача в порядку ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 933, 1191 ЦК України в межах фактично понесених витрат перейшло право вимоги до відповідача, а в останнього виникло зобовязання виплатити відповідну суму на користь позивача.

Враховуючи викладене суд вважає вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 93 934, 23 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору на суму 1 409, 01 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-2015, 218, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 93 394, 23 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» судовий збір в розмірі 1 409, 01 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.О. Демидова