Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1839/17
Провадження № 2/433/967/17
Троїцький районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Певної О.С.,
при секретарі судового засідання Нехаєві В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області, Тимоніська сільська рада Троїцького району Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
До Троїцького районного суду Луганської області звернувся позивач ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області, Тимоніська сільська рада Троїцького району Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що йому на підставі права власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в с. Тимонове Троїцького району луганської області, вул. Молодіжна, б.№ 9. На даний час у вказаному домоволодінні зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Відповідачі більше року в даному домоволодінні не проживають. Добровільно знятися з місця реєстрації відмовляються. Вказані обставини перешкоджають йому у використанні його житлового будинку та оформленні субсидії. На підставі викладеного просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком.
Позивач в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином шляхом опублікування оголошення про виклик відповідачів в засобах масової інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно копії рішення Троїцького районного суду Луганської області від 12.12.2016, за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в с. Тимонове Троїцького району луганської області, вул. Молодіжна, б.№ 9 (а.с. 6).
Право власності ОСОБА_1 на вказане домоволодіння також підтверджується копією Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 79396756 від 02.02.2017 (а.с. 7).
Згідно довідок, наданих виконавчим комітетом Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області від 23.10.2017, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4, зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 луганської області, вул. Молодіжна, б.№ 9, але фактично не мешкають у вказаному домоволодінні з 2015 року (а.с. 8, 9, 10).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та встановлюючи наявність порушеного права позивача з боку відповідачів, суд зазначає наступне.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Конституцією України(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 33, 34, 36 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Відповідно до ст. 55 Конституції України та положень ст. ст. 3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Основні права та свободи людини, серед яких право на недоторканність житла, закріплені та гарантуються не лише в національному законодавстві держав, а й на міжнародному рівні. Однією з основних міжнародних гарантій цих прав є Конвенція про захист прав та основоположних свобод людини, у ст.8 якої передбачається просторовий аспект права на приватне життя право на повагу до житла. У ч.1 цієї статті зазначається, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Враховуючи викладене вище, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, вимоги позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, також беручи до уваги відсутність відповідачів в спірному будинку понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вбачає достатньо підстав для задоволення позову.
Суд вважає за необхідне також зазначити, що наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, є підставою для подальшого зняття особи з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір. Проте, оскільки позивач не наполягає на стягненні з відповідачів понесених ним судових витрат при зверненні з позовом до суду, суд не вбачає підстав для його стягнення з відповідачів.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 208, 209, 212-215, 294, 296 ЦПК України, ст.ст.319,321,321,391,405 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області, Тимоніська сільська рада Троїцького району Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4такими, що втратили право користування житловим будинком, який розташований за адресою: Луганська область, Троїцький район, с. Тимонове, вул. Молодіжна, буд. № 9.
Встановити, згідно ст. 217 ЦПК України, порядок виконання рішення суду, вказавши реєстраційному органу на те, що дане рішення є підставою для зняття відповідним реєстраційним органом ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з реєстрації за місцем мешкання за адресою: Луганська область, Троїцький район, с. Тимонове, вул. Молодіжна, буд. № 9.
Заочне рішення може бути переглянуте Троїцьким районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку він може подати до Троїцького районного суду Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку: подати апеляційну скаргу про апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Луганської області через Троїцький районний суд Луганської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви відповідачем про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги позивачем.

Суддя О.С. Певна

4

Певна

21.11.17