Справа № 525/845/17
Провадження №2/525/334/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.11.2017 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві.
Позивач зазначає, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.
В судове засідання 20.11.2017 року представник позивача ПАТ «Приватбанк» Сафір Ф.О. не з'явився, він належним чином сповіщений про день і час розгляду справи (а.с.65), раніше подав клопотання про підтримання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи на підставі письмових доказів, вказав, що не заперечує проти винесення заочного рішення судом (про це вказано в п.3 прохальної частини позовної заяви) (а.с.3).
З повідомлення виконавчого комітету Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 20.09.2017 року №275/02-22 вбачається, що відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.43).
З поштового повідомлення вбачається, що відповідач ОСОБА_1 за місцем своєї реєстрації 10.10.2017 року отримав судову повістку на розгляд справи 03.11.2017 року та копію ухвали суду про проведення попереднього судового засідання, однак в подальшому, відповідач не отримав судову повістку на судове засідання 20.11.2017 року, з поштового повідомлень вбачається, що даний відповідач відмовився від отримання судової повістки (а.с.66), однак, в силу ч.8 ст.74 ЦПК України він вважається таким, що належним чином сповіщений про день і час розгляду справи, оскільки в силу цих положень ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну відмітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.
Згідно ч.8 ст.74 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну відмітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.
Судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_1 направлялась копія позовної заяви з доданими до неї документами та судові повістки про виклик даного відповідача до суду, однак, з поштових повідомлень вбачається, що відповідач ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання в АДРЕСА_1 10.10.2017 року отримав судову повістку на розгляд справи 03.11.2017 року та копію ухвали суду про проведення попереднього судового засідання (а.с.60), однак в подальшому, відповідач відмовився від отримання судової повістки та іншої кореспонденції суду - на судове засідання, яке призначено на 20.11.2017 року (а.с.66).
Так, в судове засідання 03.11.2017 року відповідач ОСОБА_1 не з'явився, з поштової кореспонденції вбачається, що даний відповідач за зареєстрованим місцем свого проживання АДРЕСА_1 10.10.2017 року отримав судову повістку, при цьому, причин неявку суду не повідомив (а.с.60); 20.11.2017 року відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи відповідач у встановленому законом порядку повідомлявся рекомендованим листом з повідомлення за зареєстрованим місцем свого проживання, з поштової кореспонденції вбачається, що відповідач та члени сім'ї відповідача ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем його проживання АДРЕСА_1 відмовилися від отримання судової повістки (мається відмітка вузла поштового зв'язку - «Відмова від одержання» (а.с.66).
Отже, в силу положень ч.8 ст.74 ЦПК України відповідач ОСОБА_1 вважається таким, що належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, тому є підстави для вирішення питання про можливість постановлення у справі заочного рішення, виходячи з положень ч.4 ст.169 ЦПК України.
За нормою ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно ухвали суду від 20.11.2017 року суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної цивільної справи в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України.
Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, при цьому керуючись положеннями ст.197 ЦПК України та Рішенням Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).
Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.11 ЦПК України (принцип диспозитивності цивільного судочинства), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.57 ЦПК).
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).
Пунктами Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (умови укладеного кредитного договору №б/н від 20.05.2016 року) встановлено порядок здійснення розрахунків за кредитом та відповідальність сторін, зокрема, відповідача за несвоєчасне погашення кредитних платежів за даним кредитним договором; також, встановлено право банку здійснювати нарахування процентів за користування кредитом, комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с.а.с.7-30).
З матеріалів справи вбачається, що при укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України (договір приєднання).
Згідно п.1.1.2.5 Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с.а.с.7-30).
Відповідно до п.1.1.2.6 Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороду банку (а.с.а.с.7-30).
Також, згідно п.1.1.3.2.11 Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якій іншій заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи на невиконані зобов'язання перед банком (а.с.а.с.7-30).
Відповідно до положень ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу.
Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України).
У ст.599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведенням належним чином.
У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України та ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - (ст.610 ЦК України).
У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Договір є обов'язковим для виконання (ст.629 ЦК України).
Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості відповідача ОСОБА_1 по кредитному договору (станом на 18.07.2017 року), оскільки вона узгоджується з наявним кредитним договором (умовами і правилами надання банківських послуг), матеріалами справи в їх сукупності і їм не суперечить. Заперечень щодо заявленого позову та розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_1 суду не подавав.
Суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 не виконує умов кредитного договору №б/н від 20.05.2016 року і добровільно не сплачує суму заборгованості по кредиту та відсотки за користування кредитом, тому у суду є підстави для стягнення боргу за кредитом з відповідача у примусовому порядку.
За загальним правилом ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Аналогічні положення вказані в п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами).
Враховуючи вищевикладене та те, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено 1600 грн. судового збору (а.с.1) і за наслідками розгляду справи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню, суд приходить до висновку, що судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 1600 грн. належить стягнути з відповідача по справі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526,610,611,629,1048-1050,1052,1054 ЦК України, умовами кредитного договору №б/н від 20.05.2016 року, умовами і правилами надання банківських послуг та правилами користування платіжною карткою, ст.ст.3,10,11,60,79,88,197,212-215,224,225 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуто судом за заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Суддя В.В. Хоролець