Справа № 1602/256/2012
Провадження №2-зз/525/3/17
У Х В А Л А

20 листопада 2017 року сел. ОСОБА_1

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення цивільного позову, що були вжиті згідно ухвали судді Великобагачанського районного суду Полтавської області Демянченка С.М. від 09.11.2009 року (справа №2-з-19/09) щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та заборону на виїзд за межі України до виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань перед ВАТ ВТБ Банк (як вказано в ухвалі судді Демянченка С.М. від 09.11.2009 року), -

в с т а н о в и в:

26.10.2017 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшла заява ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення цивільного позову, що були вжиті згідно ухвали судді Великобагачанського районного суду Полтавської області Демянченка С.М. від 09.11.2009 року щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та заборону на виїзд за межі України до виконання ним своїх зобовязань перед ВАТ ВТБ Банк (як буквально вказано в ухвалі судді Демянченка С.М. від 09.11.2009 року) (т.3 а.с.а.с.171-174).

Розгляд заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову призначено на 20.11.2017 року у звязку з перебуванням судді у відпустці (т.3 а.с.203).

Сторони у справі (ОСОБА_2 та правонаступник ВАТ ВТБ Банк ТОВ Фінансова компанія «Поліс») повідомлялися про день і час розгляду заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, що були вжиті згідно ухвали судді Великобагачанського районного суду Полтавської області Демянченка С.М. від 09.11.2009 року в цивільній справі №1602/256/2012, однак в судове засідання 20.11.2017 року не зявились, у заяві ОСОБА_2 просив розглядати заяву в його відсутність (т.3 а.с.174), неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову (т.3 а.с.205).

У звязку з неявкою сторін у справі, суд вирішив за можливе розглянути заяву про скасування заходів забезпечення позову у відсутність сторін у справі, на підставі наявних у справі матеріалів, враховуючи положення ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

У відповідності до вимог ч.5 ст.154 ЦПК України питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, з урахуванням того, що сторони у справі належним чином повідомленні про день і час судового засідання, в судове засідання 20.11.2017 року не зявилися, виходячи з положень ч.5 ст.154 ЦПК України неявка осіб, які беруть участь у справі не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Суд, розглянувши заяву ОСОБА_2 від 26.10.2017 року про скасування заходів забезпечення цивільного позову, що були вжиті згідно ухвали судді Великобагачанського районного суду Полтавської області Демянченка С.М. від 09.11.2009 року в частині тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та заборону на виїзд за межі України до виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань перед ВАТ ВТБ Банк (як буквально вказано в ухвалі судді Демянченка С.М. від 09.11.2009 року у справі №2-з-19/09), вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи №1602/256/2012, оглянувши та вивчивши матеріали справи №2-з-19/09 про розгляд заяви про забезпечення позову, в їх сукупності і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що в даний час є передбачені законом підстави для скасування заходів забезпечення позову, що були вжиті згідно ухвали судді Великобагачанського районного суду Полтавської області Демянченка С.М. від 09.11.2009 року по цивільній справі №1602/256/2012 щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та заборону на виїзд за межі України до виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань перед ВАТ ВТБ Банк, виходячи з таких правових підстав.

Згідно ч.3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядав справу.

Відповідно до ч.5 ст.154 ЦПК України, питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішення законної сили (ч.6 ст.154 ЦПК України).

Судом встановлено з досліджених матеріалів справи, що ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 09.11.2009 року (суддя Демянченко С.М.) з метою забезпечення позову ВАТ ВТБ Банк до ОСОБА_3 та до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору №22.60-13/08-СК від 19.02.2009 року у сумі 312530,32 грн. був накладений арешт на все майно (рухоме та нерухоме), в т.ч. грошові кошти, що знаходяться на рахунках у Банках та належать, зокрема, ОСОБА_2, на праві власності в межах заявленої суми позовних вимог у сумі 312 530,32 грн., а також було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та заборону на виїзд за межі України до виконання мною своїх зобовязань перед ВАТ ВТБ Банк (т.3 а.с.а.с.175-176; оглянуті витребувані з канцелярії суду матеріали №2-з-19/09 за заявою ВАТ ВТБ Банк про забезпечення позову). Тобто, як вбачається зі змісту даної ухвали, вона виносилися в порядку забезпечення позову, що був поданий ВАТ ВТБ до Великобагачанського районного суду.

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 13.05.2010 року (суддя Демянченко С.М.) в задоволенні позовних вимог ВАТ ВТБ Банк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору №22.60-13/08-СК від 19.02.2008 року у сумі 312 530,32 грн. було відмовлено та знято арешт, що був накладений на все майно (рухоме та нерухоме), в т.ч. грошові кошти, що знаходяться на рахунках у Банках та належать йому на праві власності в межах заявленої суми позовних вимог та знято тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та заборону на виїзд за межі України до виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань перед ВАТ ВТБ Банк згідно ухвали Великобагачанського районного суду Полтавської області від 09.11.2009 року (суддя Демянченко С.М.) (т.3 а.с.а.с.177-179).

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 27.07.2010 року рішення суду Великобагачанського районного суду Полтавської області від 13.05.2010 року скасовано частково (скасовано в частині зняття арешту, з усього майна (рухомого та нерухомого), в т.ч. грошових коштів, що знаходяться на рахунках у Банках та належать ОСОБА_2 на праві власності в межах заявленої суми позовних вимог та зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань перед ВАТ ВТБ Банк згідно ухвали Великобагачанського районного суду Полтавської області від 09.11.2009 року) (т.3 а.с.а.с.180-182).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.01.2012 року, рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 13.05.2010 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 27.07.2010 року скасовано і справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.3 а.с.а.с.183,184-186).

Після цього, після уточнення та зміни позовних вимог, рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 07.03.2013 року (суддя Хоролець В.В.) поновлено ОСОБА_4 пропущений з поважних причин строк на звернення до суду з позовом до ПАТ «ВТБ Банк» в особі відділення «Полтавська регіональна дирекція ПАТ «ВТБ Банк» про визнання недійсним договору іпотеки №22.60-13/08-ДІ від 18.02.2008 року, укладеного між ОСОБА_4 в особі її представника ОСОБА_2 та ВАТ «ВТБ Банк» та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ПАТ «ВТБ Банк» в особі відділення «Полтавська регіональна дирекція ПАТ «ВТБ Банк» про визнання договору іпотеки №22.60-13/08-ДІ від 18.02.2008 року недійсним та стягнення судових витрат відмовлено. Уточнені позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» в особі Відділення «Полтавська регіональна дирекція ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №22.60-13/08-ДІ від 18.02.2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим №1457, а саме: житловий будинок з господарською спорудою, що знаходиться за адресою селище ОСОБА_1 Багачка Полтавської області, вулиця 1-го Травня №3 та належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий №1064, зареєстрованого ПП МПТІЕ «Інвентаризатор» 09.08.2006 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер запису 1539, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №22.60-13/08-СК від 19.02.2008 року в сумі 554900 грн. 80 коп. та за Договором про відкриття кредитної лінії №22.61-13/08-КЛ від 19.02.2008 року в сумі 58603 грн.29 коп., які були укладені в рамках Генеральної угоди №13 від 18.02.2008 року, на загальну суму 613504 (шістсот тринадцять тисяч пятсот чотири) грн. 09 коп. шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною реалізації 130099,01 доларів США, що станом на 07.03.2013 року за курсом Національного Банку України становить 1039491,08 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 Іванівни, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої у встановленому порядку на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Відділення «Полтавська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» (36000, м. Полтава, вул. Жовтнева, 19, , МФО 321767, р/р 2179 в ПАТ «ВТБ Банк» м. Київ) судові витрати по справі судовий збір в розмірі 3219 (три тисячі двісті девятнадцять) грн. В задоволенні інших уточнених позовних вимог до ОСОБА_4 відмовлено.

Цим же рішенням суду, яке набрало законної сили 19.06.2013 року, в задоволенні уточнених позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Відділення «Полтавська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовлено (т.3 с.а.с.а.187-197).

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 16.06.2016 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником було задоволено та залучено до участі у справі правонаступника ПАТ «ВТБ Банк» ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» і замінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні з ПАТ «ВТБ Банк» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Поліс». Ухвала суду набрала законної сили 12.07.2016 року (т.3 с.а.с.а.198-201).

Як вбачається з вищевказаного судового рішення та досліджених матеріалів справи, при постановленні рішення у даній цивільній справі Великобагачанським районним судом Полтавської області, з урахуванням положень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», не вживалися заходи щодо скасування заходів забезпечення позову.

З досліджених матеріалів вищевказаної обєднаної цивільної справи вбачається, що дане рішення суду (від 07.03.2013 року) набрало законної сили.

З досліджених матеріалів справи також вбачається, що по давній справі, з огляду на наявні судові рішення, Великобагачанським районним судом Полтавської області були видані ряд виконавчих листів (т.3 а.с.а.с.92-113).

Як вбачається з доводів заяви ОСОБА_2 та прохальної частини його заяви, останній просить, у звязку з закінченням судового розгляду даної справи, скасувати заходи забезпечення цивільного позову, які були вжиті згідно ухвали Великобагачанського районного суду Полтавської області від 09.11.2009 року щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та заборону на виїзд за межі України до виконання ним, ОСОБА_2 своїх зобовязань перед ВАТ ВТБ Банк (як вказано в ухвалі судді Великобагачанського районного суду Демянченка С.М. від 09.11.2009 року) (т.3 а.с.а.с.171-174).

Згідно розяснень, що викладені в п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу; при цьому, із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутися особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору.

При розгляді заяви ОСОБА_2 від 26.10.2017 року про скасування заходів забезпечення позову та в межах розгляду цієї заяви, суд відмічає, що за своєю юридичною природою та суттю заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і застосовуються саме у випадку, коли невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також, в контексті розгляду заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та заборону на виїзд за межі України до виконання ним, ОСОБА_2 своїх зобовязань перед ВАТ ВТБ Банк та обґрунтувань, що викладені в його заяві, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У рішенні від 26.11.2009 року у справі «Gochev v. Bulgaria» Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти права на свободу пересування. Зокрема, він зазначив, що таке обмеження повинне відповідати відразу трьом критеріям: по-перше, ґрунтуватися на законі, по-друге, мати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до конвенції, по-третє, бути у справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто являтися пропорційним меті його застосування).

Закон України Про судоустрій і статус суддів визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави згідно з принципом верховенства права, закріпленим ст. 8 Конституції України.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 цього Закону судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом, і реалізується шляхом здійснення суддями правосуддя в рамках відповідних судових процедур та у межах наданих повноважень.

Стаття 7 цього Закону гарантує кожному захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обовязків цивільного характеру передбачено і п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України.

Повноваження судів першої та апеляційної інстанцій при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом України, у тому числі повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Перелік заходів забезпечення позову визначено в ст. 152 ЦПК України.

Серед видів такого забезпечення ст.152 ЦПК України не передбачає вжиття судом такого заоду забезпечення позову як тимчасове обмеження особи у виїзді за межі України.

Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Зазначені правовідносини регулюються ст.313 ЦК України, відповідно до частини першої якої «фізична особа має право на свободу пересування». Про це також йдеться і п ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також про зазначене право говорить ст.12 Міжнародного пакту про громадські та політичні права. Названі акти забороняють невиправдане обмеження особистого немайнового права, що забезпечує природне існування фізичної особи, якщо іншого не передбачено законом. Аналіз даних положень вказує на те, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом, який застосовується лише при наявності достатніх для цього підстав.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України.

Стаття 6 цього закону передбачає, що при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Як зазначив Верховний Суд України у своїй ухвалі від 01.06.2011 року, враховуючи, що в Цивільному процесуальному кодексі України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст. ст. 151-153 ЦПК України застосувати такий захід забезпечення позову як тимчасове обмеження у виїзді за межі України у звязку з порушенням у суді цивільної справи, слід дійти висновку про те, що суди застосували зазначений спосіб забезпечення позову з порушенням норм Цивільного процесуального кодексу України виходячи за межі своїх процесуальних повноважень. Тобто, як вказав Верховний Суд України, забезпечення позову у спосіб шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у звязку з порушенням у суді цивільної справи не ґрунтується на положенням ЦПК України.

Отже, виходячи з вищевикладених обставин та того, що при зверненні до суду (ще у 2009 році) з первинним позовом Великобагачанським районним судом було забезпечено позов не у спосіб, що передбачений ЦПК України шляхом встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та заборону на виїзд за межі України до виконання ОСОБА_2своїх зобовязань перед ВАТ ВТБ Банк, що не відповідає принципу забезпечення позову, як про це вказав Верховний Суд України у своїй ухвалі від 01.06.2011 року, з огляду також і на останнє наявне рішення суду від 07.03.2013 року, яке набрало законної сили, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки ОСОБА_4 і відносно ОСОБА_2 в задоволенні уточнених позовних вимог відмовлено, з метою недопущення продовження порушення прав громадянина ОСОБА_2 на вільний вибір місця проживання та пересування (яке обмежено ухвалою суду з 09.11.2009 року), в даний час відсутні підстави для продовження забезпечення позову у спосіб, який вказав суд у своїй ухвалі від 09.11.2009 року (суддя Демянченко С.М.) щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та заборону на виїзд за межі України до виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань перед ВАТ ВТБ Банк, тому саме ці вжиті заходи забезпечення позову згідно вказаної вище ухвали суду належить скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.33 Конституції України, ст.313 ЦК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», ст.ст.151-154,197,209,210,293,360-7 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

1. Скасувати заходи забезпечення цивільного позову, що були вжиті згідно ухвали судді Великобагачанського районного суду Полтавської області Демянченка С.М. від 09.11.2009 року (у справі №2-з-19/09 про забезпечення позову) щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та заборону на виїзд за межі України до виконання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 своїх зобовязань перед ВАТ ВТБ Банк.

2. Копію даної ухвали направити ОСОБА_2, правонаступнику ВАТ ВТБ Банк ТОВ Фінансова компанія «Поліс» (м. Київ, вул. Шовковична, 42-44, оф.13-В) та Адміністрації Державної прикордонної служби України (м. Київ, вул. Володимирська, 26).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В.Хоролець