Справа № 643/2360/16-ц
Провадження № 2/643/315/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2017 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді - Погасій О.Ф., за участю секретаря Бровкіної М.І.,

розглянувши в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, треті особи: Харківська міська рада, комунальне підприємство «Жилкомсервіс», Московський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

З позовною заявою до суду 01 березня 2016 року звернувся ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 та її неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, з 1973 року по квітень 1990 року він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, у квартирі, яку його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих від 04.06.1975 р. та ордеру № 308894. З 1990 року його місце реєстрації змінилось на адресу: АДРЕСА_2, проте фактично він проживав разом зі своїм батьком ОСОБА_4 за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, з 1973 р. по 1990 р. (до реєстрації шлюбу батька з іншою жінкою), та з 2002 року по день смерті батька - ІНФОРМАЦІЯ_4. Разом зі своїм батьком ОСОБА_4 він, позивач, вів спільне господарство, приймав участь в утриманні спірної квартири АДРЕСА_1, надавав грошові кошти на сплату комунальних послуг. ОСОБА_4 після розлучення з його, позивача, матір'ю ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6, від цього шлюбу в них ІНФОРМАЦІЯ_3. народилась дочка ОСОБА_2, яку з 06.07.1998 року зареєстровано у спірній квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 (після шлюбу ОСОБА_2.) народилась дочка ОСОБА_3, яку також було зареєстровано у спірній квартирі. Проте, з часу розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, з червня 2001 року по день смерті ОСОБА_4, ОСОБА_2 разом зі своєю дочкою ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживала, спільне господарство з батьком не вела, участі у витратах по сплаті за комунальні послуги не брала, не допомагала батькові під час його хвороби та не цікавилась станом його здоров'я. На теперішній час ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживають, а фактично проживають разом з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3. ОСОБА_2 та її неповнолітня дочка ОСОБА_3 тривалий час, а саме, з 2001 року, не проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, не беруть участі у витратах на сплату комунальних послуг, не ведуть з ним спільне господарство.

До початку судового розгляду 16.03.2017 року від представника відповідача ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ОСОБА_8, яка діє на підставі довіреності, надійшли письмові заперечення проти позову, в яких представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що предмет спору, а саме, право користування спірним житловим приміщенням відсутній, оскільки відповідач разом з неповнолітньою дочкою зняти з реєстраційного обліку з адреси спірного житлового приміщення.

Представник позивача ОСОБА_9, який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та розглядати справу без його участі та без участі позивача, про що виклав у письмовій заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_8 просила провести судове засідання без її участі та без участі відповідача, про що виклала у письмових запереченнях проти позову.

Треті особи в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі рішення № 78/35 виконкому Ленінської райради депутатів трудящих м. Харкова від 04.06.1975 року та ордеру від 30.05.1975 року ОСОБА_4 на склад сім'ї з трьох осіб - ОСОБА_4 (основний наймач), ОСОБА_5 (дружина) та ОСОБА_1 (син), надана квартира АДРЕСА_1.

Батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано 19.09.1979 року.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розірвано 21.06.2001 року.

ОСОБА_6 під час шлюбу та після його розірвання була зареєстрована та постійно мешкала (мешкає до цього часу) за адресою: АДРЕСА_3. А відповідач, на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 30.07.2004 року у справі №2-1080, мала право на вселення та проживання у спірній квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідача народилася донька ОСОБА_3, яку також було зареєстровано у спірній квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо у яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем та її представником не надані докази того, що відповідач разом зі своєю неповнолітньою дочкою зняти з реєстраційного обліку з адреси: АДРЕСА_1, а тому відсутній предмет спору, та матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.10.2016 року, яке набрало законної сили ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18.01.2017 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, задоволений; визнано за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, як члена сім'ї основного наймача ОСОБА_4.

Вищезазначеними рішеннями встановлено, що з дня розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 - матір'ю відповідача, а саме: з червня 2001 року, по день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2 разом із донькою ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживали, спільне господарство з наймачем ОСОБА_4 відповідач не вела. Факт постійного проживання відповідача та її доньки за адресою матері відповідача, а саме: АДРЕСА_3, судом встановлено на підставі заяв ОСОБА_2, що надавались нею до закладів шкільної освіти м. Харкова з 2011 по 2015 роки, довідки директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №41 Гонського Є.В. від 09.06.2016 №72/01-30 та листа головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня №24» Шарапанюк Л.М. При цьому, будь-яких доказів, на підтвердження того, що відповідач не проживає в спірній квартирі через поважні причини та звернення до наймодавця - Харківської міської ради із заявою про продовження їй терміну відсутності в квартирі у зв'язку з поважними причинами, ОСОБА_2 не надано. З приводу проживання позивача з 2002 року по 2015 рік у спірній квартирі відповідач не порушувала будь-які спори.

Відповідно до положень ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Факт не проживання відповідача та її неповнолітньої дочки у спірному житловому приміщенні понад шести місяців підтверджується обставинами, встановленими рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.10.2016 р., яке набрало законної сили.

Згідно ст. 7,11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. ст. 71, 72, 163 ЖК України; ст. ст. 319, 391 ЦК України, ст. ст. 7,11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.10, 11, 60, 74, 76, 79, 169, 197 ч.2, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та її неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ф. Погасій