Провадження № 2/520/9282/17
Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Маценко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування майном шляхом вселення -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, у яком посилаючись на те, що її колишній чоловік ОСОБА_2 перешкоджає їй та їх неповнолітньому сину ОСОБА_3, проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була придбана у період шлюбу, просить суд ліквідувати перешкоди у праві користування квартирою, вселити її та сина ОСОБА_3 у цю квартиру, а рішення суду допустити до негайного виконання.
В судовому засіданні позивач позов підтримала просила його задовольнити.
Відповідач до суду не явився, місця реєстрації в Одеській області не має, тому повідомлялася належним чином через засіб масової інформації про час та місце судового засідання, заяви про слухання справи у його відсутність до суду не надходило.
Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що з 22.12.2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу, 4.02.2009р. відповідачем придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 61,8 кв.м., житловою 36,8 кв.м., яка зареєстрована у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16.02.2009р. (а.с.15).
5.06.2009р. у сторін народився син ОСОБА_3.
27.01.2016р. рішенням Київського районного суду м.Одеси шлюбу між сторонами розірвано (а.с.7).
З вересня 2017р. відповідач перешкоджає користуватися вказаним житловим приміщенням (квартирою) позивачу та неповнолітньому сина ОСОБА_3, а саме: в квартиру їх не пускає, змінив замки, ключі від вхідних дверей квартири не надає, у звязку з чим позивач звертався до чергової частини Таїровського ВП Київського ВП в м.Одесі (а.с.10).
Суд вважає, що відносини між сторонами регулюються цивільним, житловим та сімейним законодавством.
Згідно зі ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).
Відповідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Таким чином, закон встановлює презумпцію права спільної сумісної власності майна, яке було придбане під час шлюбу. Лише для визнання права на майно, яке є особистою приватною власністю одного з подружжя, він має заявити про своє право відносно такого майна відповідно до ст. 57 СК України.
Статтею 29 ч.4 ЦК України передбачено, зокрема, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.
Згідно ст. 311 ЦК України, зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
В ст. 317 ЦК України закріплено, що власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
За таких обставин, позивач, як співвласник спірної квартири не може бути позбавлена права користування нею.
Судом встановлено, що право позивача та неповнолітнього сина ОСОБА_3 на користування спірною квартирою порушується, а тому підлягає захисту шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення, а саме - вселення їх в спірну квартиру.
Статтею 367 ЦПК України не передбачено негайного виконання рішення суду про вселення у квартиру, у тому у ця позовна вимога задоволенню не підлягає.
Судові витрати у сумі 640 грн., на підставі ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88,212-215, 224 ЦПК України суд, -
Позов задовольнити частково.
Вселити в квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_4 та її неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати 640 грн.
Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк - з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Бескровний Я. В.