БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/5718/16-ц
провадження № 2/361/374/17
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2017 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіОСОБА_1,
за участю секретаря ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 15 вересня 2015 року ним передано ОСОБА_4 у позику грошові кошти у розмірі 6500 (шість тисяч пятсот) доларів США, про що відповідач 15 вересня 2015 року власноручно написала розписку. Відповідно до умов розписки, відповідач зобовязалася повернути 05 жовтня 2015 року грошову позику, проте у більшому розмірі, а саме 7500 (сім тисяч пятсот) доларів США. Однак, до цього часу ОСОБА_4 грошову позику не повернула, тому позивач змушений звернутися із даним позовом, в якому просить стягнути із останньої на свою користь позику у розмірі 7500 дол. США, заборгованість по процентам у розмірі 1349,49 дол. США, три проценти річних від простроченої суми по розписці по тілу позики у розмірі 201,30 дол. США та три проценти річних від простроченої суми по розписці по процентах позики у розмірі 36,30 дол. США.

У ході розгляду справи представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 подав заяву про зміну предмету та/або підстав позову, відповідно до якої просив суд стягнути із відповідача на користь ОСОБА_3 еквівалент, що встановлений за курсом НБУ на день ухвалення рішення: 7500 дол. США сума позики, 1349,49 дол. США сума заборгованості по процентам, 201,30 дол. США три проценти річних від простроченої суми позики по розписці по тілу позики, та 36,3 дол. США три проценти річних від простроченої суми по розписці по процентах позики.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6 позовні вимоги визнав частково, а саме, не заперечував проти стягнення із відповідача на користь позивача суми позики, однак у меншому розмірі, а саме 6000,32 дол. США, посилаючись на те, що решта частина позики вже повернута позивачу.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно даних розписки від 15 вересня 2015 року ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_3 у позику грошові кошти у розмірі 6500 (шість тисяч пятсот) доларів США, та зобовязалася повернути останньому до 05 жовтня 2015 року грошові кошти у сумі 7500 (сім тисяч пятсот) доларів США.

З огляду на викладене, вбачається, що між позивачем та відповідачем укладено усний договір позики, підтвердженням якого є розписка від 15 вересня 2015 року.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлено термін виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі за № 6-79цс14, «ОСОБА_2 норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня.

У п. 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Матеріалами справи встановлено, що у визначений розпискою термін відповідач грошову позику ОСОБА_3 не повернула, тому останній звертався до ОСОБА_4 із письмовими вимогами про повернення грошових коштів. Однак, у матеріалах справи відсутні належні докази того, що ОСОБА_4 такі грошові кошти повернула позивачу.

Отже, виходячи з викладеного та норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача грошових коштів у розмірі 6500 доларів США, оскільки саме таку суму відповідач позичила у позивача. Зобовязання у розписці про повернення грошових коштів у розмірі 7500 доларів США, є таким, що суперечить нормам чинного законодавства, зокрема ст. 1046 ЦК України.

Таким чином, беручи до уваги, що на день постановлення рішення курс гривні до 100 доларів, встановлений Національним Банком України на 06.03.2017 року, становить 2711,9249 грн., тому розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача становить 176 280 (сто сімдесят шість тисяч двісті вісімдесят) грн.

За змістом ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вбачається зі змісту розписки сторонами не встановлювався розмір процентів від суми позики, тому відповідно до вимог вищевказаної статті позивач має право одержати від відповідача проценти за користування позикою.

З урахуванням суми позики 6500 доларів США та періоду заборгованості, який визначений позивачем з 06.10.2015 року по 09.09.2016 року, із ОСОБА_4 на користь позивача підлягають стягненню проценти у розмірі облікової ставки НБУ за користування позикою у розмірі 1206, 60 дол. США, що на час ухвалення рішення становить 32 723 (тридцять дві тисячі сімсот двадцять три) грн., та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України за вищевказаний період у розмірі 181 дол. США, що становить 4 908 (чотири тисячі девятсот вісім) грн.

Позовні вимоги щодо стягнення із відповідача 3 процентів річних від простроченої суми по розписці по процентах позики задоволенню не підлягають, так як такий розрахунок позивачем здійснений невірно, оскільки заборгованість за процентами станом на 09.09.2016 року становила 1206, 60 дол. США, а три проценти річних на цю суму позивачем нараховані з 06.10.2015 року.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та взявши до уваги всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача боргу за договором позики у розмірі 213 911 (двісті тринадцять тисяч девятсот одинадцять) грн. 71 коп., з яких: 176 280 (сто сімдесят шість тисяч двісті вісімдесят) грн. борг за розпискою, 32 732 (тридцять дві тисячі сімсот двадцять три) грн. проценти за користування позикою, 4908 (чотири тисячі девятсот вісім) грн. 72 коп. 3 проценти річних.

Доводи заперечення сторони відповідача про те, що частина грошової позики у розмірі 1200 дол. США була повернута позивачу, про що свідчить запис на зворотній частині розписки є необґрунтованими та недоведеними. Зокрема, позивач заперечував ті обставини, що частина боргу у розмірі 1200 дол. США повернена відповідачем, пояснюючи, те що запис на звороті розписки стосується інших правовідносин та не повязаний із боргом ОСОБА_4 Так, зі змісту запису на зворотній частині розписки вбачається, що 09.10.2015 р. року ОСОБА_7 передав ОСОБА_3 1200 (одну тисячу двісті) дол. США. Однак, із даного запису не вбачається, що такі кошти ОСОБА_7О передав позивачу у рахунок погашення боргу ОСОБА_4 за даною розпискою, як і не надано доказів того, що відповідач уповноважувала ОСОБА_7 на повернення грошових коштів згідно вказаної розписки.

Інші доводи відповідача про те, що частина коштів на повернення позики перераховувались через термінал Приватбанку є безпідставними, оскільки жодних належних доказів таких обставин до суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 526, 530, 533, 625, 1046, 1047, 1048 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 213 911 (двісті тринадцять тисяч девятсот одинадцять) грн. 71 коп., з яких: 176 280 (сто сімдесят шість тисяч двісті вісімдесят) грн. борг за розпискою, 32 732 (тридцять дві тисячі сімсот двадцять три) грн. проценти за користування позикою, 4908 (чотири тисячі девятсот вісім) грн. 72 коп. 3 проценти річних.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 140 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин