Ухвала

Іменем України

15 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс» до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Дочірний банк Сбербанку Росії», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий урожай», про стягнення неустойки, розірвання договору поруки, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс» на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс» (далі - ТОВ «Хлібсервіс») звернулося до суду з позовом, обґрунтовуючи який зазначало, що 03 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірний банк Сбербанк Росії» (далі ПАТ «Дочірний банк Сбербанк Росії») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс» (далі - ТОВ «Хлібсервіс) укладено договір поруки б/н, за умовами якого поручитель відповідає за зобов'язаннями, які були не виконані Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий урожай» та передбачені основним договором.

Посилаючись на істотні зміни, котрі унеможливили виконання, передбаченого умовами договору про відкриття кредитної лінії № 26-Н/12/24/ЮО/KL, укладеного 06 березня 2012 року між ПАТ «Дочірний банк Сбербанк Росії» і ТОВ «Хлібсервіс» та впливом форс-мажорних обставин (обставини непереборної сила), зокрема актами тероризму на території Донецької області та є надзвичайними, невідворотними, дію котрих неможливо було передбачити чи уникнути за звичайної ситуації, котрі об'єктивно впливають на виконання взятих зобов'язань, позивач просив розірвати договір поруки від 03 грудня 2013 року б/н, укладений між ПАТ «Дочірний банк Сбербанк Росії» та ТОВ «Хлібсервіс», виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис № 15164717, а також стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача 50 000 грн неустойки, у зв'язку з невиконанням ним договору доручення від 25 липня 2014 року б/н з підстав невиконання дій, пов'язаних з розірванням зазначеного договору поруки.

Рішенням Суворовського рай онного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс» до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Дочірний банк Сбербанку Росії», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий урожай», про стягнення неустойки, розірвання договору поруки, задоволено.

Розірвано договір поруки від 03 грудня 2013 року б/н, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс».

Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс» неустойку у сумі 50 000 гривень.

Виключено з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна запис № 15164717, який значиться на підставі договору поруки від 03 грудня 2013 року б/н, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс» та Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії».

Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_4 на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс» судовий збір у сумі 500 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс» судовий збір у сумі 243 грн 60 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2016 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року скасовано в частині задоволення позовних вимог за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс» до Публічного акціонерного товариства «Дочірний банк Сбербанку Росії», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий урожай» про розірвання договору поруки і в цій частині провадження закрито.

В решті рішення залишено без змін.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс» на користь Публічного акціонерного товариства «Дочірний банк Сбербанку Росії» судовий збір 1 339 грн 80 коп.

У касаційній скарзі ТОВ «Хлібсервіс» просить скасувати ухвалу апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Постановляючи ухвалу та закриваючи провадження у справі в частині позовних ТОВ «Хлібсервіс» до ПАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії», третя особа - ТОВ «Торговий дім «Золотий урожай» про розірвання договору поруки, апеляційний суд виходив з того, що вищевказані позовні вимоги підлягають розгляду за правилами господарського судочинства в господарському суді.

Так, відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-2307цс15.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що позовні вимоги пов'язані між собою та підлягають розгляду в одному провадженні, а апеляційний суд не дослідив всі обставини справи у їх сукупності, не надав належну правову оцінку спірним правовідносинам, є безпідставними та не спростовують висновків апеляційного суду.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібсервіс» відхилити.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук О.В. Ступак