АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1677/16-ц Номер провадження 22-ц/786/614/17Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Карпушина Г.Л., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 04 січня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Скрит Ліна Георгіївна, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на майно в порядку спадкування. Просить суд визнати недійсним заповіт, складений на користь ОСОБА_4 у жовтні 2010 року, та одночасно просить визнати за нею, як спадкоємцем першої черги за законом, право власності на квартиру АДРЕСА_1. Свої вимоги ОСОБА_3 мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_6 Звернувшись до нотаріальної контори після смерті батька, вона дізналася про те, що за життя її батько склав заповіт на користь відповідача, яка є чужою людиною. Вказала, що заповідач зловживав алкогольними напоями і під час оформлення заповіту міг знаходитися у стані сп'яніння або під впливом тиску, не усвідомлював значення своїх дій та не міг повноцінно керувати ними.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 04 січня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовлено повністю.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила позивач ОСОБА_3, яка, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити повністю, стягнути судові витрати з відповідача.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи,що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (актовий запис №90 від 27.02.2016 року складений ВДРЦС Комсомольського МУЮ) (а.с.13).

Згідно з приєднаними до матеріалів справи копіями свідоцтв про народження, зміну імені та шлюб ОСОБА_3 є донькою померлого ОСОБА_6 (а.с.9-12).

Згідно копії свідоцтва про шлюб 22.08.2008 року ОСОБА_6 уклав шлюб із ОСОБА_4, який був зареєстрований у відділі РАЦС Комсомольського МУЮ, актовий запис №240. (а.с.46).

За повідомленням Комсомольської державної нотаріальної контори 18.09.2010 року приватним нотаріусом Красильниковою О.В. посвідчено заповіт ОСОБА_6 Вказані обставини підтверджуються відповідними Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (а.с.27,28). Згідно заповіту ОСОБА_6 заповів все своє майно належне йому на день смерті своїй дружині - ОСОБА_4 (а.с.68).

Згідно з приєднаною до справи виробничою характеристикою ОСОБА_6, останній з 01.10.2007 року по 11.01.2016 року працював на ТОВ «Феррострой», де зарекомендував себе як досвідчений та старанний працівник, відповідальний, з дорученими завданнями завжди справлявся сумлінно, за час роботи не мав порушень трудової та виробничої дисципліни, у колективі з працівниками не конфліктував, підтримував дружні стосунки (а.с. 86).

Отже, наявність у померлого постійного місця працевлаштування, де він працював майже до дня смерті, може свідчити лише про той факт, що останній перебував у такому стані, коли розумів значення своїх дій та міг керувати ними.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивачем та її представником ОСОБА_2 не надано суду жодного доказу та підтвердження наявності підстав, з якими закон пов'язує визнання правочинів недійсними. Доводи позивача про те, що померлий батько зловживав алкогольними напоями, вчинив заповіту під впливом тиску, не усвідомлював значення своїх дій, грунтуються виключно на її припущеннях, які вона зробила лише з того, що батько нібито обіцяв після смерті залишити їй своє майно. Будь-яких доказів на підтвердження наявності сумнівів у психічному здоров'ї спадкодавця, в тому числі перебування його на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, суду надано не було. Підстав для призначення по справі посмертної судово-психіатричної експертизи судом не встановлено. Останнім часом позивач спілкувалася з батьком виключно шляхом телефонних розмов, не була обізнана про його одруження з відповідачем та про його хворобу, від якої він помер.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору є визнання заповіту недійсним та визнання права на спадкове майно з тих підстав, що на час вчинення заповіту спадкодавець унаслідок об»єктивних обставин, в тому числі, але не виключно, був у стані алкогольного сп»яніння або під впливом тиску, не усвідомлював значення своїх дій та не міг повноцінно керувати ними.

Інші підстави для визнання заповіту позивач не зазначала у позові.

Отже, позивач вказувала на те, що заповіт слід визнати недійсним з тих підстав, що на час складання заповіту існували об»єктивні підстави, які саме позивач не вказує, проте, не виключає, що батько був у стані алкогольного сп»яніння, що є припущенням позивача, або перебував під впливом тиску, якого саме тиску - фізичного чи психічного позивач не вказує, тому не усвідомлював значення своїх дій та не міг повноцінно керувати ними.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Такої підстави позову як припущення позивача, що рукописний текст у заповіті не дуже схожий з почерком спадкодавця, позивач не заявляла.

Виходячи із перелічених позивачем підстав позову, то вбачається, що позивач не вказувала як підставу позову визнання заповіту недійсним з підстав того, що померлий батько на час складання заповіту перебував у такому психічному стані, що не усвідомлював значення своїх дій та не міг повноцінно керувати ними.

Згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно з ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно ч.1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження підстав позову, а саме доказів того, що на час складання заповіту її батько унаслідок об»єктивних обставин, в тому числі, але не виключно, був у стані алкогольного сп»яніння або під впливом тиску, не усвідомлював значення своїх дій та не міг повноцінно керувати ними, що давало б підстави для визнання заповіту недійсним. Позивач не довела, що її батько перебував на обліку у лікаря-нарколога чи психіатра, що перебував на лікуванні, по справі не надано медичну картку батька, причиною його смерті стало онкозахворювання.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що при огляді заповіту у судовому засіданні місцевого суду вона виявила сумнів щодо справжності підпису її батька в оспорюваному заповіті, не заслуговують на увагу, оскільки таку вимогу з вказаної підстави позивач не заявляла, позовна заява не містить такої вимоги з вказаної підстави і це підтверджується також тим, що, як вказує саме позивач, лише у судовому засіданні у неї виник такий сумнів.

У суді першої інстанції позивач дійсно заявляла клопотання про призначення по справі посмертної судово - психіатричної експертизи, але у його задоволенні було відмовлено з тих підстав, що будь-яких доказів на підтвердження наявності сумнівів у психічному здоров»ї спадкодавця для призначення вказаного експертного дослідження суду надано не було (а.с. 98-102).

Як вбачається зі змісту позову, позивач не зазначала таку підставу для визнання заповіту недійсним, як перебування батька на час складання заповіту у такому психічному стані, у результаті чого не усвідомлював значення своїх дій та не міг повноцінно керувати ними.

Згідно ч.1 ст. 143 ЦПК України для з»ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 145 ЦПК України призначення експертизи є обов»язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Дане клопотання виходить за межі підстав позову, позивач у суді першої інстанції підстави позову не уточнювала та не змінювала.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 04 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І: