Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/187/17 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я.
Категорія 54 Доповідач Талько О. Б.

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючої судді Талько О.Б.,
суддів: Гансецької І.А., Микитюк О.Ю.,
за участю секретаря Кравчук Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що працювала у військовій частині НОМЕР_1 на посаді діловода відділу матеріально-технічного забезпечення. 16 березня 2016 року вона уклала контракт про проходження військової служби у ЗС України.
Вказує, що 3 серпня 2016 року отримала копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14 березня 2016 року №58 про її звільнення з посади діловода на підставі п.3 ст.36 КзпП України.
Своє звільнення вважає незаконним, оскільки відповідно до положень ч.3 ст.119 КзпП України та ч.2 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за громадянами України, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації або прийняті на військову службу за контрактом, на строк до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію, але не більше одного року, зберігається місце роботи ( посада) та середній заробіток.
З огляду на вищезазначене, позивачка просила поновити строк звернення до суду з даним позовом, поновити її на посаді вільнонайманого працівника військової частини НОМЕР_1 , стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплачувати його в подальшому.
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
При вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою пропущений встановлений ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду з даними позовними вимогами.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком.
Перелік підстав для залишення заяви без розгляду закріплений у ст. 207 ЦПК України, який є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Зазначеною нормою не передбачена можливість залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.
Відповідно до приписів ст. 233 КзпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
У статті 234 КзпП України закріплена норма, відповідно до якої у разі пропуску з поважних причин строків, установлених стеттею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року за №9, встановлені статтями 228,233 КзпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст.233 КзпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.
Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може відмовлено за безідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи, права і обов`язки сторін.
Отже, питання щодо пропуску строку звернення до суду з позовом про вирішення трудового спору вирішується судом під час розгляду справи та висновки з даного приводу із зазначенням мотивів, з яких суд поновлює або ж відмовляє у поновленні пропущеного строку, зазначаються у рішенні. Наслідком пропуску встановленого ст.233 КзпП України строку звернення до суду з позовом про вирішення трудового спору є відмова у задоволенні позовних вимог.
За таких обставин, суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для залишення позовних вимог ОСОБА_1 без розгляду.
З огляду на вищезазначене, ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду
Керуючись ст. ст. 209,303,307,311,313,314,315,319 ЦПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , задовольнити.
Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 лютого 2017 року скасувати на направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.
Головуюча Судді