Справа № 2-1584/10 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Провадження № 22-ц/773/1529/17 Категорія: 81 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Федонюк С.Ю., Осіпука В.В.,

з участю секретаря - Губарик К.А.,

державного виконавця - Левчук І.О.,

боржника - ОСОБА_1,

представника боржника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням головного державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Левчук Ірини Олегівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року Головний державний виконавець другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Левчук І.О. звернулася в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, мотивуючи тим, що боржником добровільно кошти по поверненню боргу за кредитним договором не сплачуються, він ухиляється від покладених на нього судовим рішенням зобов'язань, а тому, з метою забезпечення виконання рішення суду просить тимчасово обмежити право виїзду за межі України боржника ОСОБА_1.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2017 року постановлено тимчасово обмежити право виїзду за кордон боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 до повного погашення заборгованості в розмірі 277635 грн. 38 коп. та 1820 грн. судового збору.

Копію ухвали направити в Державну прикордонну службу України - головний центр обробки спеціальної інформації (м. Київ, вул.Володимирська,26) для виконання.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_1, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати зазначену ухвалу суду.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 здійснював виїзд за межі України, ним не вчинялось будь-яких дій по погашенню боргу, він ухиляється від виконання зобов'язання по виконавчому документу.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист, виданий Луцьким міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 в користь АТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 277 635 грн. 38 коп. та судового збору в розмірі 1820 грн.. Відповідно до відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснював виїзд за межі України в період з 28.08.2014 року по 16.06.2017 року. Будь-яких дій по погашенню боргу не вчинялось.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь-якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

За змістом п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Виходячи з викладеного, законом встановлено можливість тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

В обгрунтування подання державним виконавцем надано суду наступні докази: відповідь Пенсійного фонду України м. Луцьк про те, що боржник на обліку, як отримувач пенсії не перебуває та інформація про роботу за трудовими та цивільно-правовими договорами не знайдена (а.с. 14, 17), відповідь з Державної фіксальної служби України відповідно до яких ОСОБА_1 на обліку в органах ДПС не перебуває, інформація щодо сум доходу, нарахованого(сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДЕФО відсутня(а.с. 15, 16), відповідь Територіального сервісного центру 0741 РСЦ у Волинській області про відсутність зареєстрованого за боржником рухомого майна(а.с. 18), інформаційна довідка з реєстру прав власності на нерухоме майно про відсутність зареєстрованого за боржником нерухомого майна (а.с. 19-20).

Крім того, надано акт державного виконавця від 19.07.2017 року про неможливість проведення виконавчих дій та перевірки майнового стану ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю боржника за адресою : АДРЕСА_1(а.с. 7).

Проте, під час розгляду справи апеляційним судом було встановлено, що боржник проживає за адресою: АДРЕСА_1. Також апеляційним судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 не отримував постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 в користь АТ «ОТП Банк» в розмірі 277 635 грн. 38 коп., та викликів до державного виконавця, оскільки дані документи надсилались боржнику за адресою: АДРЕСА_1, за якою він не проживає.

Отже, ОСОБА_1 невідомо було про наявність виконавчого провадження щодо нього, як боржника за виконавчим документом.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, колегія суддівприходить до висновку, що суд першої інстанції зробив помилковий та передчасний висновок про необхідність задоволення подання державного виконавця і необґрунтовано встановив щодо боржника ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки наведені у поданні обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні, а подання державного виконавця є безпідставним і необґрунтованим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слід скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317, 319, 377-1 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2017 року в даній справі скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні подання головного державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Левчук Ірини Олегівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді