ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2485/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2017 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Ляшенко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 на підставі ст. 387 ЦК України звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником автомобіля «Хюндай», 2008 року випуску, набутим нею згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 0605/У1 від 16 травня 2008 року. Після придбання й під час реєстрації в органах ВРЕР транспортного засобу вона надала ОСОБА_3 на підставі довіреності право керування транспортним засобом - автомобілем «Хюндай», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. Проте після погіршення відносин з відповідачем вона забажала повернення вказаного автомобіля, але останній відмовляється повернути наданий нею в користування транспортний засіб, приховує його місцезнаходження, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_4, діюча на підставі довіреності від 27 березня 2017 року (а.с.26), позовні вимоиг підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та його представник ОСОБА_5, діючий на підставі довіреності від 22 листопада 2016 року, позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні за безпідставністю вимог, вважаючи правомірним користування ОСОБА_3 автомобілем згідно наданим позивачкою правом на його користування із занесенням вказаної інформації до технічного паспорту на автомобіль, виданим ВРЕР-4 УДАІ м. Києва 15 травня 2008 року.

Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні з підстави невірно обраного позивачем способу захисту порушеного права.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що сторони перебували у цивільних відносиних без реєстрації шлюбу, що ними визнається, й в період якого згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 0605/У1 від 16 травня 2008 рокуОСОБА_2 придбала автомобіля «Хюндай», 2008 року випуску (а.с. 4-7, 8-10, 11).

Під час реєстрації вказаного автомобіля в ВРЕР-4 УДАІ м. Києва 15.05.2008 року, державний номерний знак НОМЕР_1, за погодження ОСОБА_2 внесена інформація про надання ОСОБА_3 права керування вказаним транспортним засобом до свідоцтва про його реєстрацію (а.с. 37-38).

Так, в графі «особливі відмітки» вказаного свідоцтва міститься запис/інформація «право керування має ОСОБА_3»

Тобто, позивачка вчинила у добровільний спосіб правочин щодо надання відповідачу права керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Власник, відповідно до ст. 387 ЦК України, має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, на правову підставу якого позивач посилається захищаючи порушене право.

З метою захисту порушеного права позивачем обраний спосіб його захисту на підставі ст. 387 ЦК України.

Суд вважає, що позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільного права та інтересу передбачений ч.2 ст. 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд на підставі ч. 4 ст. 10 ЦПК України за умовами якої суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи, з»ясовував питання правильності обраного позивачем способу захисту порушеного права, проте позивач наполягав на розгляді справи в обраний ним спосіб на підставі ст. 387 ЦК України.

Суд, зважаючи на принцип диспозитивності, не вправі виходити за межі позовних вимог.

Так, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1ст. 11 ЦПК України).

Невірно обраний спосіб захисту порушеного права підлягає відмову у задоволенні позову.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ч. 1 ст. 387 ЦК).

Тобто витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

При застосуванні положення ст. 387 ЦК України необхідно враховувати, що відповідачем за віндикаційним позовом виступає незаконний володілець майна, тобто особа, яка здійснює володіння майном без належних правових підстав. Важливою умовою є відсутність між позивачем і відповідачем зобов»язально-правових відносин щодо спірного майна.

Оскільки в ході розгляду справи судом встановлено, що позивачка при реєстрації транспортного засобу надала ОСОБА_3 право керування вказаним транспортним засобом шляхом волевиявлення та внесення відповідної інформації до свідоцтва про реєстрацію автомобіля (а.с.37-38), тобто вчнила відповідний правочин, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, тому вважати, що ОСОБА_3 без відповідної правової підстави користується автомобілем, - немає, відповідно підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 387 ЦК України немає.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

На підставі вищевикладеного, ст. ст.16, 387 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 57, 58, 59, 60, 62, 64, 83, 195, 196, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 293, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Коренюк А.М.