справа №619/23/16-ц
провадження №2/619/100/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Кононихіної Н.Ю.

за участю секретаря

судового засідання - Мєщан І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі

цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 «про визнання права власності та витребування майна»,-

установив

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлям за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2; і витребувати у ОСОБА_3 на його користь 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлям за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову посилається на те, що спірне домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, було зареєстровано на праві особистої власності за ОСОБА_6 в 1/2 частці, за ОСОБА_7 в 1/2 частці.

Спадкоємцем після смерті власників будинку ОСОБА_6, якій належала 1/2 частина та ОСОБА_7 , якому належала 1/2 частина стала мати позивача ОСОБА_5

Його батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_5, які 07.06.1974 року розірвали укладений між ними шлюб.

Батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_5 та ОСОБА_7, які зареєстрували шлюб 22.11.1977 року. Після укладеного шлюбу його мати ОСОБА_5 змінила прізвище на «ОСОБА_5».

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 ,мати позивача .

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_5 склала заповіт, що був посвідчений 21.07.1998 року секретарем Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області під номером 616, в якому заповідала частину свого майна, а саме жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2, своєму синові ОСОБА_2

Після її смерті позивач звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом 18.07.2011 року. Його брат ОСОБА_4 - відповідач по справі, 23.06.2011 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом ,як спадкоємець першої черги, після смерті матері ОСОБА_5

Отже, вони належним чином прийняли спадщину після смерті їх матері ОСОБА_5, а саме: позивач набув право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом. Але позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_4 як спадкоємці першої черги за законом після смерті матері набули право кожен на 1/2 частину спірного житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 05.07.2012 року за ОСОБА_4 визнано право власності в цілому на будинок за адресою: АДРЕСА_1, але позивача ОСОБА_2 як спадкоємця за законом 1/2 частини спірного будинку не було залучено до справи.

31.07.2013 року відповідач ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу зазначеного житлового будинку.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 18.11.2015 року було скасовано рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05.07.2012 року про визнання права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, в задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання за ним права власності на спірний будинок будо відмовлено.

Після скасування рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05.07.2012 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому було відмовлено у зв'язку із тим, що за відомостями КП «БТІ ДРР» № 429 від 18.12.2015 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3

Оскільки позивач не може оформити право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 він змушений звернутись до суду з зазначеним позовом .

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явився, представник позивача ОСОБА_11 звернувся до суду з заявою, в якій просив позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити, справу розглядати у відсутність позивача.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, представник відповідача ОСОБА_12 прохав у задоволенні позову відмовити, справу розглядати у відсутність відповідача.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, представник відповідача ОСОБА_13 прохала у задоволенні позову відмовити, справу розглядати у відсутність відповідача.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

У судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.09.1974 року, посвідченого нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Підпригора М.І. за реєстровим № 3154, спадкоємцями будинку з надвірними будівлями,що розташовані в АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_15, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 - стали її діти в рівних частинах: син ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_6.

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - рідні брат та сестра між собою.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, було зареєстровано на праві особистої власності по 1/2 частині за ОСОБА_6 та за ОСОБА_7, що підтверджується довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» № 175 від 10.05.2012 року.

На момент прийняття спадщини вказаними особами житловий будинок складався з житлового будинку літ. «А-1», погребу літ. «Б», сараю літ. «В», огорожі № 1-2. Потім спадкоємці ОСОБА_7 та ОСОБА_6 знесли даний житловий будинок з надвірними будівлями (а.с. 204).

За життя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за вищевказаною адресою у 1986 році було виконане самочинне, без розробки належної технічної документації будівництво житлового будинку літ. «А-1» з верандою літ. «а», ганком літ. «а?» загальною площею 81,8 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м., та виконано будівництво надвірних будівель: сараю літ. «Д», сараю літ. «Н», сараю літ. «Л», сараю літ. «М», сараю літ. «Р», літньої кухні літ. «Г», вбиральні літ. «З», літнього душу літ. «П», басейну літ. «О».

Право власності на самочинно побудовані будівлі по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за життя на своє ім'я не оформили (а.с. 204), що також підтверджене матеріалами інвентаризаційної справи № 1095 вказаного спірного самовільно зведеного домобудування (а.с. 205 -242) і копією технічного паспорту на домобудування (а.с. 135-139).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1, актовий запис № 41, виданого Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області 01.03.2005 року (а.с.10).

Після його смерті не залишилося спадкового майна у вигляді 1/2 частини жилого будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1, так як споруди у домоволодіння були самовільно зведені.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_7 були його дружина ОСОБА_5 та його син ОСОБА_4 Його дружина ОСОБА_5 02.08.2005 року звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 02.08.2005 року. Його син ОСОБА_4 звернувся до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_7 на користь матері ОСОБА_5 (а.с.12, 13). За життя ОСОБА_7 не змогла оформити своїх прав власності на спадкове майно.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2, актовий запис №132, виданого Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області 21.07.2008 року (а.с.14).

Після її смерті не залишилося спадкового майна у вигляді 1/2 частини жилого будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1, так як споруди у домоволодіння були самовільно зведені.

Однак, після смерті ОСОБА_6 спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 06.11.2008 року звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка складалась - з її точки зору - з 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15-17), але прав власності на спадкове майно оформити не змогла.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 13.05.1968 року.(а.с.18)

07.06.1974 року шлюб між батьками позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 та ОСОБА_5 - розірвано. (а.с.19)

Батьками відповідача ОСОБА_4 є ОСОБА_5 та ОСОБА_7, які зареєстрували шлюб 22.11.1977 року. Після укладеного шлюбу його мати ОСОБА_5 змінила прізвище на «ОСОБА_5».(а.с.20, 21)

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4, виданого виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області 24.05.2011 року. Актовий запис № 91 (а.с.22).

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2,

але не відкрилась спадщина щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, на який померла не змогла оформити право власності у порядку спадкування за заповітом в 1/2 частині після смерті ОСОБА_6 та у порядку спадкування за законом як спадкоємець першої черги в 1/2 частині після смерті чоловіка ОСОБА_7

21.07.1998 року ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений секретарем Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області №616, в якому заповідала частину свого майна, а саме жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - своєму синові ОСОБА_2 (а.с.26).

Спірний самовільно зведений будинок, на який не було оформлене право власності - за адресою: АДРЕСА_1 заповітом не охоплювався.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221, ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст. 1258, ст. 1261 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Як вбачається з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5, її син ОСОБА_2 18.07.2011 року звернувся до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом ( а.с.32);

після чого отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 01.10.2012 року ,посвідченого державним нотаріусом Дергачівської нотаріальної контори, по реєстру за № 1-884 на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_2, яке;

на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 - спадок за законом як спадкоємець першої черги ОСОБА_2 отримати не зміг, так як житловий будинок з надвірними будівлями був самовільно зведений, право власності на спадкодавця не оформлене.

А також 23.06.2011 року син померлої ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_5 звернувся до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини за законом як спадкоємець першої черги, на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 (а.с.24), однак, оформити право власності за законом як спадкоємець першої черги не зміг, так як споруди були самовільно зведені.

Обидві заяви про прийняття спадщини знаходяться в матеріалах спадкової справи № 287/2011, що була відкрита після смерті ОСОБА_5.(а.с. 80-109)

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 05.07.2012 року за ОСОБА_4 визнано право власності в цілому на будинок за адресою: АДРЕСА_1.

31.07.2013 року ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_3 Договір купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, договір посвідчено приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Пугачовою І. В., за реєстром № 1568. До вказаного Договору укладеного Договір про внесення змін від 30.08.2013 року, за реєстром № 1764, посвідченого тим же приватним нотаріусом, що потім зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.07.2013 року. (а.с. 36.37,38)

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 18.11.2015 року було скасовано рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05.07.2012 року про визнання права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, в задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання за ним права власності на спірний будинок будо відмовлено.

При цьому судова колегія Апеляційного суду Харківської області вказала, що «вирішуючи спір по суті позовних вимог, а саме визнання права власності в порядку першої черги спадкування за законом, районному суду необхідно було би з'ясовувати об'єм спадкової маси, коло спадкоємців, та інші питання, які врегульовані нормами Спадкового права. Такі обставини районним судом не з'ясовувались, аналіз матеріалам справи в сенсі Книги шостої Цивільного Кодексу України не надавався.

Натомість, суд вдався до вирішення питання про визнання права власності на новостворене майно, оскільки згідно технічного паспорту житловий будинок літ. «А-1» з верандою літ. «а», ганком ліг. «а1» загальною площею 81.8 кв.м., житловою площею 52.2 кв.м.; надвірні будівлі: сарай літ. «Д». сарай літ. «Н», сарай літ. «Л», сарай літ. «М», сарай літ. «Р». літня кухня літ. «Г». вбиральня літ. «З», літній душ літ. «П», вбиральня літ.»З», басейн літ. «О», є об'єктами самочинного будівництва, яке до спадщини після померлихОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_21 жодного відношення не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Таким чином, за загальним правилом особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Проте в силу ч. З ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, лише за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. ст. З, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

За таких обставин, суд вважає не можливим визнати за позивачем в порядку спадкування за законом першої черги право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, тим більше що позовні вимоги про визнання права власності на самовільно зведені споруди взагалі не заявлялись.

Позовні вимоги в частині витребування у відповідача ОСОБА_3 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають, оскільки з такими вимогами має право звертатись тільки власник згідно ч.1 ст.387 ЦК України.

На теперішній час така вимога є передчасною, оскільки позивач не зареєстрував право власності на частину спірного будинку, а спірні будівлі є самовільно зведеними.

При цьому суд розглядав позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 «про визнання права власності», ураховуючи рішення Дергачівського районного суду Харківської області від14.03.2014 року і ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 12.06.2014 року за позовом позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 «про визнання права власності». Але суд у даному разі вважав вказані позови ОСОБА_2 не аналогічними. Заявленими за різними підставами.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-216, 218 ЦПК України, суд

ухвалив

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 «про визнання права власності та витребування майна» - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. Ю. Кононихіна