АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/6987/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/779/К/17 суддя Борис О.Н.
Категорія - 32 ( І ) Суддя-доповідач - Барильська А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Митрофанової Л.В.

за участю секретаря - Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди, спричиненої смертю чоловіка від професійного захворювання.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»- Мордвінкін Сергій Вячеславович, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулався до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_5 Довідкою Дніпропетровського обласного центру медико-соціальної експертизи від 16.09.2016 року встановлений причинний зв'язок смерті чоловіка із професійним захворюванням, яке останній отримав під час роботи на підприємстві відповідача. У зв'язку зі смертю чоловіка позивачу було завдано моральну шкоду пов'язану з втратою близької людини, з моменту смерті чоловіка позивач постійно перебуває у напруженому психічному стані, оскільки є інвалідом ІІІ групи та має складнощі зі здоров'ям, їй тяжко працювати та доглядати себе, виконувати всю роботу по дому, яку раніше вони виконували разом з чоловіком.

Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 300 000,00 грн., які просить стягнути з відповідача на її користь без утримання податку з доходів фізичних осіб та обов'язкових платежів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 січня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_3 85 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди без утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не взяв до увагу працю чоловіка позивача на ПрАТ «ЦГЗК» та не врахував, що останній працював на дробильній фабриці шахти ім. Орджонікідзе, яка була передана в платне користування ВАТ «ЦГЗК» з включенням умов про переведення працівників шахти до складу ВАТ «ЦГЗК» відповідно до ст. 36 КЗпП України.

Зазначає, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» є неналежним відповідачем по справі, оскільки померлий був застрахованою особою та шкода має відшкодовуватися згідно Закону України «Про загальнообов'язкове страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Крім того, вважає, що позивачем не доведено наявність моральних страждань, адже нею не було надано відповідних висновків медичних установ.

Також, представник ПАТ «Кривбасзалізрудком» посилається на наявність у ЄДР судових рішень про відмову працівникам шахти ім.. Орджонікідзе у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди з ПАТ «Кривбасзалізрудком», а тому останній не має відповідати за пред'явленим позовом.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу. Крім того, просить розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача ОСОБА_3

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» - Мордвінкіна С.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 - чоловік позивача ОСОБА_3 - з 25.06.1984 року працював підземним дробильником 4 розряду на шахті «Орджонікідзе» РУ ім. Леніна об'єднання «Крибасруда»; з 12.03.1992 року - переведений підземним дробильником з повним робочим днем в підземних умовах 4 розряду дільниці № 3 на шахті ім.Орджонікідзе. На підставі договору оренди №1280-14-11/98 від 30.12.1998р. шахта "ім. Орджонікідзе" перейшла до складу ВАТ «Центральний ГОК», у зв'язку з чим з 01.01.1999 року ОСОБА_5 був переведений до ВАТ «Центральний ГОК», а з 02.04.2012 року - переведений у ТОВ «Екоспецінвест» (а.с. 7-9).

У 2004 році у ОСОБА_5 виявлено професійне захворювання з діагнозом: пиловий бронхіт першої ст. Емфізема легень першого-другого ст. ДН першого-другого ст. Нейросенсорна приглухуватість справа першого ст. (з легким зниженням слуху), зліва другого ст. (з помірним зниженням слуху), у зв'язку з чим висновком МСЕК від 02 червня 2004 року останньому первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 35%, який при наступному переогляді збільшено до 40% (а.с 12,13).

У 2006 році у ОСОБА_5 виявлено професійне захворювання з діагнозом: в. плечолопатковий пері артроз ПФ другого ст., деф.артроз ліктьових колінних ПФ другого ст..суглобів, стійкий больовий синдром, у зв'язку з чим висновком МСЕК від 26 березня 2007 року останньому первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 30% та повторно підтверджено ступінь втрати професійної працездатності 35%, а всього 65% з 07 лютого 2007 року безстроково (а.с 10-11, 13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер (а.с. 14).

Висновком експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» за № 861 від 16.05.2016 року по факту смерті ОСОБА_5, встановлено, що смерть останнього настала від хронічного обструктивного захворювання легень, яке протікало з явищами легеневого серця, пилового пневмофіброзу, хронічного обструктивного бронхіту та ускладнилося хронічною легенево-серцевою недостатністю, що і стало безпосередньою причиною смерті (а.с. 16-18).

Довідкою про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням Серії НОМЕР_1, встановлено зв'язок смерті ОСОБА_5 з професійним захворюванням (а.с. 15).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 1167, 1168 ЦК України і виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку із смертю її чоловіка.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю.

Як вбачається з Довідки про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням Серії НОМЕР_1, зв'язок смерті ОСОБА_5 з професійним захворюванням встановлено (а.с. 17).

З огляду на вищезазначене суд першої інстанції правильно визнав, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві - дружині померлого, а доводи представника відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду дружині померлого, суперечать положенням Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), в якому передбачено право громадян на відшкодовування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на те, що судом не доведено вини підприємства у виникненні професійного захворювання ОСОБА_5, оскільки вони є необґрунтованими та спростовуються висновками суду першої інстанції.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності доказів заподіяння позивачеві моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку із смертю чоловіка внаслідок отримання ним професійного захворювання встановлений в судовому засіданні, позивач ОСОБА_3 внаслідок втрати чоловіка переживає нервові потрясіння пов'язані з його смертю та з втратою його турботи і підтримки.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не було надано відповідних висновків медичних установ, колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, до юридичних фактів, які має довести позивач, зокрема, належить доведення факту завдання моральної шкоди та розміру шкоди.

Доведення цих обставин із боку позивача можливе на підставі доказів, перелічених у статті 57 ЦПК України. До таких доказів належить і висновок експертизи, проте він не є як єдиним можливим і достатнім доказом спричинення шкоди, так і підставою визначення її розміру, оскільки згідно з частиною другою статті 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленого значення.

Відтак, якщо позивач надала докази завдання їй шкоди, довела цими доказами певний її розмір і не просила суд про призначення медико-соціальної експертизи, то суд не має підстав для відмови в позові чи призначення експертизи з власної ініціативи, оскільки це не передбачено положеннями ЦПК України (зокрема статей 10, 143-145), які мають суто змагальний характер доказування.

При цьому, матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення позивачеві ОСОБА_3, в результаті смерті чоловіка, моральної шкоди й без висновку медичних установ.

Доводи апеляційної скарги про те, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» є неналежним відповідачем по справі, оскільки правонаступником ш. Ім. Орджонікідзе є ПАТ «Центральний ГЗК», спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.104 ЦК України встановлено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам -правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Згідно Договору оренди державного майна №1280-14-11/98 від 30.12.1998 року, укладеного між Генеральним директором ВАТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_8 та Генеральним директором ВАТ «Центральний ГЗК», шахта Орджонікідзе була передана в термінове платне використання майнового комплексу.

Згідно договору №1167-16-01/2001 від 09.11.2001 року, ВАТ «Кривбасзалізрудком» передає у власність ВАТ «Центральний ГЗК» майно цілісного майнового комплексу шахти Орджонікідзе. В пункті 1.1., 1.2 та 1.3 цього Договору передбачено передачу земельної ділянки 549399кв.м. та іншого майна на суму 2366058грн.

З тексту зазначених договорів не передбачено правонаступності, тобто переходу прав та обов'язків від однієї сторони договору до іншої.

Оскільки, ОСОБА_5 отримав професійні захворювання під час роботи, зокрема, на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком», а смерть останнього пов'язана із встановленими йому за життя професійними захворюваннями, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо покладення на відповідача обов'язку з відшкодування сину померлого завданої моральної шкоди.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на те, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на Фонд соціального страхування, оскільки померлий був застрахованою особою.

Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в редакції на час виникнення спірних правовідносин, відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, членам сім'ї (батькам) потерпілого взагалі не передбачено.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що правовідносини між сторонами регулюються законодавством про обов'язкове страхування, є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції судової практики щодо розгляду аналогічних справи є безпідставними та суперечать чинному законодавству, згідно якого суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України ( ч.1 ст. 8 ЦПК України).

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, яка втратила турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність.

У зв'язку з чим доводи апеляційного скарги про необґрунтованість розміру моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: