УХВАЛА

26 жовтня 2017 року м.Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Яковлев Д.О., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та визнання недійсним іпотечного договору,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти за договором позики, який оформлено у вигляді розписки у загальному розмірі 790097,73 грн., визнати недійсним іпотечний договір, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО ОСОБА_3 29 липня 2005 року за № 1645, а також стягнути всі понесені судові витрати.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення коштів позивач зазначає, що спір виник у звязку з неповерненням коштів за договором позики.

В обґрунтування вимоги про визнання недійсним договору іпотеки у звязку із неповерненням відповідачем отриманої в борг суми, позивач зазначає, що має майновий інтерес до майна, яке є іпотечним, оскільки у разі задоволення його вимог про стягнення коштів він мав би право на реалізацію судового рішення за рахунок вказаного майна, а оскільки воно є іпотечним це буде значною перешкодою у виконанні рішення суду. У звязку з чим, з посиланням на ч.1 ст.114 ЦПК України та постанову Пленуму ВСУ від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначає, що даний позов подається з дотриманням правил підсудності, визначеними ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, вважаю висновок позивача щодо дотримання правил підсудності помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно ч.2 ст.118 ЦПК України позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою.

Аналізуючи зазначені норми процесуального права можна дійти висновку, що положення ст.114 ЦПК України у взаємозвязку з нормою 118 ЦПК України підлягає застосуванню лише у разі коли позов, тобто спір, виник саме з приводу нерухомого майна.

З урахуванням того, що спір виник у звязку з неповерненням коштів за договором позики і саме кошти є предметом позову, положення ст.114 ЦПК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно ч.1 ст.109 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування.

Як зазначає ОСОБА_1 у позовній заяві відповідач ОСОБА_2 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1, що територіально відноситься до компетенції Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Згідно вимог ч.1 ст.115 ЦПК України, у випадках, коли суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановлюється ухвала. Аналогічна підстава для повернення позову передбачена п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України.

Оскільки відповідач зареєстрований у місті Павлоград, приймаючи до уваги, що вимога про визнання договору іпотеки є похідною від вимоги про стягнення заборгованості, даний позов підлягає поверненню позивачу для подання до належного суду з урахуванням вимог ст.109 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.109-115, 119-121, 208-210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та визнання недійсним іпотечного договору повернути позивачу для подання до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Ухвалу суду разом з позовною заявою та всіма додатками до неї надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Д.О.Яковлев