Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/2444/17
Провадження № 2/209/1445/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2017 р. Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Лобарчук О.О.

при секретарі: Золотих Л.М.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування квартирою, що є спільною частковою власністю,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ,в якому просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди у володінні та користуванні позивачу 1/2 часткою квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визначення порядку користування зазначеної квартири наступним чином: виділити позивачу одну жилу кімнату площею 11,5 кв.м., що є на плані технічного паспорта для проживання, відповідачу виділити для проживання одну жилу кімнату площею 18,9 кв.м., що є на плані технічного паспорту, підсобні приміщення квартири, а саме: кухню, ванну кімнату, лоджії, що є на плані технічного паспорту залишити в загальному користуванні; вселити позивача в квартиру за адресою: м.Кам'янське, пр.Дружби Народів, 63Б кв.13;стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування свого позову вказав, що 22 червня 2015 року він разом з відповідачкою ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу квартири, купили у продавця ОСОБА_3 по 1/2 частки двокімнатної квартири, що розташована у м. Кам'янському по пр-ту Дружби Народів 63 «Б» кв.13. Таким чином , він та відповідачка мають спільну часткову власність за вищевказаною адресою. 04 березня 2016 року він відповідно до угоди про продаж частки квартири продав відповідачу належну йому 1/2 частку квартири за 52,420 гривень. 26 липня 2016 року, за позовом ОСОБА_4Ю до нього про визнання угоди купівлі продажу частки квартири недійсною, та на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, зазначену угоду визнано недійсною, відповідно до чого суд зобов'язав його повернути ОСОБА_2 кошти в сумі 52,420 гривень. Виконуючи рішення Дніпровського суду він добровільно повернув стягувану ОСОБА_2О - 41000,00 грн.. Залишок боргу він сплачує кожен місяць по 20 відсотків від своєї пенсії на підставі виконавчого провадження, що відкрито Дніпровським відділом виконавчої служби, Починаючи з 26 липня 2016 року та по теперішній час, відповідач порушує його права власності, щодо володіння та користування 1/2 частки його майна, що знаходиться за вищевказаною адресою. Відповідач змінила замки на вхідних дверях квартири, у грубій формі відмовляє йому у доступу до квартири, у час його приходу до квартири влаштовує сварки. Для врегулювання питання подальшого проживання, а також встановлення порядку проживання та сумісного володіння та користування їхнім спільним майном, він неодноразово звертався до відповідача з вимогою перестати чинити перешкоди в проживанні, та пропонував продати спільне майно і поділити кошти порівну. ОСОБА_2О на його вимоги не реагує та продовжує безпричинно чинити йому перешкоди у вільному доступу до квартири. Для захисту своїх прав, 29.04.17 року він звертався з заявою до органів поліції Дніпровського районного відділу м. Кам'янське, з вимогою відновити його права у володінні своєю часткою в квартирі. За отриманим висновкам про результати розгляду його звернення, він отримав копію постанови про відмову у порушенні кримінального провадження, та рекомендацію щодо звернення за захистом своїх прав до суду. Спірна квартира відповідно до технічного паспорту складається з 2-х кімнат житловою площею 30,4 кв.м, у тому числі 1-а кімната 11,5 кв.м, 2-а кімната 18,9 кв.м, кухні площею 7,9 кв.м, вбиральні 1,0 кв.м, ванної площею 2,6 кв.м, коридору 3,9 кв.м. Квартира обладнана балконом 4,0 кв.м. Загальна площа квартири 52,8 кв.м. На підставі того, що відповідачу відповідно до договору купівлі- продажу належить 1/2 частина квартири, вона має право половину від 30,4 кв.м жилої площи, що складає - 15,2 кв.м. жилої площи. Так як відповідачка проживає в квартирі з малолітньою дитиною, він не заперечує, щоб ОСОБА_2О проживала в більшій кімнаті 18,9 кв.м, що є на плані технічного паспорту.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнив свої вимоги, а саме просить усунути перешкоди у володінні та користуванні 1/2 часткою квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визначення порядку користування зазначеної квартири наступним чином: виділити позивачу одну жилу кімнату площею 11,5 кв.м., що є на плані технічного паспорта для проживання, відповідачу виділити для проживання одну жилу кімнату площею 18,9 кв.м., що є на плані технічного паспорту, підсобні приміщення квартири, а саме: кухню, ванну кімнату, лоджії, що є на плані технічного паспорту залишити в загальному користуванні; вселити позивача в квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Підтвердила, що позивач на даний час сплачує їй кошти за рішенням суду про повернення коштів за купівлю квартири. Претензий з цього приводу вона до позивача немає, оскільки це питання між ними вирішено.

Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири передано: 1/2 частку квартири у власність ОСОБА_1 та 1/2 чатску квартири у власність ОСОБА_2 стали власниками квартири № 13, що знаходиться по пр.Дружби Народів, буд. № 63-Б в м.Камянське Дніпропетровської області, загальною площею 52,8 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м. (а.с.8), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.06.2017 року. (а.с.9-10)

Згідно висновку за матеріалом ЖЄОЗПВКП № 3791 від 29.04.2017 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 звертався до Дніпровського ВП з заявою про прийняття заходів щодо ОСОБА_2, яка з осені 2016 року по теперішній час перешкоджає йому в мешканні в 1/2 частині квартири АДРЕСА_2. (а.с.13).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожна особа має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення, визнання порушених, оспорюваних прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися конкретним способом захисту свого права.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Крім того, за нормами міжнародного права, зокрема ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як у громадських інтересах і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень сторін, позивач ОСОБА_1, як власник 1/2 частки житлової квартири за адресою; АДРЕСА_3, не має можливості користуватись належною йому власністю, оскільки відповідачем ОСОБА_2 на вхідній двері змінені замки.

Оскільки відповідачем ОСОБА_2 позовні вимоги були визнані в повному обсязі, тому, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення та визначення порядку користування зазначеної квартирипідлягають повному задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 10, 11 ,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування квартирою, що є спільною частковою власністю- задовольнити повністю.

Усунути перешкоди ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у володінні та користуванні 1/2 часткою квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, шляхом визначення порядку користування зазначеної квартири наступним чином: виділити ОСОБА_1 одну жилу кімнату площею 11,5 кв.м., що є на плані технічного паспорта для проживання, ОСОБА_2 виділити для проживання одну жилу кімнату площею 18,9 кв.м., що є на плані технічного паспорту, підсобні приміщення квартири, а саме: кухню, ванну кімнату, лоджії, що є на плані технічного паспорту залишити в загальному користуванні.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у володіння та користуванні 1/2 часткою квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1280,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення (отримання) апеляційної скарги через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Суддя Лобарчук О.О.