Провадження № 2/761/6294/2017
15 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Рибака М.А.,
за участю секретаря Яриновської Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів -
В липні 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач) про стягнення боргу.
В подальшому, позивачеві стало відомо, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва договір купівлі-продажу гаражного боксу було визнано недійсним з моменту укладення, разом із тим, питання про повернення сплачених коштів ОСОБА_1 не вирішено.
В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд про його задоволення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності відповідача, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 09.11.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу гаражного боксу, за умовами якого відповідач продав, а позивач купив гаражний бокс АДРЕСА_1
Договір посвідчений нотаріально.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2009 року у справі № 2-1889-1/09 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_1, третя особа: Гаражний автокооператив «Сокіл-2» про визнання права власності на гараж, визнання недійсним свідоцтва про право власності на гараж, визнання недійсним договору купівлі-продажу гаражного боксу від 09.11.2007р., зобов'язання скасувати державну реєстрацію права власності на гараж № НОМЕР_1 та зобов'язання зареєструвати право власності за ОСОБА_3 позов було задоволено. Визнано за ОСОБА_3, право власності на гараж № НОМЕР_1 в ГАК «Сокіл-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Визнано недійсним свідоцтво про право власності від 20 серпня 2007р. на гараж № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 видане Головним управлінням житлового забезпечення виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на підставі Наказу від 14.08.2007р. № 1471-С/ГК на ім'я ОСОБА_2. Визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу гаражного боксу НОМЕР_1 в ГАК «Сокіл-2», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, посвідченого 09 листопада 2007 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло С. Ю. (реєстр. № 2997). Зобов'язано Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна скасувати державну реєстрацію права власності на гараж № НОМЕР_1 в ГАК «Сокіл-2» за ОСОБА_1. Зобов'язано Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна здійснити державну реєстрацію права власності на гараж № НОМЕР_1 в ГАК «Сокіл-2» на ім'я ОСОБА_3.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Із матеріалів справи вбачається, що на даний час гаражний бокс зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28.09.2009 року (а.с. 24).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом із тим, згідно із Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15: «Статтею 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Дія статті поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина п'ята статті 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов'язальних правовідносин. З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.
Суд, визнаючи недійсним договір купівлі-продажу, застосував двосторонню реституцію, на виконання якої вирішив стягнути з відповідачів на користь позивача отримані від нього за продаж будинку кошти, які відповідачі не повернули. У зв'язку із цим застосуванню підлягає стаття 1212 ЦК України, згідно з якою особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Це положення застосовується і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів.
У разі стягнення безпідставно набутих чи одержаних грошей нараховуються відсотки відповідно до статті 536 ЦК України й унеможливлюється стягнення 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 цього Кодексу».
З огляду на зазначене, оскільки в даному випадку до спірних правовідносин застосовуються положення закону про набуття грошей відповідачем без достатньої правової підстави, що унеможливлює стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, в зв'язку із чим, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.
За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно зі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на позивача судовий збір в розмірі 650,00 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 130, 174, 208, 212, 213, 215, 218, 224 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 650,00 грн.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ М.А. РИБАК