У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в особі ОСОБА_3 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 березня 2017року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 31 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Рахівська міська рада Закарпатської області, Рахівське міське комунальне підприємство «Рахівкомунсервіс», про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що наймачем квартири АДРЕСА_1 була ОСОБА_5 на підставі договору найму, укладеного нею у листопаді 1978 року та проживала у цьому житлі зі своїм чоловіком ОСОБА_6

У 1979 році ОСОБА_5 померла, а в житловому приміщенні залишився проживати її чоловік ОСОБА_6, який в свою чергу надав у травні 1989 року згоду на її вселення та реєстрацію в квартирі.

Після смерті ОСОБА_6 вона залишилась проживати в квартирі і продовжує проживати по теперішній час.

Ще у 2005 році вона мала намір переоформити на себе договір найму, однак Рахівський міськвиконком їй відмовив та повідомив, що за такою адресою прописані інші громадяни, які були опікунами за мешканцями, з якими було укладено угоду найму.

У 2014 році у відповідь на її звернення Рахівський міськвиконком повідомив, що спірне житло перебуває на балансі МКП «Рахівкомунсервіс» і для оформлення договору найму їй необхідно звернутися до цього підприємства.

Вказувала, що їй стало відомо, що у квартирі з 10 лютого 1993 року, без її згоди, зареєстрований онук ОСОБА_6 - ОСОБА_4

Оскільки останній ніколи не проживав у спірній квартирі, відсутній у такому житлі понад установлені законом строки, посилаючись на норми житлового законодавства просила визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Рішенням Рахівського районного суду від 28 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 31 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_2 не є належним позивачем, оскільки вона не набула статусу наймача спірної квартири.

Право на звернення з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням мають: наймач або особи, які набули рівних з наймачем прав.

Позивач окрім обставин реєстрації в спірному приміщенні та сплати за комунальні послуги, не надала суду доказів набуття статусу наймача чи визнання її членом сім'ї наймача.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2, в особі ОСОБА_3 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 березня 2017року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 31 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Рахівська міська рада Закарпатської області, Рахівське міське комунальне підприємство «Рахівкомунсервіс», про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ