АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/1066/17 Головуючий 1-ї інстанції - Богдан М.В.
Справа №641/9741/16-ц Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Бездітко В.М.

при секретарі - Щегельському Д.О.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищеназваним позовом, а також із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить відповідачу ОСОБА_1 на праві власності.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2016 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою цього ж суду від 06.12.2016року заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Заборонено здійснення будь-яких дій по відчуженню належного ОСОБА_1 майна, а саме квартири АДРЕСА_1.

Копію ухвали направлено для виконання до Департаменту реєстрації Харківської міської ради.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 06.12.2016року про вжиття заходів забезпечення позову скасувати, вказуючи на її незаконність та необґрунтованість і таку, що винесена з порушенням норм процесуального закону. Зокрема зазначає, що квартира на яку накладено заборону, на даний час йому не належить, оскільки на підставі договору про розірвання договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Чуприною Г.О. правочин приведено у відповідності до чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову і застосовуються лише до позовів про визнання та про присудження.

У ст.152 ЦПК України наведено перелік видів забезпечення позову.

Перераховуючи в ч.1 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову та зазначаючи в ч.2 цієї статті про право суду вжити інші види, законодавець не надає суду право самостійно обирати вид забезпечення позову. Це порушує принцип диспозитивності процесу, тому суд при застосуванні заходів забезпечення позову повинен або задовольнити заявлене клопотання, або відмовити у його задоволенні.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Згідно роз'яснень, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із змісту заяви про забезпечення позову від 29.11.2016року вбачається, що ОСОБА_2 просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить відповідачу ОСОБА_1 на праві власності. Але, в заяві не міститься обґрунтувань для застосування такого заходу забезпечення позову - як арешт квартири, і лише зазначено, що позивач має підстави вважати, що після повідомлення відповідача ОСОБА_1 про розгляд даної справи у суді, останній здійснить відчуження вищевказаної квартири. Отже, доводи заяви ґрунтуються на припущеннях, тобто без надання відповідних доказів.

Між тим, суд з власної ініціативи змінив заявлений вид забезпечення позову і, замість арешту, заборонив ОСОБА_1 здійснення будь-яких дій по відчуженню належного йому майна, а саме квартири АДРЕСА_1.

Такі дії суду є незаконними, оскільки імперативне начало в діяльності суду презюмує, що недопустимо здійснювати ті процесуальні дії, про яких учасники процесу не просили, якщо законом прямо встановлено інше.

При застосуванні заходів забезпечення позову у суду немає повноваження самостійно вибирати або змінювати вид таких заходів, а тому він повинен задовольнити таке клопотання, або відмовити у його задоволенні.

Окрім того, виділені матеріали справи свідчать, що на підставі договору від 09.12.2016року, посвідченого ПН ХМНО Чуприною Г.О. про розірвання договору дарування, посвідченого 25.11.2016року ПН ХМНО Чуприною Г.О. за реєстровим №3293-Дублікат, спірна квартира на даний час відповідачу не належить.

Отже, відсутні підстави для накладення арешту на спірну квартиру.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, з відмовою ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Згідно п.2) ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.2п.2), 312ч.1п.2), 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2016 року - скасувати і у задоволенні заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий -

Судді -