У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом кредитної спілки «Буковинський Альянс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними договорами за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою його представником ОСОБА_6, на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 8 лютого 2010 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 8 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2009 року кредитна спілка «Буковинський Альянс» (далі - КС «Буковинський Альянс») звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 27 грудня 2006 року між КС «Буковинський Альянс»та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 147-л, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 25 000 грн зі сплатою 45% річних з кінцевим терміном повернення 27 грудня 2007 року. У забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором того ж дня і між тими ж сторонами укладений договір застави, за умовами якого ОСОБА_3 передав у заставу кредитній спілці майно згідно із накладними № 8265, № 8025, № 8097, № 20124/01, № 190605/01 та № 220306/01.

У порушення умов кредитного договору № 147-л, ОСОБА_3 зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим станом на 12 листопада 2009 року виникла заборгованість в сумі 35 760,82 грн, яку кредитна спілка просила стягнути з боржника.

Крім того, 31 травня 2007 року між КС «Буковинський Альянс» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 198-л, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 50 000 грн зі сплатою 42% річних з кінцевим терміном повернення 31 травня 2008 року.

Того ж дня між КС «Буковинський Альянс»та ОСОБА_3 укладений договір застави, відповідно до якого останній передав в заставу підвіконня ПВХ «Open Teck».

Також 31 травня 2007 року між КС «Буковинський Альянс» та окремо з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 укладені договори поруки, за якими останні взяли на себе зобов'язання відповідати перед кредитною спілкою за виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором від 31 травня 2007 року.

ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором № 198-л не виконував, внаслідок чого станом на 12 листопада 2009 року виникла заборгованість в сумі 31 062,67 грн.

З огляду на зазначене, КС «Буковинський Альянс»просила стягнути солідарно з боржника і поручителів заборгованість за кредитним договором № 198-л.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 8 лютого 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 28 липня 2015 року, позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь КС «Буковинський Альянс» заборгованість за кредитним договором № 147-л від 27 грудня 2006 року у сумі 35 760,82 грн.

Стягнено солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь КС «Буковинський Альянс» заборгованість за кредитним договором № 198-л від 31 травня 2007 року в сумі 31 062,67 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 8 лютого 2010 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 8 липня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 27 грудня 2006 року між КС «Буковинський Альянс» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 147-л, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 25 000 грн зі сплатою 45% річних з кінцевим терміном повернення 27 грудня 2007 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 147-л 27 грудня 2006 року між тими ж сторонами укладений договір застави, за яким ОСОБА_3 передав в заставу кредитної спілки майно згідно із накладними № 8265, № 8025, № 8097, № 20124/01, № 190605/01 та № 220306/01.

У порушення умов кредитного договору № 147-л ОСОБА_3 зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим станом на 12 листопада 2009 року виникла заборгованість у сумі 35 760,82 грн, яка складається з: 23 469,90 грн - заборгованості за кредитом, 12 291,33 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом.

31 травня 2007 року між КС «Буковинський Альянс»та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 198-л, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 50 000 грн зі сплатою 42% річних з кінцевим терміном повернення 31 травня 2008 року.

Того ж дня між КС «Буковинський Альянс»та ОСОБА_3 укладений договір застави, відповідно до якого останній передав у заставу підвіконня ПВХ «Open Teck».

31 травня 2007 року між КС «Буковинський Альянс» та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 укладені договори поруки, за якими останні взяли на себе зобов'язання відповідати перед кредитною спілкою за виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором солідарно з боржником.

У порушення умов кредитного договору № 198-л ОСОБА_3 зобов'язання не виконував, внаслідок чого станом на 12 листопада 2009 року виникла заборгованість у сумі 31 062,67 грн, яка складається з: 15 750 грн - заборгованості за кредитом, 15 312,67 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позичальник не виконував умови кредитних договорів щодо своєчасного повернення суми отриманих кредитів та сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, що є підставою для стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, укладеним 27 грудня 2006 року, і для солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, укладеним 31 травня 2007 року .

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій повністю погодитись е можна.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 3 кожного з договорів поруки, укладених окремо з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 31 травня 2007 року, позичальник та кожен з поручителів відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Висновки судів попередніх інстанцій про наявність безумовних підстав для солідарного стягнення з поручителів суми заборгованості за кредитним договором не узгоджується з вимогами ст. 554 ЦК України та умовами договорів поруки.

Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого; у разі укладення окремо кожним з поручителів кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання, між ними солідарної відповідальності не виникає.

За таких обставин кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд пред'явити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково, але поручитель, що виконав зобов'язання, не вправі пред'явити вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суди залишили поза увагою те, що вимоги банку до кожного з поручителів обґрунтовані укладенням різних самостійних договорів поруки, за якими кожен із поручителів поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарний боржник, хоча і за порушення умов одного й того ж кредитного договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

За змістом ч. 3 ст. 213 ЦПК України, суд ухвалює рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Саме припиненням поруки обґрунтовував ОСОБА_5 свої заперечення на позов кредитної спілки про стягнення заборгованості за кредитним договором. Тому при вирішенні позову кредитора такі заперечення поручителя підлягали з'ясуванню на підставі дослідження відповідних доказів і сама по собі відсутність позову про припинення поруки не звільняє суд від обов'язку перевірки таких заперечень.

Крім того, на час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 суду апеляційної інстанції було достовірно відомо про смерть 2 лютого 2013 року ОСОБА_7

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, у порушення вимог ст. ст. 213-214, 316 ЦПК України, не спростував доводи апеляційної скарги, не виконав покладений на нього процесуальний обов'язок з перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції з урахуванням підстав позову та заперечень сторін, у тому числі правильність застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини; не встановив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, та дійшов передчасного висновку про законність рішення суду першої інстанції.

Ураховуючи викладене, заочне рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції на підставі ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану його представником ОСОБА_6, задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 8 лютого 2010 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 8 липня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова