Копія Справа № 326/1023/17
Провадження № 2/326/367/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого-судді Стріжакової Т.В.

при секретарі Філанової В.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Приморську цивільну справу за позовом ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_1, до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про стягнення аліментів на утримання матері. Позовні вимоги мотивує тим, що з 08 вересня 1962 року вона перебувала шлюбі з ОСОБА_5, який помер 18 жовтня 1979 року. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, - відповідачі по справі.

Після смерті чоловіка вона мешкала разом з дітьми. Останні 10 років мешкає окремо від дітей, оскільки син разом із невісткою вигнали її з дому, з цього часу вона проживає у чужих для неї людей. В період з вересня по жовтень 2014 року вона мешкала разом із донькою та її сімєю в Рівненській області, а потім була вимушена приїхати додому в с.Гюнівка.

На теперішній час вона тимчасово мешкає у ОСОБА_7, є непрацездатною, за станом здоровя пересувається за допомогою милиць, отримує пенсію в розмірі 1544,48 грн., якої не вистачає на лікування та проживання, у звязку із цим потребує матеріальної допомоги. Син та дочка ніякої допомоги їй не надають, хоча зобовязані це робити. Відповідачі офіційно не працюють, отримують нерегулярні доходи, які повністю витрачають на свої потреби. Аліменти ані син, ані дочка нікому не платять. Неповнолітніх дітей у них не має.

Просить стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, 05 червня 1969 року народження, аліменти на її користь у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) з кожного щомісяця до її смерті; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць (а.с.1).

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи; до суду подала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, у судове засідання направила свого представника ОСОБА_1 (а.с.31).

Відповідачка ОСОБА_4, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, причини неявки не повідомила, від неї не надійшло заяв, клопотань та заперечень проти позовних вимог (а.с.27,30,41а,51).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 дав пояснення, аналогічні викладеним у позові, додатково пояснив, що у теперішній час позивачка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, має похилий вік, поганий стан здоровя, хворіє, рухається за допомогою милиць, живе у чужих людей, знімає квартиру. Ії просять звільнити квартиру, тому їй доведеться піти у будинок для людей похилого віку, а для цього необхідно вирішити питання про стягнення аліментів з дітей. Відповідачі працездатні, працюють, держать домашнє господарство, неповнолітніх дітей не мають, мають доходи, тому платити аліменти мають можливість. За станом здоровя позивачка потребує догляду, лікування, сама не може за собою доглядати. Хоча у відповідача ОСОБА_2 хвора, перенесла операцію дружина, але він користується будинком матері, там живе його дочка. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача подав письмову заяву, в якій вказав, що в судовому засіданні встановлено, що прізвище відповідача ОСОБА_2, у звязку з допущеною помилкою він просить змінити прізвище відповідача на ОСОБА_2 (а.с.52).

Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що він своїй матері ОСОБА_3 для того, щоб вона жила одна, купив будинок, вона там жила сама 2 роки. Потім він з сімєю перейшов жити до матері, а вона не захотіла жити з ними. Вона усі свої гроші забрала, відвезла дочці, побула там місяць та повернулася знову. Тепер вона живе у чужих людей. Він не працює, оскільки роботи немає, не може знайти, має тимчасові заробітки, хоча фізично здоровий, працездатний, на обліку не перебуває. Він має 2 будинки. В одному, який належить матері та оформлений на неї, живе його старша донька з своєю сімєю. В другому - він живе зі своєю сімєю. Його дружина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, має захворювання фиброаденоматоз правої молочної залози (злоякісне новоутворення), потребує лікування. Його донька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, має захворювання шизофренії, отримує пенсію в сумі 1300 грн., потребує лікування. Сімєю вони держать корову, курей, інше домашнє господарство. Позовні вимоги він не визнає, оскільки мати після смерті їх батька гроші віддавала своїй доньці, другій відповідачці, у нього немає грошей, щоб їй платити аліменти. У позовних вимогах просив відмовити.

Вислухавши представника позивача, відповідача ОСОБА_2, свідків, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно з свідоцтвом про одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_10 08.09.1962 уклали шлюб, актовий запис №13, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: ОСОБА_5, ОСОБА_5 (в свідоцтві записано російською мовою ОСОБА_2, ОСОБА_2) (а.с.5). У паспорті позивачки ОСОБА_3 вказано, що вона ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.3).

У свідоцтві про народження на імя ОСОБА_11 (в свідоцтві записано російською мовою ОСОБА_2) вказано, що вона народилася 05.06.1969 у с.Гюнівка Приморського району Запорізької області, батьками записано: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (в свідоцтві записано російською мовою ОСОБА_2, ОСОБА_2) (а.с.2).

Згідно з листом Приморського РВ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області вказано, що за результатами перевірки виявлено актовий запис про народження №4 від 20.03.2009, складений Виконавчим комітетом Гюнівської сільської ради Приморського району Запорізької області на громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстрацію народження проведено відповідно до ст.133 СК України (а.с.8). У Запису акту про народження №4 від 20.03.1967 вказані відомості російською мовою, про дитину зазначено: «Вельчев Иван Николаевич» (російською мовою), народився 05.03.1967 року, в с.Гюнівка Приморського району Запорізької області, батьками записано: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (в свідоцтві записано російською мовою ОСОБА_2, ОСОБА_2) (а.с.38).

У довідці Приморського РВ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області вказано, що за результатами перевірки виявлено актовий запис про народження №4 від 20.03.2009, складений Виконавчим комітетом Гюнівської сільської ради Приморського району Запорізької області на громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстрацію народження проведено відповідно до ст.133 СК України (а.с.8).

У свідоцтві про смерть вказано, що ОСОБА_5 (в свідоцтві записано російською мовою ОСОБА_12) помер 18.10.1979 у віці 39 років (а.с.6).

Згідно з посвідченням №110497 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, призначена пенсія за віком з 09.03.1993 (а.с.4). Згідно з довідкою Приморського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28.07.2017 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, перебуває на обліку в Приморському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком з 26.03.1993 довічно в розмірі 1544,48 грн. (а.с.9).

Згідно із довідкою про склад сімї та зареєстрованих у житловому будинку осіб, виданою Гюнівською сільською радою, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, до складу її сімї входять: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, невістка ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_10, онука ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_11, онука ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_12, правнук ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_13, правнука ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_14 (а.с.7).

Листом від 27.07.2017 Приморський РВ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області повідомив, що за результатами перевірки виявлено, що мається запис про шлюб №5 від 01 жовтня 1988 року, складений Виконавчим комітетом Гюнівської сільської ради Приморського району Запорізької області на громадянку ОСОБА_15 до та ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу; актовий запис складено російською мовою; російською мовою прізвище нареченої зазначено - ОСОБА_12 (а.с.40а).

У судовому засіданні оглянута Виписка №1054 від 10.02.2017 із медичної картки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, надана відповідачем ОСОБА_2, в якій вказано її захворювання - фиброаденоматоз правої молочної залози (злоякісне новоутворення), потребує лікування.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона, знає, що позивачка ОСОБА_3 приблизно 8 років жила у чужої жінки в с.Гюнівка. Потім дочка забрала її до себе на Західну Україну, але потім позивачка знову повернулася в с.Гюнівка. Син (відповідач) хату матері (позивачки) віддав своїй доньці, а матері купив іншу хату, вона там сама жила рік, але потім зі своєю сімєю перейшов жити до матері. Вони разом не змогли жити, і позивачка пішла до сусідки, оскільки невістка попала в лікарню, а син її дуже ображав. З жовтня 2017 року позивачка живе в ОСОБА_19, чужої жінки. Позивачка погано рухається, тільки за допомогою двох палок; вона хворіє на гіпертонію, серце. Їй викликали швидку допомогу, так як у неї боліло серце, був високий тиск. Їй необхідно лікуватися, приймати ліки, але грошей на ліки у неї немає, пенсія у неї не велика. Вона сама себе обслугувати не може, потребує стороннього догляду. Діти нею не цікавляться, не допомагають, син погано до неї ставиться. Син ОСОБА_2 зараз працює у дитячому садочку в с.Гюнівка кочегаром, держить домашнє господарство (корову, курей); його дружина перенесла недавно операцію. Дочка ОСОБА_4 живе в Рівненській області, має свій будинок, держить господарство, працювала, має трьох повнолітніх дітей. Діти можуть надавати допомогу матері. Вона не знає такого, що б позивачка ухилялася від виховання своїх дітей.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що він є головою Нельгівської сільської ради, знає, що позивачка живе у чужих людей в будинку ОСОБА_19, до цього жила у ОСОБА_7 З сином вона жити не змогла. Він (свідок) розмовляв з її сином. Син ОСОБА_2 не хоче матір забирати в свою сімю, відмовляється їй допомагати, хоча допомогу надавати може, оскільки працює кочегаром в дитячому садочку в с.Гюнівка, держить господарство (корову, курей). Дочка теж матірю не цікавиться, не допомагає. Позивачка рухається на двох палках, хворіє, їй необхідно лікування, вона потребує допомоги дітей, сама не може себе обслугувати. У будинок престарілих її не беруть, так як у неї є діти, які повинні піклуватися про неї. Позивачка не позбавлена батьківських прав щодо своїх дітей, відомостей про те, що вона при вихованні своїх дітей ухилялася від своїх батьківських обовязків, у нього немає.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що позивачка ОСОБА_3 з жовтня 2017 року проживає з нею в її будинку, оскільки їй ніде жити, хоча має дорослих сина та доньку, які не інтересуються нею, не допомагають їй, не доглядають за нею. Позивачка скаржилася їй, що діти їй не допомагають, що з ними не можна жити, вони її ображають. Вона рухається тільки за допомогою двох палок, хворіє, їй потрібні ліки, сторонній догляд, але пенсія у неї маленька, грошей на лікування не має. Недавно їй викликали швидку допомогу, але на ліки грошей у неї немає. З речей у неї тільки одна сумка її одяг. Вона спокійна, не скандалістка. А діти неправильно до неї ставляться, не допомагають.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3, 09.03. ІНФОРМАЦІЯ_3, має похилий вік, є пенсіонером, непрацездатна, отримує пенсію за віком, у розмірі 1544 грн. 48 коп. Вона живе у чужих людей, що визнав судовому засіданні і відповідач. Вона потребує допомоги на оплату житла, комунальних послуг, лікування, придбання ліків, харчування, одягу тощо.

Вона має дітей: доньку ОСОБА_4 (за дівочим прізвищем ОСОБА_3) ОСОБА_21, та сина ОСОБА_6, які живуть окремо від неї, допомогу матері як діти не надають.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов'язків утримувати непрацездатних батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків.

Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК).

Відповідачами не надано доказів і судом не встановлено в судовому засіданні наявності обставин щодо звільнення відповідачів від обов'язку утримувати свою матір з підстав, викладених у ст. 204 СК України.

На підставі ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Таким чином, позивачка є особою похилого віку, непрацездатною, досягла встановленого законом пенсійного віку та отримує пенсію, яка є єдиним її джерелом доходу, проживає у чужих людей, їй необхідно утримувати себе, сплачувати комунальні послуги, лікуватися, вона не може себе обслуговувати, погано рухається, тільки з палками, тому вона потребує допомоги своїх дітей; відсутні відомості, що вона ухилялася від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своїх дітей; інших дітей, крім відповідачів, вона не має, допомоги більше отримувати від інших осіб вона не має права та підстав; відповідачі є працездатними, не мають неповнолітніх дітей, мають постійні джерела доходів. Тому суд приходить до висновку, що позивачка потребує матеріальної допомоги за рахунок стягнення аліментів з відповідачів. Підстав, які б унеможливлювали надання відповідачами їй матеріальної допомоги, передбаченої законодавством, немає.

Положеннями ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено з 1 травня 2017 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в розрахунку на місяць - 1312 грн. на непрацездатну особу та 1684 грн. на працездатну особу.

При визначені розміру аліментів, судом враховується фізичний стан позивачки та необхідність її лікування, розмір пенсії позивачки, відсутність інших доходів та допомоги; враховує встановлений законодавством України прожитковий мінімум для непрацездатних громадян, ту обставину, що відповідачі є працездатними, мають дохід, але допомогу матері не надають, догляд за нею не здійснюють. Також суд враховує, що, хоча відповідач має дружину, яка має важке захворювання, перенесла операцію, але він у будинок, що належить та зареєстрований за матірю, поселив свою доньку, яка користується ним тривалий час. Судом не встановлено обставин, що мати ухилялася від виконання своїх батьківських обов'язків.

З урахуванням викладеного, суд вважає доцільним призначити аліменти позивачці з відповідачів з кожного у розмірі по 1/8 частини заробітку відповідачів щомісячно, цей розмір аліментів відповідачів спроможний надати непрацездатній матері допомоги і це не зачепить їх матеріальних інтересів та доходу, буде відповідати принципу справедливості, інтересам сторін.

Відповідно до ст.79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 03.08.2017.

Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Позивачка, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, тому судовий збір підлягає до стягнення з відповідачів на користь держави, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 202, 205 СК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_1, до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в с.Гюнівка Приморського району Запорізької області, Україна, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 серпня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка народилась в с.Гюнівка Приморського району Запорізької області, Україна, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 серпня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у дохід держави судовий збір у сумі по 320 грн. з кожного.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис ОСОБА_22

З оригіналом згідно: суддя Т.В. Стріжакова

28.11.2017