22-ц/775/617/2017(м)
Головуючий у 1 інстанції Ковтуненко В.О.
Категорія 53 Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Лопатіної М.Ю., Принцевської В.П.,

секретар - Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» про встановлення факту перебування в трудових відносинах та вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ДВНЗ «ДонНТУ» про встановлення факту перебування у трудових відносинах та вчинення певних дій В обґрунтування вимог зазначила, що 20 січня 2010 року працевлаштувалася до ДВНЗ «ДонНТУ» на посаду асистента кафедри бухгалтерського обліку та аудиту відповідно до наказу №119-08 від 19.01.2010 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач народила дитину, у зв'язку з чим перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку. 23 травня 2016 року вона звернулась до відповідача з нотаріально посвідченою заявою про звільнення її з посади асистента кафедри бухгалтерського обліку та аудиту ДВНЗ «ДонНТУ» згідно зі ст.38 КЗпП України у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку та про внесення відповідного запису у трудову книжку. З попереднього місця реєстрації позивач та відповідач виїхали у зв'язку з початком АТО у місті Донецьку. Позивач проживає та зареєстрована у місті Маріуполі. Відповідач розташований у місті Покровську. Можливості переїзду до міста Покровська позивач не має, тому нотаріально посвідчена заява про звільнення була надіслана поштою та отримана відповідачем 26.05.2016 року. На вказану заяву ОСОБА_2 отримала письмову відповідь від 03.06.2016 року, де їй роз'яснено, що у зв'язку з відсутністю у відповідача первинних документів щодо її працевлаштування задовольнити заяву ОСОБА_2 про звільнення підстав немає. Крім того, у відповіді зазначено, що інформація з органів пенсійного фонду, а саме індивідуальні відомості про застраховану особу та інформація з органів фіскальної служби не є первинними документами для кадрового обліку працівників на підприємстві. У зв'язку з наявністю запису в трудовій книжці про працевлаштування позивач не має можливості ані зареєструватися як безробітна особа, ані працевлаштуватися на іншу роботу. Тому позивач вважає дії відповідача неправомірними, просить суд встановити факт перебування її у трудових відносинах із ДВНЗ «ДонНТУ» на посаді асистента кафедри бухгалтерського обліку та аудиту у період з 20 січня 2010 року по 24 травня 2016 року, зобов'язавши ДВНЗ «ДонНТУ» внести запис до трудової книжки про звільнення з посади відповідно до поданої нею заяви за власним бажанням.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 червня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» внести запис у трудову книжку серії НОМЕР_1, заведену 05 серпня 1987 року, на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про звільнення з посади асистента кафедри бухгалтерського обліку та аудиту, згідно зі ст.38 КЗпП України, у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку, з 24 травня 2016 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 06 липня 2017 року виправлено описку, допущену в рішенні Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 червня 2017 року - вказано правильну дату заведення трудової книжки серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - 05 серпня 2008 року.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник відповідача - Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність вказаних обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду в частині задоволення вимог позивача про зобов'язання ДВНЗ «Донецький національний технічний університет» внести запис у трудову книжку ОСОБА_2 про звільнення з посади асистента кафедри бухгалтерського обліку та аудиту згідно зі ст.38 КЗпП України у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку з 24 травня 2016 року - скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» Доценка М.О., який просив задовольнити апеляційну скаргу повністю, заперечення позивача ОСОБА_2, та її представника ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на ім'я ОСОБА_2 05 серпня 2008 року заведено трудову книжку серії НОМЕР_1 (а.с.5). З записів трудової книжки суд з'ясував, що позивач 20.01.2010 року прийнята на посаду асистента кафедри бухгалтерського обліку та аудиту ДВНЗ «ДонНТУ» до проведення конкурсу на підставі наказу №119-08 від 19.01.2010 року, 01.04.2010 року на підставі наказу №887 від 02.04.2010 року ОСОБА_2 затверджена на посаду асистента кафедри бухгалтерського обліку та аудиту за терміновим трудовим договором, терміном на п'ять років, як обрана за конкурсом.

Також судом встановлено, що в трудової книжці позивача є запис від 01.02.2015 року про те, що на підставі наказу №19-08 від 08.01.2015 року продовжена праця на посаді асистента кафедри бухгалтерського обліку та аудиту за строковим трудовим договором.(а.с.5)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 народила дитину ОСОБА_5 у місті Донецьку, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.8).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 були видані листки непрацездатності від 11.03.2013 року по вагітності, де вказано місце її роботи ДоНТУ (а.с.63-64).

Відповідно до довідки УСЗН Центрального (Жовтневого) району м.Маріуполя від 26.05.2015 року, ОСОБА_2 є особою, яка переміщена з тимчасово окупованої території, яка постійно проживала в Нижній Кринці (Макіївка), а на даний час мешкає в м.Маріуполь (а.с.11).

Як вбачається з відомостей Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міндоходів у Донецькій області з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених та утриманих податків, ОСОБА_2 в період з 01.01.2010 року по 31.12.2015 року від ДВНЗ «ДонНТУ» сплачувались податки з 2010 року по лютий 2013 року, з березня 2013 року відсутні відомості щодо сплати внесків (а.с.6).

Згідно з листом Центральної міжрайонної в місті Донецьку виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №01-465 від 26.07.2016 року ДВНЗ «ДонНТУ» () перебуває на обліку в Центральній міжрайонній виконавчій дирекції в місті Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з 28.03.2002 року по 21.01.2015 рік. Згідно з системою ЄІАС Страхувальником ДВНЗ «ДонНТУ» () надавалась заява-розрахунок від 14.03.2013 року №3401, до якого входить листок непрацездатності АВШ №304606 від 11.03.2013 року по 14.07.2013 року на ім'я ОСОБА_2 (ІПННОМЕР_3, зазначена посада асистент ДонНТУ) (а.с.63 зворотний лист). Зазначена заява-розрахунок профінансована 21.03.2013 року (а.с.9,63).

Випискою по клієнтському картковому рахунку позивача підтверджується факт отримання позивачем грошових коштів (авансів та заробітної плати) від «ДонНТУ» за період з 15.02.20101 року червень 2013 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що позивачем надані докази, які підтверджують її перебування у трудових відносинах із ДВНЗ «Донецький національний технічний університет», а тому відмова у звільненні після закінчення відпустки по догляду за дитиною беззаперечно порушує її трудові права як працівника.

Та обставина, що позивач після зміни місця знаходження університету не подала заяву про працевлаштування і з нею не укладено нового трудового договору не свідчить про те, що попередня трудова угода припинена, оскільки відсутні докази про її припинення у встановленому законом порядку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 24, ст. 38, ч. 1 ст. 47, ст.48 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку. До трудової книжки заносяться зокрема відомості про роботу. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На підставі п.3-4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 року № 301, трудові книжки зберігаються на підприємствах, установах і організаціях як документи суворої звітності, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку; відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Пунктом 2-4 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року, записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження).

Згідно з п.п. 4.1 цієї ж інструкції, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним.

Згідно з наказом Міністерства освіти та науки від 03.10.2014 року №1129 «Про реорганізацію освітнього процесу у Донецькому національному технічному університеті» до завершення збройного конфлікту на території міста Донецька Донецький національний технічний університет проводить свою освітню діяльність (згідно з наявністю ліцензією на освітню діяльність та сертифікатами про акредитацію) на базі Красноармійського індустріального інституту Донецького національного технічного університету. Донецький національний технічний університет розміщується за адресою: м.Покровськ (Красноармійськ), пл. Шибанкова, 2.

Судом також встановлено, що в трудової книжці позивача є запис від 01.02.2015 року про те, що на підставі наказу №19-08 від 08.01.2015 року продовжена праця на посаді асистента кафедри бухгалтерського обліку та аудиту за строковим трудовим договором.(а.с.5) Відповідач посилається на цей запис, внесений невідомою особою після зміни місця знаходження університету, як сфальсифікований, і такий, що свідчить про безпідставність вимог ОСОБА_2 Однак в судовому засіданні позивач пояснила, що вона отримала трудову книжку в закладі, де до жовтня 2014 року розміщався Донецький національний технічний університет, в той час, як за умови відсутності факту звільнення трудова книжка повинна була би зберігатися у роботодавця.

Згідно з довідкою від 26.09.2016 року №1-2/1211, виданою ДВНЗ «ДонНТУ», документи первинного обліку (накази, розрахункові відомості, табелі обліку робочого часу, картка П2 тощо) стосовно ОСОБА_2, трудова книжка ОСОБА_2 не зберігається в установі (а.с.33).

Довідкою від 26.09.2016 року №1-2/1212, ДВНЗ «ДонНТУ» підтверджує, що накази №119-08 від 19.01.2010 року, №887-08 від 02.04.2010 року в університеті відсутні, а наказ №19-08 від 08.01.2015 року установою не видавався (а.с.34).

В судовому засіданні колегії суддів представник відповідача не надав чітких пояснень, якими саме критеріями керувався університет щодо підтвердження факту трудових відносин інших співпрацівників після зміни місця розташування, за умови, що трудові книжки та первісна документація, оригінали кадрових наказів тощо, залишилися в будівлі в м.Донецьку.

Доводи відповідача щодо того, що оригінал трудової книжки на руках у позивача, а тому остання не перебуває у трудових відносинах з університетом є необґрунтованими, оскільки представником відповідача під час судового розгляду в суді вказано, що архів відділу кадрів та бухгалтерії не був вивезений до м. Красноармійськ з непідконтрольної території. Вищевикладене свідчить про те, що керівництво університету не в повній мірі виконало приписи Кабінету Міністрів України від 27 квітня 19993 року №301 «Про трудові книжки працівників» щодо збереження трудової книжки позивача під час переміщення університету до м. Красноармійська, відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 03 жовтня 2014 року № 1129.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають позиції, висловленій в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.06.2017 року.

Щодо заперечень відповідача проти вимог про звільнення ОСОБА_2 та внесення відповідного запису у зв'язку із наявністю незаконного запису від 01.02.2015 року про продовження трудових відносин, то такі доводи не впливають на правильність рішення суду.

Пунктом 2-4 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року, 2.4. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше

тижневого строку. Отже, відповідачем не спростовано, що запис про прийняття на роботу позивача був внесений до переміщення університету - початку АТО в м.Донецьку. Крім того, інструкцією також передбачений порядок виправлення або зміни неправильних, неточних записів про роботу.

Заявою від 10 березня 2016 року, спрямованою на ім'я виконуючого обов'язки ректора ДВНЗ «ДонНТУ» ОСОБА_7, ОСОБА_2 просила розглянути питання про можливість звільнення її з посади на наступних умовах: з 23 травня 2016 року в зв'язку із відмовою працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацію (п.6 ст.36 КЗпП); з 23 травня 2016 року за угодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП) (а.с.12).

21.03.2016 року №12/405 виконуючого обов'язки ректора ДВНЗ «ДонНТУ» ОСОБА_7 письмово роз'яснено ОСОБА_2, що відповідно до наказу МОН України від 03.10.2014 року №1129 «Про організацію освітнього процесу у Донецькому національному технічному університеті» до завершення збройного конфлікту на території міста Донецька ДВНЗ «ДонНТУ» проводить свою освітню діяльність на базі Красноармійського індустріального інституту ДВНЗ «ДонНТУ» за адресою: місто Красноармійськ, пл. Шибанкова, 2. В розпорядженні університету відсутні оригінали наказів щодо відомостей про трудову діяльність ОСОБА_2 Інформація з органів пенсійного фонду, а саме - «Індивідуальні відомості про застраховану особу» надаються для призначення/перерахунок пенсій з реєстру застрахованих осіб, а інформація з органів фіскальної служби свідчить про суми доходу нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Таким чином, ані індивідуальні відомості про застраховану особу, ані інформація з органів фіскальної служби не являються первинними документами для кадрового обліку працівників на підприємстві (а.с.13).

23 травня 2016 року ОСОБА_2 направила ректору ДВНЗ «ДонНТУ» нотаріально посвідчену заяву про звільнення її з посади асистента кафедри бухгалтерського обліку та аудиту згідно зі ст.38 КЗпП за власним бажанням, у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку, з 24 травня 2016 року, про що внести відповідний запис у її трудову книжку. Зазначена заява була спрямована з нотаріально засвідченими додатками, а саме: свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_4, копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.14).

На її заяву знов було надано відповідь про те, що у зв'язку з відсутністю первинних документів щодо працевлаштування ОСОБА_2 задовольнити заяву про її звільнення неможливо (а.с.16).

Листом від 05.07.2016 року №08-3467 з Маріупольського центру зайнятості позивачу роз'яснено, що для реєстрації в центі зайнятості, у зв'язку з тим, що в трудовій книжці відсутній запис про звільнення, їй рекомендовано розірвати трудові відносини з ДВНЗ «ДонНТУ» (а.с.17).

У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Задовольняючи вимоги позивача про зобов'язання внести запис в трудову книжку про звільнення, суд першої інстанції врахував обставини справи і виходив з того, що позивач позбавлена можливості захистити свої права в будь-який інший спосіб, надані докази беззаперечно свідчать, що на момент переміщення навчального закладу ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з відповідачем, знаходячись у цей період у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зокрема, до 23 травня 2016 року. Суд вважав ці обставини такими, що не потребують судового захисту, оскільки факт прийняття на роботу і відсутність факту звільнення є належним підтвердженням перебування у трудових відносинах.

Тому суд, встановивши, що факт перебування позивачки у вищезазначений період у трудових відносинах з відповідачем не оспорений, у відповідності до положень закону задовольнив позов в частині зобов'язання відповідача внести запис до трудової книжки позивачки про звільнення з посади згідно зі ст.38 КЗпП України з 24 травня 2016 року.

Наведені в скарзі доводи висновків суду першої інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів.

Враховуючи, що рішення суду постановлено з дотримання норм матеріального і процесуального права, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, то підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду Донецької області від 26 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді :

Є.Є. Мальцева

М.Ю. Лопатіна

В.П. Принцевська