154/1615/17
2/154/618/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м. Володимир-Волинський
Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді Вітера І.Р.,
при секретарі Корніюк Т.О.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
представників відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії, а також зобов`язання поновлення на квартирному обліку,-
ВСТАНОВИВ:
19 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Володимир-Волинського міського суду Волинської області з позовом до військової частини НОМЕР_1 (колишня НОМЕР_2 ) про визнання протиправним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 16 жовтня 2013 року за протоколом № 14 у частині зняття його з квартирного обліку та зобов`язати відповідача відновити його на обліку осіб, що мають право на отримання житла при військовій частині НОМЕР_1 з 03 серпня 2013 року згідно рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 09 серпня 2013 року за протоколом № 10.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що проходив військову службу в Збройних силах колишнього СРСР та Збройних силах України з 01 вересня 1989 року по 03 серпня 2013 року включно. Ще під час проходження служби у Збройних силах України 11 липня 2013 року позивачем подано рапорт командиру військової частини НОМЕР_2 про зарахування його на квартирний облік для поліпшення житлових умов із сім`єю 1 особа.
В даний період часу житлова комісія колишньої військової частини НОМЕР_2 жодних питань не розглядала, оскільки більшість її членів знаходилась у відпустці, однак згідно витягу з протоколу № 10 рішенням житлової комісії частини від 09 серпня 2013 року позивача ОСОБА_1 поставлено на квартирний облік у в/ч НОМЕР_2 з 09 серпня 2013 року.
Однак за поданням прокурора Волинської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України від 20 вересня 2013 року, відповідач своїм рішенням на підставі протоколу №14 від 16 жовтня 2013 року зняв ОСОБА_1 з квартирного обліку у в/ч НОМЕР_2 з підстав виключення 03 серпня 2013 року позивача зі списків особового складу частини, а тому він як такий, що вже був звільнений з військової служби не має права на отримання житла. Позивач вважає, що таким чином він був безпідставно позбавлений права на житло, гарантованого Конституцією України та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Крім того, ОСОБА_1 просить поновити йому процесуальні строки на звернення досуду за захистом порушених прав, оскільки з аналогічних підстав вже звертався до суду в порядку адміністративного судочинства. Його справа слухалась із березня 2014 року по 02 серпня 2016 року та в кінцевому результаті ухвалою Вищого адміністративного суду України провадження в ній було закрите з мотивів необхідності розгляду цього спору за правилами ЦПК.
В судових засіданнях позивач свої позовні вимоги підтримав повністю з наведених у своїй позовній заяві підстав, просив їх задовольнити у повному обсязі. В той же час надав додаткові пояснення про те, що Під час проходження військової служби, згідно рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_2 від 09 серпня 2013 року за протоколом № 10, його було поставлено на квартирний облік як військовослужбовця частини, що потребує поліпшення житлових умов та відповідно має право на забезпечення житловою площею за рахунок держави.
20 вересня 2013 року прокурор Волинської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України подав на адресу відповідача подання про скасування вказаного рішення з причини його незаконності. 16 жовтня 2013 року відповідач своїм рішенням на підставі протоколу № 14 таке подання прокурора задовольнив. Обґрунтовуючи вказане подання прокурор зазначив позивача таким, що штучно погіршив свої житлові умови, зробивши також невірний висновок про те, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача вже після свого звільнення у зв`язку з чим не має права на постановку на квартирний облік.
Таким чином у позивача з відповідачем виник спір щодо реалізації права на житло, яке гарантується Конституцією та законодавством України.
На думку ОСОБА_1 відповідач, прийнявши від нього рапорт з додатками під час проходження військової служби - 11 липня 2013 року, зобов`язаний був його розглянути та за наявності підстав поставити його на квартирний облік не пізніше 30 діб від дня проходження рапорту. Позивач зазначає, що в цілому відповідач лише частково порушив його право на житло, відновивши його шляхом постановлення на квартирний облік 09 серпня 2013 року, а не 03 серпня 2013 року оскільки саме цього дня його фактично було звільнено лав Збройних сил України.
Окрім того за поясненнями ОСОБА_6 . військова частина НОМЕР_2 своїм рішенням від 16.10.2013 року за протоколом № 14 незаконно виконала вказані в поданні прокурора вимоги щодо зняття його з квартирного обліку. Позивач вважає, що рішення військової частини від 16.10.2013 року за протоколом № 14 винесене на підставі подання прокурора не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки подав рапорт про постановку його на квартирний облік вчасно (11 липня 2013 року під час перебування його на військовій службі та до моменту його звільнення). Незаконним є також посилання відповідача у прийнятому рішенні № 14 від 16 жовтня 2013 року в частині штучного погіршення своїх житлових умов, а тому позивач має всі законні підстави для постановлення на облік для отримання житла, а відтак просить позовні вимоги задовольнити.
Представниками відповідача в судових засіданнях позовні вимоги ОСОБА_1 заперечувались повністю. Відповідач визнав той факт, що рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 09 серпня 2013 року за протоколом № 10 ОСОБА_1 був зарахований на квартирний облік, згідно поданого ним рапорту від 11 липня 2013 року.
Перевіркою прокурора Волинської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері щодо додержання посадовими особами військової частини НОМЕР_2 вимог Житлового кодексу України, були виявлені суттєві порушення при прийнятті рішень щодо постановки на облік окремих військовослужбовців частини, у тому числі і підполковника запасу ОСОБА_1 . На підставі матеріалів перевірки прокурором було направлено подання командиру військової частини НОМЕР_2 від 20 вересня 2013 року, № 2020 щодо усунення виявлених під час перевірки порушень, зокрема скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 09 серпня 2013 року за протоколом № 10, що у подальшому було виконано, а саме: відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 40 Житлового кодексу України та п.2.19 Інструкції про організацію та порядок забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженого наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 року № 737, п.1 рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , оформлене протоколом засідання від 09.08.2013 року №10 в частині постановки на квартирний облік підполковника запасу ОСОБА_1 було скасоване.
В той же час ОСОБА_1 з фондів Міністерства оборони України, відповідно до рішення Володимир-Волинського міськвиконкому від 27 жовтня 2000 року, №308, ордер №48 від 31 жовтня 2000 року забезпечувався жилою площею для постійного користування за адресою: АДРЕСА_1 (3-х кімнатна квартира, житлова площа 41,4 кв. м.). Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року та абзацу 4 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці забезпечуються постійним житлом один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Вказане житло ОСОБА_1 отримав, однак його відчужив шляхом визнання позову за рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області в цивільній справі № 0301/2741/2012 від 11 вересня 2012, за позовом колишньої дружини ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Своєю добровільною відмовою від вищенаведеної житлової площі ОСОБА_1 штучно погіршив свої житлові умови, тобто свідомо вчинив умисні дії спеціально спрямовані на створення в обхід закону права на ще одне одержання житла.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази подані сторонами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних силах колишнього СРСР та Збройних силах України з 01 вересня 1989 року по 03 серпня 2013 року включно.

Витягом з протоколу № 5 засідання житлової комісії Володимир-Волинського гарнізону від 08 вересня 2000 року, а саме його пункту 3, постановлено рішення на підставі п.18 Положення затвердженого наказом МО України 1995 року № 20, клопотання житлової комісії в/ч НОМЕР_3 (протокол №9) про виділення командиру 1 механізованої роти ОСОБА_1 на склад сім`ї з 3-х осіб жилого приміщення для постійного проживання за особистий вклад в бойову готовність військової частини НОМЕР_3 виділити житлової комісії військової частини НОМЕР_3 окрему 3-х кімнатну квартиру жилою площею 41, 4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 на першому поверсі для забезпечення ОСОБА_1 на склад сім`ї з 3-х осіб, в тому числі: дружина ОСОБА_7 1973 року народження, син ОСОБА_7 1997 року народження, з зняттям з квартирного обліку.

У відповідності до звернення Володимир-Волинської КЕЧ району № 623 від 29 вересня 2000 року до Голови Володимир-Волинської міської ради, квартино-експлуатаційна частина району просить видати ордер на житлову площу за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з трьох кімнат, площею 41,4 кв.м. на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно протоколу № 11 від 11 жовтня 2000 року комісії з житлових питань Володимир-Волинського міськвиконкому, затверджено список розподілу жилої площі по військовій частині НОМЕР_3 щодо видачі ОСОБА_1 ордера на 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_2 на сім`ю НОМЕР_4 : ОСОБА_1 наймач; ОСОБА_7 дружина, ОСОБА_7 син.

У відповідності до п. 1.2 Рішення Володимир-Волинської міської ради «Про видачу ордерів на заселення квартир, обмін жилих приміщень та впорядкування черговості громадян, які перебувають на квартирному обліку у міськвиконкомі» № 308 від 27 жовтня 2000 року, затверджено список розподілу жилої площі по військовій частині НОМЕР_3 щодо видачі ОСОБА_1 ордера на 3-кімнатну № 11 жилою площею 41,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_3 на на сім`ю 3-хосіб: ОСОБА_1 наймач; ОСОБА_7 дружина, ОСОБА_7 син.

Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 листопада 2006 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , зареєстрований 08 жовтня 1994 року Ківерцівським районним відділом РАГС Волинської області, актовий запис № 199 розірвано.

У відповідності до заяви від 15 лютого 2007 року ОСОБА_7 звернулась до міського голови м. Володимир-Волинського, як органу приватизації щодо оформлення передачі їй у приватну власність приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яку займає на умовах найму.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Волинське БТІ» № 14057915 від 28 березня 2007 року, власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 28 березня 2007 року ОСОБА_7 .

На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області в цивільній справі № 0301/2741/2012 від 11 вересня 2012, за позовом колишньої дружини ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідач в тій справі ОСОБА_1 визнав позов та втратив право користування квартирою АДРЕСА_4 .
У відповідності до довідки КП «Волинське обласне БТІ» № 863-В від 14 вересня 2012 року, право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , за ОСОБА_1 не зареєстроване.

11 липня 2013 року заступник командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 із рапортом про зарахування його на квартирний облік для поліпшення житлових умов у Володимир-Волинському гарнізоні військової частини НОМЕР_2 . У рапорті позивач зазначив, що проживає та зареєстрований на території військової частини за адресою: АДРЕСА_6 . У збройних силах України з 01 вересня 1989 року. Участі в приватизації, накопичувальній програмі та одержанні кредитів на житло, не брав. На копії рапорту, представленому позивачем у судовому засіданні міститься відмітка військової частини про його отримання від 11 липня 2013 року та реєстрації за № 1798.

Згідно п.7 повідомлення військової частини НОМЕР_2 № 1200 від 29 липня 2013 року, розгляд заяви житловою комісією військової частини НОМЕР_2 щодо постановки на квартирний облік підполковника ОСОБА_1 , яка була подана 11 липня 2013 року не проводився, у зв`язку з тим, що відповідно пункту 8.9 наказу Міністра оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року, засідання житлової комісії проводиться за наявності на засіданні житлової комісії не менше двох третин членів затвердженого складу житлової комісії. Склад комісії визначений наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 15 червня 2012 року № 372 в кількості 6 осіб, але на той час 4 особи знаходяться у відпустці.

Довідкою про перевірку житлових умов від 18 липня 2013 року підтверджується той факт, що житловою комісією військової частини НОМЕР_2 , перевірено житлові умови військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , та встановлено, що дана квартира належить його колишній дружині ОСОБА_7 , однак крім неї там проживають ОСОБА_1 та їх син ОСОБА_7 , які займають за усною домовленістю із власником одну кімнату розміром 9,1 кв.м. жилої площі.

У відповідності до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 165 від 02 серпня 2013 року, підполковника ОСОБА_1 , заступника командира військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 04 липня 2013 року, № 466 з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року, № 2232-ХІІ, з 03 серпня 2013 року виключено із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Володимир-Волинського ОРВК Волинської області. Згідно частини 6 цього ж наказу, ОСОБА_1 постійним та службовим житлом за рахунок Міністерства оборони не забезпечувався.

Згідно дослідженої в судовому засіданні поданої відповідачем Книги протоколів засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , протоколом № 10 від 09 серпня 2013 року підтверджується, що на підставі рапорту підполковника ОСОБА_1 , його було поставлено на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_2 з 09 серпня 2013 року.

Перевіркою прокурора Волинської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері щодо додержання посадовими особами військової частини НОМЕР_2 вимог Житлового кодексу України виявлено їх суттєві порушення при прийнятті рішень про поставку на квартирний облік осіб, звільнених з військової служби, а саме неправомірного поновлення на квартирному обліку при в/ч НОМЕР_2 підполковника запасу ОСОБА_1 . На підставі матеріалів перевірки прокурором було направлено подання командиру військової частини НОМЕР_2 № 2020 вих-13 від 20.09.2013 року щодо усунення виявлених під час перевірки порушень, зокрема, подання містить вимогу про скасування рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_2 від 09.08.2013 року за протоколом № 10. Підставами для внесення подання було зазначено те, що у 2000 році ОСОБА_1 отримав за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , у межах встановлених чинним законодавством норм житлової площі, а також те, що житловою комісією 09 серпня 2013 року було прийняте рішення про постановку ОСОБА_1 на квартирний облік, як такого,що потребує поліпшення житлових умов, в той час як його вже було звільнено з лав ЗСУ, а прийняття на квартирний облік осіб, які звільнені з військової служби Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністра оборони України № 737 від 30 листопада 2001 року, не передбачене.
Протоколом № 14 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 16 жовтня 2013 року стверджується, що розглянувши документи підполковника запасу ОСОБА_1 , подання Волинської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України, відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.40 Житлового кодексу України, п.2.19 Інструкції про організацію та порядок забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністра оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року, було скасоване пункт 1 рішення житлової комісії № 10 від 09 серпня 2013 року про постановку на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_2 підполковника запасу ОСОБА_8 та членів його сім`ї.

Згідно відміток у паспорті громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , останній 06 листопада 2001 року був зареєстрований у отриманій ним квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Неодноразово знімався з реєстрації за вказаною адресою, а потім знову там реєструвався до 26 червня 2012 року. З 13 вересня 2012 року зареєстрований у військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 47 Конституції України, «кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду». Стаття 9 Житлового кодексу передбачає, що «громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду».

У відповідності до ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Згідно п.4 ч.1 ст. 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців і членів їх сімей» - військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Відповідно до п. 1.3 та п. 2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 року № 737 (надалі Інструкції), військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями шляхом надання для постійного проживання один раз протягом усього часу проходження військової служби жилого приміщення новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, які перебувають на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби. В разі отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби).
За поданими сторонами документами в судових засіданнях встановлений той факт, що у 2000 році позивач ОСОБА_1 разом із членами своєї сім`ї за рахунок житлових фондів Міністерства оборони України отримав для постійного проживання за місцем служби 3-кімнатну житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний факт не заперечувався сторонами, підтверджений доказами та вважається встановленим.

За таких умов суд прийшов до висновку, що у 2000 році ОСОБА_1 повністю реалізував своє право на отримання житла один раз протягом усього часу проходження військової служби.
В подальшому усі дії (бездіяльність) ОСОБА_1 , які призвели до відчуження ним отриманої за рахунок держави квартири, виникали виключно з його волі та без його відома бути вчиненими не могли.
Відповідно до п. 2.18 Інструкції, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.
Військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, виключаються зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, у разі якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили право на отримання жилого приміщення в пільговому порядку.
З огляду на те, що позивач вже отримував житло в період проходження служби, суд фактично не приймає до уваги його доводи про вчасність або невчасність постановки його житловою комісією на квартирний облік за протоколом № 10 від 09 серпня 2013 року, незалежно від того факту, що станом на цей час ОСОБА_1 вже був звільнений з лав ЗСУ та виключений із списків військової частини НОМЕР_2 .
Доводи відповідача щодо безпідставності його зняття з квартирного обліку є також невірними, оскільки ним оскаржується не факт його зняття з квартирного обліку, а предметом розгляду в даній справі є законність його постановки на квартирний облік.
Відтак, з врахуванням вищевказаних норм суд прийшов до висновку, що на квартирний облік приймаються військовослужбовці, які потребують поліпшення житлових умов, а військовослужбовці, які отримали за рахунок житлових фондів Міністерства оборони України житло для постійного проживання у межах встановлених норм жилої площі, знімаються з квартирного обліку у Збройних Силах України як такі, що поліпшили свої умови.
Тому суд вважає безпідставним звернення самого позивача ОСОБА_1 11 липня 2013 року із рапортом про постановлення його на квартирний облік, оскільки ним вже було реалізовано його право на отримання житла, а відповідно рішення житлової комісії про постановлення в такому випадку ОСОБА_1 на квартирний облік згідно протоколу № 10 від 09 серпня 2013 року є також таким, що не відповідає законодавству.
Відповідно до п 8.11 Інструкції, житлова комісія військової частини наділена повноваженнями приймати рішення щодо: зарахування військовослужбовців на облік, зняття військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов; внесення змін до облікових даних військовослужбовців чи осіб, звільнених з військової служби, які перебувають на квартирному обліку у зв`язку зі зміною їх сімейного стану, набуття ними права на пільги для отримання житла; погодження розподілу жилої площі, яка надається для постійного проживання; перенесення черговості надання жилого приміщення на рік, якщо військовослужбовець чи особа, звільнена з військової служби, відмовиться від виділеного жилого приміщення, що відповідає встановленим вимогам та розміру; скликання позачергових загальних зборів військовослужбовців і осіб, звільнених з військової служби, у зв`язку з: саморозпуском житлової комісії, оголошенням недовіри та виключенням члена (членів) комісії зі складу житлової комісії; ініціюванням проведення довиборів члена (членів) житлової комісії.
За таких умов суд погоджується із висновками житлової комісії, викладеними у протоколі № 14 від 16 жовтня 2013 року щодо скасування пункту 1 рішення житлової комісії № 10 від 09 серпня 2013 року про постановку на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_2 підполковника запасу ОСОБА_8 та членів його сім`ї.

Тому суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.
Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати належить залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
В позові ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 16 жовтня 2013 року за протоколом № 14 у частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку осіб, що мають право на отримання житла при військовій частині НОМЕР_1 з 03 серпня 2013 року за протоколом № 10- відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер