АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/3602/2017 Головуючий у 1-й інстанції: Лужецька О.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_2, на ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 19 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гречана Р.Т. про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1, укладеного 16 травня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Посилається на те, що договір є фіктивним, укладений між родичами, метою укладення такого договору є виведення з власності ОСОБА_3 належного йому майна з метою уникнення відповідальності за грошовим зобов»язанням на значну суму перед ОСОБА_4 за рахунок майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Одночасно із позовною заявою позивачем подано клопотання про забезпечення позову, у якому просить накласти арешт на цю квартиру.

Необхідність у забезпеченні позову обґрунтовує тим, що квартира може бути відчужена і надалі з метою ускладнення способів захисту ОСОБА_4

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 19 грудня 2016 року заяву задоволено, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі посилається на те, що заява не мотивована, не доведено існування ризиків відчуження квартири, висновки суду не обґрунтовані, а спосіб забезпечення позову не відповідає матеріально-правовій вимозі, яку заявляє позивач.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені у ній обставини є обґрунтованими та дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв»язку із провадженням по цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Як роз»яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови Пленуму).

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

З матеріалів справи убачається, що сам позов та заява про його забезпечення направлені на захист матеріальних інтересів кредитора у сумі 390000 грн. та сумі, еквівалентній 60000 доларам США, у спосіб задоволення цих вимог за рахунок належного боржнику майна.

Заяви про забезпечення позову відповідає встановленим ст.151 ЦПК України вимогам, містить посилання на обставини справи, причини, у зв»язку із якими необхідно забезпечити позов та вид його забезпечення.

Посилання апеляційної скарги на те, що спір не має матеріально-правового характеру, оскільки його предметом є оспорювання правочину, не дають підстав уважати про невідповідність вказаного способу забезпечення позову. Метою оспорювання договору є очікуваний наслідок повернення майна у власність його відчужувача. Задля досягнення таких правових результатів та усунення можливих ускладнень у вигляді наступних змін власників допускається накладення арешту на майно з метою збереження його правового стану.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції переконався в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує вірогідність вчинення відповідачами дій, які утруднять захист можливого порушеного права, а відтак права на належний та реальний судових захист.

Обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить та на їх правильність не впливає.

Відповідно до ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.218, 304, 305, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_2, відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 19 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов