Справа № 495/2375/16-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

21 березня 2017 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово - судді Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі Завацькій І.В.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровському цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до КП "Білгород-Дністровськводоканал" про скасування та списання з особового рахунку заборгованості по водопостачанню, водовідведенню та каналізацію у сумі 3545 грн. 61 коп.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненим позовом до КП "Білгород-Дністровськводоканал" про скасування та списання з особового рахунку заборгованості по водопостачанню, водовідведенню та каналізацію у сумі 3545 грн. 61 коп..

В судовому засіданні позивачка та представник позивачки уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити та пояснили, що підставою для звернення позивачки до суду з уточненим позовом стало регулярне отримання нею боргових рахунків на сплату за водопостачання і водовідведення нарахування боргу КП «Білгород-Дністровськводоканал», незважаючи на сплив строку позовної давності для стягнення. КП «Білгород-Дністровськводоканал» надає послуги з водопостачання, водовідведення та каналізацію квартири АДРЕСА_1. Надала до суду власний детальний розрахунок нарахувань, які здійснювались за особовим рахунком №307810, за яким позивачка сплачувала кошти за послуги. З травня 2014 року позивачка не проживає за даною адресою та не користується послугами КП «Білгород-Дністровськводоканал», що підтверджується розрахунком. Крім того, з даного розрахунку вбачається, що строк позовної давності щодо спірної суми за оплату послуг водопостачання, водовідведення і каналізації станом на 11.10.2016 сплинув. З 2013 року будь-яких боргів по даний час по особовому рахунку позивачки не виникало. Але, позивачці постійно надсилають боргові рахунки на сплату за водопостачання і водовідведення та попередження, крім того, відповідач перенес неіснуючий борг в основний рахунок на сплату за водопостачання і водовідведення.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представником відповідача було надано заперечення на уточнення позовних вимог, відповідно до якого уточнені позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, просив відмовити в повному обсязі, оскільки позивачкою поданий необґрунтований, безпідставний, незаконний уточнений позов.

Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги пояснення позивачки та її представника, викладені в уточненому позову та в судовому засіданні, вважає, що уточнений позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Судом встановлено.

Пятикімнатна квартира АДРЕСА_1 є комунальною власністю Білгород-Дністровської міської ради та виділена двом наймачам родині ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

КП «Білгород-Дністровськводоканал» надає послуги з водопостачання, водовідведення та каналізації вказаної квартири.

За позивачкою ОСОБА_1 закріплена одна жила кімната та на підставі Закону України « Про житлово-комунальні послуги», Закону України « Про питну воду та питне водопостачання» стала споживачем послуг водопостачання і водовідведення.

Згідно ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживач зобовязаний своєчасно вносити плату за використання питної води, відповідно до встановлених тарифів на послуги центрального водопостачання та водовідведення.

Проживання в квартирі передбачає користування послугами водопостачання та водовідведення.

Позивачка як в уточненому позові так і в судовому засіданні посилається на те, що вона неодноразово зверталась до керівництва КП «Білгород-Дністровськводоканал» з проханням про проведення перерахунку та не нарахування плати за послуги каналізації, оскільки, другий наймач здійснила самовільне переобладнання квартири, встановивши в загальному коридорі додаткову споруду броньовані двері, якими перекрила доступ до санвузла і ванної кімнати родині ОСОБА_1, що знаходиться у загальному користуванні, але її спроби залишились без уваги та вона по теперішній час продовжує сплачувати рахунки окрім водопостачання ще й каналізацію.

Вказані доводи позивачки ОСОБА_1 не відповідають дійсності та спростовується матеріали цивільної справи.

Оскільки, на засіданні комісії 27 березня 2013 року КП «Білгород-Дністровськводоканал» було прийнято рішення про проведення перевірки обставин наведених у заяві ОСОБА_1.

Після проведеної перевірки, на засіданні чергової комісії 24 квітня 2013 року, керівництвом КП «Білгород-Дністровськводоканал» було прийнято рішення про проведення перерахунку та не нарахування позивачці ОСОБА_1 плати за каналізацію.

Рішенням КП «Білгород-Дністровськводоканал» від 24 квітня 2013 року позивачці ОСОБА_1 було списано 1819 грн. 43 коп. (на момент проведення перерахунку борг позивачки складав 5458 грн. 28 коп.) та переведення на норму споживання 120л/добу тільки вода.

Але, навіть після проведеного перерахунку, позивачка ОСОБА_1 продовжує несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувати грошові кошти за отриманні послуги з водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованості, яка становить 3545 грн. 61 коп..

Відповідно до п.21 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багато квартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за наді послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Нормативи (норми) споживання з централізованого водопостачання затверджуються відповідними рішеннями виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Позивачці ОСОБА_1 проводилось нарахування за отриманні послуги відповідно до вищевказаних норм законодавства, а саме:

водопостачання 120 (норма споживання л/добу) х 30 (кількість днів в розрахунковому місяці) х 9,40 (тариф за 1 м3) = 33 грн. 80 коп. (сума до сплати за розрахунковий місяць за одну особу).

водовідведення - 120 (норма споживання л/добу) х 30 (кількість днів в розрахунковому місяці) х 9,02 (тариф за 1 м3) = 32 грн. 47 коп. (сума до сплати за розрахунковий місяць за одну особу).

До моменту звернення позивачки ОСОБА_1 до керівництва КП «Білгород-Дністровськводоканал» з заявою про перерахунок, нарахування ОСОБА_1 проводилось по нормам споживання на три особи.

Проживання в квартирі, крім власника житла, інших осіб, не звільняє власника від обов'язку сплачувати за спожиті послуги за всіх осіб.

Після засідання комісії КП «Білгород-Дністровськводоканал» ОСОБА_1 проведений перерахунок та знято нарахування на дві особи та нарахування на водовідведення (за останні три роки з дати звернення до керівництва КП «Білгород-Дністровськводоканал»).

З травня 2014 року підприємством КП «Білгород-Дністровськводоканал» з урахування умов проживання позивачки, відомостей інспектора КП «Білгород-Дністровськводоканал» про не знаходження позивачки за місцем реєстрації було припинено нарахування плати за користування послугами водопостачання.

Борг позивачки станом на травень місяць 2014 року за послуги водопостачання складає 3835 грн. 61 коп..

Позивачкою ОСОБА_1 добровільно в рахунок погашення заборгованості за послуги водопостачання здійснювалась оплата:

-жовтень 2014 року оплата у розмірі 100 грн.;

-січень 2015 року оплата у розмірі 30 грн.;

-березень 2015 року оплата у розмірі 50 грн.;

-грудень 2015 року оплата у розмірі 80 грн.;

-березень 2016 року оплата у розмірі 30 грн., що також було підтверджено позивачкою у судовому засіданні.

Позивачка ОСОБА_1 також посилається на те, що вона не проживає за місцем реєстрації - вул.Перемоги 4, кімната №124 б, м.Білгород-Дністровський, Одеської області, але відповідних заяв щодо зміни обсягів споживання питної води до комунальної установи (відповідача) не надала.

Тобто, позивачем невиконаний п.3.8. «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених наказом мінжиткомунгоспу України №190 від 27.06.2008 року, згідно якого «У разі спланованих змін у діяльності споживачів, якщо вони ведуть до зміни обсягів спожитої питної води та скиду стічних вод, споживачі в місячний строк до моменту виникнення змін надають виробнику заяву та відповідні документи для одержання додаткових технічних умов та несення змін у договір».

Згідно п.п.3 п.29 «Правил надання послуг з централізованого палення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджений постановою Кабінету міністрів України №630 від 21.07.2005 року, споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сімї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою.

Відповідних заяв щодо опломбування запірних вентилів у квартирі позивача підприємство не отримувало, водопровідний ввод у квартирі позивача не перекритий та не опломбований, тому КП «Білгород-Дністровськводоканал» має законне право провести донарахування плати за послуги водопостачання.

Виходячи з вищевказаного та давши оцінку вказаним доказам, суд приходить висновку про те, що позивачкою безпідставно та всупереч покладеним на неї обовязків, не сплачується перерахована заборгованість за спожиті послуги, а тому відсутні підстави для списання суми боргу з особового рахунку позивачки.

Крім того, в процесі розгляду справи позивачка та її представник просили про застостування строку позовної давності, що грунтується на правилах ст.267 ЦПК України.

Відповідно до ст.256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, що за загальним правилом встановлюється тривалістю у три роки від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч.3, 4 ст.267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі та її сплив є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивачка відраховує строк позовної давності з 11.10.2016 року, а не з дати подання основого позову 31.03.2016 року.

Враховуючи дату додання позовної заяви 31.03.2016 року то строк позовної давності (який згідно ст.257 ЦК України складає 3 роки) повинен початись з 31.03.2013 року, а якщо відраховувати строк позовної давності з дати припинення нарахування, з 01.05.2014 року, то строк закінчується 01.05.2017 року.

Отже твердження позивача щодо спливу строку позовної давності не відповідає дійсності.

Згідно ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 58, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні уточненного позову ОСОБА_1 до КП "Білгород-Дністровськводоканал" про скасування та списання з особового рахунку заборгованості по водопостачанню, водовідведенню та каналізацію у сумі 3545 грн. 61 коп. відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя