Єдиний унікальний номер 237/1195/16-ц Номер провадження 22-ц/775/251/2017
Головуючий 1 інстанції Ліпчанський С.М. Категорія 30 Доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Біляєвої О.М., Папоян В.В.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмуті Донецької області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 09 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 09 грудня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким розірвати договір від 06 грудня 2013 року, укладений між сторонами, та стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин справи, судом першої інстанції невірно визначено предмет договору про надання юридичних послуг, не враховано, що в договорі між позивачем та відповідачем була домовленість про участь відповідача в кримінальному провадженні, позивачем доведено належним чином, що відповідачем було завдано шкоди внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань, він був позбавлений обумовлених договором правових наслідків для себе, що є підставою розірвання договору. Відповідно сплачена відповідачеві сума 3000 грн. є матеріальною шкодою та підлягає поверненню. Судом першої інстанції не було надано та викладено в рішенні оцінки доводам щодо того, що через невиконання договору відповідачем йому було заподіяно моральну шкоду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином виконав умови договору про надання юридичних послуг.

З таким висновком суду погоджується апеляційний суд.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 06 грудня 2013 року між сторонами був укладений договір про надання юридичних послуг (правової допомоги), відповідно до п.1.1 якого предметом договору є надання юридичної допомоги адвокатом ОСОБА_2, а саме складання скарг, заяв до усіх органів, організацій та установ, у тому числі до усіх судових установ з питань відшкодування невиплаченої заробітної плати.

Строк дії договору визначено у п.3.1, а саме до моменту передачі справи до суду або примирення сторін (а.с.5).

Позивач перерахував відповідачеві обумовлену оплату послуг 06 грудня 2013 року у сумі 2000 грн. та 17 грудня 2013 року в сумі 1000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи матеріали кримінальної справи №0000060 було передано разом із скаргою, що підготував відповідач, на розгляд до Кіровського районного суду м. Донецька, справу до розгляду було призначено на 11 серпня 2014 року.

Ухвалою Мар'їнського районного суду Донецької області від 18 квітня 2016 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про оскарження рішення відмовлено (а.с.21-22).

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 22 вересня 2015 року відмовлено в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_2 (а.с.6-7).

Рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 28 січня 2016 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 22 вересня 2015 року про відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_2 залишено без змін (а.с.8-9).

З вказаного рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури вбачається, що кримінальна справа розглядалась не з вини адвоката ОСОБА_2, після закриття кримінального провадження скаржник подавав скаргу на дії слідчого, яку підготував адвокат ОСОБА_2 Адвокат неодноразово розмовляв і надавав усні консультації з різних юридичних питань ОСОБА_1 по телефону. ОСОБА_1 не навів достовірних доказів того, що він повідомляв адвоката про необхідність явки в судове засідання 06 серпня 2014 року, яке так і не відбулось у зв'язку з тим, що у м.Донецьку проводилася антитерористична операція і Кіровський районний суд м.Донецька у той день не працював. Адвокат ОСОБА_2 не мав можливості надавати запити у зв'язку із захопленням незаконними збройними формуваннями приміщень суду з усіма документами і справи, які перебували у провадженні суду, до іншого суду не передавались. Державна судова адміністрація України повідомила ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2, що усі справи не були вивезені з Кіровського районного суду. Адвокат ОСОБА_2 не затягував розгляд справи, оскільки роботу вказаного суду було припинено у зв'язку із захопленням незаконними збройними формуваннями приміщень суду. Адвокатом ОСОБА_2 підготовлені та написані: заява про відвід слідчого від 14 травня 2014 року, клопотання про відкладення розгляду справи від 07 березня 2014 року, скарга на дії слідчого. Обумовлений гонорар ним відпрацьований. Немає жодних підстав вважати адвоката ОСОБА_2 недобросовісним. ОСОБА_1 не довів в чому саме, чи які порушення Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» на протязі дії договору допустив адвокат. У відповідності до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дисциплінарна справа може бути порушена відносно адвоката лише за наявності ознак дисциплінарного проступку в діях (бездіяльності) адвоката. Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури погоджується з висновком дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області про відсутність в діях адвоката ОСОБА_2 ознак дисциплінарного проступку, тому оскаржуване рішення є правильним по суті і не підлягає скасуванню.

Рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 28 січня 2016 року до адміністративного суду не оскаржено, що підтвердив у судовому засіданні апеляційного суду позивач.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 905 ЦК України).

В пункті 3.1 укладеного договору про надання юридичних послуг сторони погодили, що виконання виконавцем своїх зобов'язань по цьому договору є момент передачі справи до суду або примирення сторін.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції досліджено в судовому засіданні надані суду докази, з яких встановлено, що відповідачем вчинявся ряд дій, спрямованих на виконання умов договору щодо надання юридично-консультативних послуг позивачеві.

Стаття 598 ЦК України визначає, що припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Умовами укладеного між сторонами договору про надання юридичних послуг не було передбачено право одностороннього припинення договору за ініціативою замовника.

Належних та обґрунтованих посилань на норми закону, які б надавали право на припинення зобов'язання за договором від 06 грудня 2013 року в односторонньому порядку, позивачем також не наведено.

Таким чином, з наданих суду доказів судом встановлено та це вбачається з рішень Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 22 вересня 2015 року та Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 28 січня 2016 року, що відповідачем вчинялися дії на виконання договору про надання юридичних послуг, обумовлений гонорар ним відпрацьований, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо виконання умов договору відповідачем.

Згідно із ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В правовій позиції Верховного суду України, викладеній в постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13 зазначено, що оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що зазначені позивачем доводи не свідчать про допущення відповідачем істотних порушень умов договору про надання юридичних послуг, а тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем не доведено існування визначених законодавством підстав для розірвання договору, з огляду на що ці позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 3000 грн., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем проведена робота на виконання умов договору про надання юридичних послуг, а тому підстав для стягнення цієї суми немає.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість відмови в стягненні матеріальної шкоди апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки факту порушення відповідачем прав позивача не встановлено, а тому відсутні підстави для стягнення зазначеної суми.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам позивача про заподіяння йому моральної шкоди, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог через їх недоведеність.

Суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував обставини справи, перевірив доводи сторін, постановив обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 309, 310 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, з урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції зроблені у відповідності зазначених вище норм, правильно встановлено фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 09 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Кішкіна

Судді О.М.Біляєва

В.В.Папоян