Справа №521/4187/17
Провадження №2/521/3041/17
У Х В А Л А

про забезпечення позову

17 березня 2017 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Гранін В.Л., дослідивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Третя одеська державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

В проваджені Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за вищезазначеним позовом.

Позивач подав клопотання про забезпечення позову в якому просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, а також заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії по відчуженню вказаної квартири до вирішення даної цивільної справи по суті.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що забезпечення позову необхідно з метою запобігання відчуженню спірного нерухомого майна його власником за час розгляду справи у суді, внаслідок чого для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль, що полягатимуть у необхідності звернення із аналогічним позовом до нового власника, права якого також можуть бути порушені внаслідок такого відчуження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви частково, а саме в частині накладення арешту.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить зазначений обєкт нерухомості, на підставі договору дарування.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно до ст. 152 ЦПК України, на будь якій стадії розгляду справи позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Згідно до ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, на протязі доби з моменту надходження клопотання, без повідомлення відповідача та інших осіб які беруть участь у справі.

На підставі ч. 7 ст. 153 ЦПК України, у разі постановлення ухвали без повідомлення особи, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову, копія ухвали надсилається особі, щодо якої вжити забезпечення позову, негайно після її виконання.

Цивільний процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Вищезазначені обставини дають підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Тому, суд вважає за необхідне накласти арешт на обєкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Що стосується вимог щодо заборонити органам державної реєстрації прав, в тому числі нотаріусам, вчиняти будь які дії, повязані з державною реєстрацією обєкта нерухомого майна, суд вважає в цій частині відмовити, у звязку з тим, що накладення арешту включає в себе також і заборону державним органам, в тому числі нотаріусам, вчиняти будь які дії повязані з реєстрацією нерухомого майна та унеможливлює подальше здійснення будь - яких дій щодо відчуження майна будь якими особами і будь - яким способом. Таким чином, заборона органам державної реєстрації прав, в тому числі нотаріусам, вчиняти будь які дії, повязані з державною реєстрацією обєкта нерухомого майна на даний час є зайвим. Тому, у задоволені клопотання в цій частині слід відмовити.

Керуючись, ст.ст. 151-153, 208-210, 213 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на обєкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

В задоволені іншої частини відмовити.

Копію ухвали направити до Реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області (65036, м. Одеса, вул. Старицького, 10-а) для виконання.

Копію ухвали після її виконання направити відповідачам.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя