АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/7103/16-ц Номер провадження 22-ц/786/902/17Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

23 березня 2017 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів ЛОБОВА О.А., ХІЛЬ Л.М.,

за участю секретаря ШЕВЧЕНКО І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляійною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 14 грудня 2016 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання права власності на майно.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на ? частину нежитлового приміщення № 84 по вул. Бірюзова Маршала № 84 у м. Полтаві.

Одночасно просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження вищезазначеного нежитлового приміщення.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14.12.2016 року накладено арешт на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 84 загальною площею 742,7 кв.м. Заборонено відчуження вказаного нежитлового приміщення до вирішення справи у суді.

В апеляційній скарзі порушено питання про скасування ухвали з підстав неправильного застосування норм процесуального права.

Апеляційний суд перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дійшов висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Виходячи з положень п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, місцевий суд виходив з того, що є реальна загроза того, що інші учасники товариства з метою уникнення розподілу спірного майна, можуть провести його відчуження без згоди позивача. Заява про забезпечення позову є співмірною із заявленими позовними вимогами, оскільки предметом спору є нерухоме майно, на яке позивач просить накласти арешт, шляхом заборони його відчуження.

Апеляційний суд вважає такі висновки місцевого суду вірними з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 151, ст. 152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, передбачені ч. 1 ст. 152 ЦПК України, при цьому, у разі необхідності, судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.06 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача. При цьому суд повинен враховувати не тільки права позивача, але й права відповідача.

При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжитті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Відповідно до ст. ч.3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказану справу необхідно розглядати за правилами господарського судочинства не заслуговують на увагу, оскільки предметом розгляду апеляційною інстанцією є ухвала про забезпечення позову, а не ухвала про відкриття провадження.

Крім того, ухвала про відкриття провадження відповідачами не оскаржувалась.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.ст. 3,15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, встановлених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Право вибору предмету та підстав позову належить виключно позивачеві ( ч.1 ст.20 ЦК України).

З огляду на п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року « Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», при вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по перше,наявність у них спору про право цивільне ( справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, субєктний склад такого спору ( однією із сторін є, як правило, фізична особа).

Із справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на майно.

Таким чином, вбачається, що спір виникає з цивільних відносин.

Що стосується права власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 84, то дане питання є предметом позовних вимог, а тому суд вирішуючи питання щодо забезпечення позову не вправі висловлювати думку стосовно майбутнього рішення.

Висновки місцевого суду відповідають нормам процесуального права.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки місцевого суду.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312,315, 317, 319 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий у справі: ОСОБА_1

Судді: О.А. ЛОБОВ

ОСОБА_6

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ