АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участі секретаря Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про застосування наслідків нікчемного правочину та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про застосування наслідків нікчемного правочину, стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 07 жовтня 2013 року вона уклала із ОСОБА_2 попередній договір купівлі-продажу двох двокімнатних квартир загальною площею 134 м.кв. у будинку, який буде збудовано за адресою: АДРЕСА_1 В момент укладення договору передала відповідачу 2 000 доларів США, що підтверджено договором та підписами в ньому. Договір було укладено у простій письмовій формі, не посвідчено нотаріально. Основний договір купівлі-продажу квартир укладено не було. На неодноразові її звернення до відповідача із вимогами повернути гроші в розмірі 2000 доларів США, кошти їй не були повернуті. Тому просила суд, застосувавши наслідки нікчемного правочину, стягнути із відповідача на її користь кошти, передані за договором у розмірі 2000 доларів США.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 кошти в сумі 2 000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 11 січня 2017 року становить 54 373 грн. 60 коп. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з ч.1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування; правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін; вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору.

В п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06 листопада 2009 року роз'яснено, нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. З підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

З матеріалів справи вбачається відповідач ОСОБА_2 з 07 серпня 2009 року зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с.22).

Між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 07 жовтня 2013 було укладено попередній договір купівлі-продажу двох квартир на 11-му поверсі загальною площею 134 м.кв. у будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

В договорі визначено, що сторони уклали цей договір та зобов'язуються до 2013 року укласти договір купівлі-продажу двох двокімнатних квартир, що знаходиться на 11-му поверсі, житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 134 кв.м.

Згідно з договором, квартири будуть належати ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про права власності на житло, яке він має отримати у визначеному законом порядку до терміну, визначеному у п. 1 цього договору (до 2013 року).

Відповідно до п. 2 договору ОСОБА_4. попередньо оплатила частку вартості квартири в сумі 2 000 доларів США, а ОСОБА_2 прийняв вказану суму грошей в рахунок загальної суми продажу квартири. Передача грошей була проведена до підписання цього договору, про що сторони - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підтверджують своїми підписами на цьому договорі.

В п.3 попереднього договору зазначено, в разі необґрунтованого без поважних причин ухилення від укладення договору купівлі-продажу квартири зі сторони ОСОБА_2 у вигляді відмови від укладення договору купівлі-продажу, укриття факту майнового спору, арешту або застави, недодержання терміну продаж, або зміни ціни продажу квартири, ОСОБА_4 має право звернутися до суду з вимогою про спонукання ОСОБА_2 для укладення договору купівлі-продажу квартири або повернення попередньо оплаченої частки вартості частини у сумі 2 000 доларів США та відшкодування збитків.

Зазначений попередній договір, укладений між сторонами нотаріально не посвідчувався.

Договір купівлі-продажу квартир між сторонами укладено не було.

Позивач, звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, посилалася на те, що договір купівлі-продажу квартир укладено не було, кошти в розмірі 2000 доларів США відповідач їй повертати відмовляється (а.с. 3-5).

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилався на те, що попередній договір з відповідачем він не укладав та не підписував (а.с.37-40).

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Під час судового розгляду справи в суді першої інстанції судом на розгляд ставилося питання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи для з'ясування, чи виконано ОСОБА_2 підпис в попередньому договорі. Зазначене було встановлено прослуховуванням технічного засобу фіксації судового засідання, однак жодна із сторін не заявила таке клопотання суду (а.с.50, 51).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки основний договір купівлі-продажу квартир між сторонами укладений не був, кошти в розмірі 2 000 доларів США, сплачені ОСОБА_4 ОСОБА_2 за попереднім договором є авансом та доказів на підтвердження того, що попередній договір відповідач не укладав та не підписував, суду надано не було.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідач не укладав та не підписував попередній договір не заслуговують на увагу, оскільки в ході судового розгляду справи в суді першої інстанції після того, як судом першої інстанції на розгляд ставилося питання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, ні відповідачем, ні його представником не було заявлено клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи щодо належності підпису у попередньому договорі, виконаного від імені ОСОБА_2

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та тлумачення норм права.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді