печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Литвинової І. В.,

при секретарі Бажан О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича у виконавчому провадженні № 42525850 про обмеження виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В :
Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І. С. звернувся до суду з поданням, у якому просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон з тимчасовим вилученням паспорту громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань громадянина України ОСОБА_1 .

У судове засідання державний виконавець не з`явився, про розгляд подання повідомлявся належним чином, заяви або клопотання не подав, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, вивчивши подання, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити.

Подання мотивується тим, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знаходиться виконавче провадження № 42525850 з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05.10.2012, виконавчий лист для якого видано 27.11.2012 на стягнення з ОСОБА_1 , ТОВ «Театральна» та ТОВ «Меридіан-1» на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» 11220295 грн. 57 коп. та 25500 грн., витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом, а також судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп.

В обґрунтування подання державний виконавець посилається на те, що добровільно боржник вимоги ВДВС та виконавчого документу не виконує, що свідчить, на думку державного виконавця, про ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

17.03.2014 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржнику запропоновано виконати рішення суду самостійно у семиденний строк. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. У строк, наданий на самостійне виконання, боржником рішення судів не виконані, будь-яких документів, від боржника, стосовно виконання рішення, не надходило.

12.08.2014 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що за боржником зареєстровано нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на яке державним виконавцем накладено арешт. Згідно з довідкою, наданою Безлюдівською селищною радою, у зазначеному житловому приміщенні зареєстровані неповнолітні особи, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до вимог пункту 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) державний виконавець звернувся до служби у справах дітей Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області з метою вирішення питання, щодо надання дозволу на реалізацію будинку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 . Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Харківської райдержадміністрації від 02.03.2017 дозвіл на реалізацію вищевказаного будинку не надано.

Крім того, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що за боржником ОСОБА_1 зареєстровано кілька земельних ділянок: земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер :00:008:0095, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :00:008:0097, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :00:008:0096, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :00:008:0091, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :00:008:0090, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , кадастровий номер :00:008:0094, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :00:008:0093, розташованої за адресою: АДРЕСА_6 , кадастровий номер :00:008:0092, розташованої за адресою: АДРЕСА_6 які перебувають в іпотеці у ТОВ "ОТП Факторинг Україна" згідно договору про відступлення права вимоги № 422/04.2010 від 30.04.2010 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

06.02.2017 на адресу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» спрямовано вимогу відносно надання інформації щодо залишку суми заборгованості по договору про відступлення права вимоги № 422/04.2010 від 30.04.2010 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. та вирішити питання щодо надання згоди на звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна вказані земельні ділянки.

Відповідно до листа ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 24.02.2017 останні заперечують проти звернення стягнення на вищевказані земельні ділянки.

Як вбачається з відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби Украйни вих. № 0.64-34942/0/15-17 від 25.10.2017 боржник ОСОБА_1 на протязі 20132017 року багаторазово перетинав кордон України. Очевидним є те, що такі поїздки пов`язані з витрачанням грошових коштів у значному розмірі.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов`язань.

При цьому паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Звертаючись до суду з даним поданням, головний державний виконавець посилався на ті підстави, що боржником не вчиняються дії для виконання виконавчого документа, що трактується не інакше, як ухилення від погашення існуючої заборгованості та переховування майна, на яке передбачено звернення стягнення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п.5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-ХІV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 10 ЦПК України, наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Державним виконавцем не надано доказів стосовного того, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження, доказів отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, копії постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, доказів ухилення боржника від виконання рішення суду та вимог державного виконавця, доказів того, що останнім вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення боржником суми боргу, а тому висновок про умисні дії боржника щодо уникнення виконання судового рішення є передчасним, з огляду на надані суду письмові докази.

Також з доданих до подання доказів не вбачається, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язання, не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, зокрема, що боржник безпідставно не з`являвся на виклики державного виконавця, або доказів, які дають підстави вважати, що боржник має намір ухилитися від виконання виконавчого напису шляхом залишення території України.

Окрім того, за змістом ст. 377-1 ЦПК України, вирішення питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Подання Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича у виконавчому провадженні № 42525850 про обмеження виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. В. Литвинова