Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

15 листопада 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Шевцової Т.В.

при секретарі - Агашаріфовій В.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору дарування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом та просить визнати недійсним договір дарування квартири посвідчений державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Куликовим С.В. 08.12.2010 року за реєстром № 1-6896 та

касувати державну реєстрацію договору дарування квартири посвідченого державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Куликовим С.В. 08.12.2010 року за реєстром № 1-6896.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 1969 року вона зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Вказана квартира належала їй на підставі свідоцтва про право власності виданого 16.02.1994 року Будівельно-монтажним трестом НОМЕР_1.

З 1990 року з позивачем в квартирі прописаний та проживає її син - ОСОБА_5, який являється інвалідом ІІІ групи.

З 02.09.2010 по 16.09.2010 позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в міському нефрологічному центрі «МБКЛ №4» з діагнозом хронічна хвороба нирок ІІ стадії: пієлонефрит, загострення, множинні кісти обох нирок.

Через тяжку хворобу, перебуваючи у похилому віці 74 років позивач вважала, що помирає. У зв'язку з чим у неї виник намір після своєї смерті попіклуватися про свого сина, оскільки за станом здоров'я він потребував стороннього догляду.

08.12.2010 позивач уклала з відповідачем договір дарування вищезазначеної квартири.

При укладенні зазначеного договору дарування від 08.12.2010 позивач помилилась щодо обставин, які мають істотне значення, а саме щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін оскільки вважала, що укладає з відповідачем договір довічного утримання (догляду) на користь свого сина зі збереженням за позивачем та її сином права довічного користування зазначеною квартирою та зі здійсненням догляду відповідачем за позивачем у разі необхідності, про що між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість.

Представник позивача надав суду клопотання, в якому позов підтримує, просить справу розглянути без його та позивача участі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представник третьої особи надав суду клопотання в якому просить справу розглянути за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких гуртуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ст.179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи позивач з 1969 року зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Вказана квартира належала позивачу на підставі свідоцтва про право власності виданого 16.02.1994 року Будівельно-монтажним трестом НОМЕР_1.

З 1990 року з позивачем в квартирі прописаний та проживає її син - ОСОБА_5, який являється інвалідом ІІІ групи.

08.12.2010 позивач уклала з відповідачем договір дарування вищезазначеної квартири.

При укладенні зазначеного договору дарування від 08.12.2010 позивач помилилась щодо обставин, які мають істотне значення, а саме щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін оскільки вважала, що укладає з відповідачем договір довічного утримання (догляду) на користь свого сина зі збереженням за позивачем та її сином права довічного користування зазначеною квартирою та зі здійсненням догляду відповідачем за позивачем у разі необхідності.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Наявність волі позивача на укладення з відповідачем саме договору довічного утримання (догляду) на користь свого сина, а не договору дарування квартири підтверджується тим, що позивач разом з сином продовжують проживати у зазначеній квартирі, фактична передача квартири не відбулася, зазначена квартира являється єдиним житлом позивача та її сина, позивач та її син в силу похилого віку та за станом здоров'я потребували та потребують стороннього догляду та матеріальної допомоги.

Враховуючи вищевикладене оскільки позивач помилилась щодо обставин, які мають істотне значення при укладенні з відповідачем 08.12.2010 року договору дарування квартири АДРЕСА_1, то зазначений договір дарування підлягає визнанню недійсним. Зазначена правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду України викладеним у постановах від 18.06.2014 у справі № 6-69цс14від 21.10.2015 у справі № 6-202цс15, від 02.12.2015 у справі № 6-2087цс15, від 16.03.2016 у справі № 6-93цс16, від 27.04.2016 у справі №6-372цс16.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору дарування - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування квартири посвідчений державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Куликовим С.В. 08.12.2010 року за реєстром № 1-6896.

Скасувати державну реєстрацію договору дарування квартири посвідченого державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Куликовим С.В. 08.12.2010 року за реєстром № 1-6896.

Стягути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1102 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів із дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом десяти днів із дня отримання копії заочного рішення.

Суддя Т.В.Шевцова