Провадження №2/428/2557/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 р. Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Юзефович І.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таун Сервіс» м. Сєвєродонецьк про визнання дії (бездіяльності) такою, що порушує права споживача, стягнення матеріальної шкоди, стягнення моральної шкоди, зобовязання укласти письмовий договір, в якому врахувати зауваження і пропозиції, викладені у протоколі розбіжностей, які не протирічать Типовому договору, а конкретизують його, здійснення перерахунку плати за послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення, приведення тарифів у відповідність, щомісячне надання споживачу платіжного документу, здійснення перерахунку розміру і терміну реструктуризації боргу згідно вимогам закону ,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Таун Сервіс» м. Сєвєродонецьк про визнання дії (бездіяльності) такою, що порушує права споживача, стягнення матеріальної шкоди, стягнення моральної шкоди, зобовязання укласти письмовий договір, в якому врахувати зауваження і пропозиції, викладені у протоколі розбіжностей, які не протирічать Типовому договору, а конкретизують його, здійснення перерахунку плати за послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення, приведення тарифів у відповідність, щомісячне надання споживачу платіжного документу, здійснення перерахунку розміру і терміну реструктуризації боргу згідно вимогам закону.

Розглянувши подану позовну заяву, суд вважає за необхідне залишити її без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

У відповідності до ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Проте, позивачем ОСОБА_1 окрім вимог про захист прав споживача, заявлено самостійні вимоги (про стягнення матеріальної та моральної шкоди) кожна з яких є обєктом справляння судового збору.

Так, відповідно до п.10 постанови №10 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року, подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є обєктом справляння судового збору.

Зі змісту ч. 1 п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду) вбачається, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 640 грн.

За подання позовної заяви до суду про відшкодування моральної шкоди судовий збір справляється в розмірі 1,5 відсотка від ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, позивачу ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за самостійні позовні вимоги та надати до суду документ, що підтверджує його сплату.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Пунктом 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов'язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст.119 ЦПК України, зобовязаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням, таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях « Голдер проти Великої Британії » від 21 лютого 1975 року, " Жоффер де ля Прадель проти Франції » від 16 грудня 1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява за змістом повинна відповідати вимогам ст.119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. П.4 ч.2 ст.119 ЦПК України вказує, що позовна заява має містити ціну позову щодо вимог майнового характеру. Пункти 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України містять вимоги стосовно наявності викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

В поданій позовній заяві позивачем не зазначено ціну позову щодо вимог майнового характеру, не зрозуміло викладено позовні вимоги, не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, позивач не обґрунтував свої вимоги, щодо спричинення йому матеріальної та моральної шкоди відповідачем по справі.

У звязку з чим, позивачу необхідно зазначити ціну позову щодо вимог майнового характеру, сплатити судовий збір за кожну самостійну вимогу, зрозуміло викласти обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, а також вказати, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1, слід залишити без руху, а позивачу надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 120, 121, 208-210 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таун Сервіс» м. Сєвєродонецьк про визнання дії (бездіяльності) такою, що порушує права споживача, стягнення матеріальної шкоди, стягнення моральної шкоди, зобовязання укласти письмовий договір, в якому врахувати зауваження і пропозиції, викладені у протоколі розбіжностей, які не протирічать Типовому договору, а конкретизують його, здійснення перерахунку плати за послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення, приведення тарифів у відповідність, щомісячне надання споживачу платіжного документу, здійснення перерахунку розміру і терміну реструктуризації боргу згідно вимогам закону, залишити без руху.

Запропонувати позивачу виправити недоліки позовної заяви в термін який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали та розяснити , що в іншому випадку позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя