Справа № 361/8293/15-ц Головуючий у І інстанції Шинкар А. О.
Провадження № 22-ц/780/5180/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 42 21.11.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

21 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Олійника В.І.,

суддів Коцюрби О.П., Лівінського С.В.,

при секретарі Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Броварської міської ради Київської області, Броварської районної ради Київської області, треті особи: управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області, Броварська центральна районна лікарня, про визнання права на приватизацію житлового приміщення у гуртожитку та передачу його у приватну власність, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому після уточнень просили визнати за ними право на приватизацію житлового приміщення у гуртожитку за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Шевченка, 12-а, кімната 12, загальною площею 23, 95 кв.м., що знаходиться на першому поверсі пятиповерхового будинку та передати його у приватну власність і обґрунтовували тим, що згідно ордеру, виданого на підставі рішення президіуму Броварського РК профспілки медпрацівників №2 від 26 січня1988 року та рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 19 січня 1988 року, ОСОБА_2 разом із сімєю: чоловіком ОСОБА_5 та двома дітьми: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (після одруження ОСОБА_3) вселилися у кімнату №12 у гуртожитку за заначеною вище адресою.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 із вказаної кімнати вибув, а позивачі продовжують проживати в ній по теперішній час. Маючи на меті приватизувати займану кімнату, позивачі підготували необхідні документи і в 2014 році звернулися із відповідною заявою до Броварської міської ради Київської області.

Проте, рішенням Броварської міської ради Київської області від 14 серпня 2014 року їм було відмовлено у приватизації. На підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2015 року рішення міської ради про відмову у приватизації визнано не чинним і скасовано.

Позивачі вважали, що мають право на приватизацію займаної ними кімнати у гуртожитку по вулиці Шевченка,12-а у м.Бровари відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», оскільки більше п'яти років на законних підставах зареєстровані і мешкають в гуртожитку.

Проте реалізувати своє право через рішення органу місцевого самоврядування вони не можуть, що порушує їх права на житло. Спірний гуртожиток перебуває у спільній сумісній власності територіальних громад сіл і селищ Броварського району і міста Бровари. З питань повторного розгляду їх заяви про приватизацію позивачі звернулися до Броварської міської ради Київської області та отримали відповідь, що рішення міської ради буде аналогічним, тобто, про відмову у приватизації.

Тому просили визнати за ними право на безоплатну приватизацію житлового приміщення за адресою: Київська область, м.Бровари, вулиця Шевченка, 12-а, кімната 12, загальною площею 23,95 кв.м., що знаходиться на першому поверсі пятиповерхового будинку та передати вказане житлове приміщення у приватну власність.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні передумови реалізації позивачами права на приватизацію житлового приміщення у гуртожитку, як і правові підстави для задоволення даного позову.

Проте, колегія суддів з висновками, на підставі яких було відмовлено у задоволенні позовних вимог, не може погодитися.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

За змістом ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до ордеру, виданого на підставі рішення президіуму Броварського РК профспілки медпрацівників №2 від 26 січня 1988 року, та рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 19 січня 1988 року ОСОБА_2 на сімю у складі чотирьох осіб надано право на зайняття кімнати №12 у гуртожитку, що знаходиться за адресою: Київська область, м.Бровари, вулиця Шевченка,12-а.

Згідно з довідками №28 від 30 квітня 2010 року та №58 від 24 вересня 2010 року, виданими Броварською центральною районною лікарнею, у кімнаті №12 зареєстровані три особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3

З довідок виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області вбачається, що позивачі перебувають на квартирному обліку у виконкомі міської ради від 10 грудня 1984 року.

Відповідно до довідок філії Броварського відділення №5400 Головного управління Ощадного банку України по м.Києву та Київській області ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приватизаційний майновий сертифікат, приватизаційний житловий чек та земельні бони не одержували.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 з питань оформлення права на передачу житлового приміщення у гуртожитку зверталася до Броварської міської ради Київської області.

Рішенням Броварської міської ради Київської області від 14 серпня 2014 року відмовлено у приватизації житлових приміщень гуртожитку по вулиці Шевченка, 12-а у місті Бровари наймачам, зокрема ОСОБА_2

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2015 року визнано не чинним та скасовано рішення Броварської міської ради Київської області від 14 серпня 2014 року №1253-46-06 про відмову у приватизації житлових приміщень гуртожитку по вулиці Шевченка, 12-а. Вказана постанова суду набрала законної сили 26 травня 2015 року.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідно до пункту 1 рішення Броварської міської ради «Про передачу нерухомого майна територіальна громади міста Бровари» від 24 березня 2009 року №1059-58-05 передано у спільну сумісну власність територіальній громаді сіл і селищ Броварського району в особі Броварської районної ради нерухоме майно та оформлено право спільної сумісної власності з територіальною громадою міста Бровари в особі Броварської міської ради на наступні об'єкти нерухомості, зокрема на гуртожиток Броварської центральної районної лікарні по вулиці Шевченка, 12-а в місті Бровари Київської області.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за територіальною громадою міста Бровари в особі Броварської міської ради Київської області зареєстровано право комунальної спільної сумісної власності на гуртожиток № 12-а по вулиці Шевченка у місті Бровари Київської області.

Згідно із пунктом 4.4 Статуту Броварської центральної районної лікарні (із змінами) майно лікарні, закріплене за нею на праві оперативного управління, що знаходиться на території міста Бровари Київської області, є спільною сумісною власністю територіальної громади міста Бровари Київської області та територіальних громад сіл та селищ Броварського району до якого, зокрема, віднесено гуртожиток Броварської центральної районної лікарні по вулиці Шевченка, 12-а, у місті Бровари Київської області.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» його дія поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

За ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, здійснюється з дотриманням таких підходів: 1) передача та прийняття гуртожитків, що є об'єктами державної власності, у власність територіальних громад - відповідно до Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом; 2) передача гуртожитків (як цілісних майнових комплексів) у власність територіальних громад - за рішенням законного власника гуртожитку (чи уповноваженої власником особи) або за рішенням суду; 3) прийняття гуртожитків (як цілісних майнових комплексів) у власність територіальної громади - за рішенням відповідної місцевої ради (або за рішенням виконавчого органу місцевої ради з наступним затвердженням цією радою); 4) передача гуртожитків, що є об'єктами приватної власності, у власність територіальних громад - на договірних умовах відповідно до чинного законодавства; 5) після прийняття гуртожитку у власність територіальної громади згідно з цим Законом місцева рада приймає на сесії в межах своєї компетенції відповідне рішення щодо подальшого його використання, а саме: залишити цілісний майновий комплекс у статусі «гуртожиток» та дозволити приватизацію його житлових і нежитлових приміщень. У цьому разі здійснюється приватизація приміщень гуртожитку його законними мешканцями згідно з цим Законом.

У ст.4 Закону №500-VІ визначено, що громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

За змістом ч.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до обєктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де проживають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ч.1 ст.3 цього ж Закону приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 м2 загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10м2 на сімю.

Згідно з положеннями ч.1 ст.8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

У ст.8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло.

Відповідно до норми ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних і трудових відносин.

З огляду на вищенаведене та зібрані в судовому засіданні докази, а також враховуючи, що позивачі власного житла не мають, більше пяти років вони правомірно зареєстровані та фактично проживають у кімнаті №12, житловою площею 23,95 кв.м., у гуртожитку, який знаходиться за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Шевченка, будинок №12-А, що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Бровари, розпорядження яким здійснює Броварська міська рада, колегія суддів приходить до висновку, що позов в частині права на безоплатну приватизацію житлового приміщення (кімнати у гуртожитку) ґрунтується на вимогах закону і підлягає до задоволення.

Щодо інших позовних вимог, то передача у приватну власність вирішується органом приватизації, а не судом, а тому у задоволенні позову в частині передачі кімнати у приватну власність необхідно відмовити.

З огляду на вищенаведене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового, яким позов задовольнити частково і визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право на безоплатну приватизацію житлового приміщення - кімнати №12, загальною площею 23,95 кв.м, у гуртожитку за адресою: м.Бровари, Київська область, вул.Шевченка, буд.12-А.

У решті позовних вимог відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково і визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право на безоплатну приватизацію житлового приміщення - кімнати №12, загальною площею 23,95 кв.м, у гуртожитку за адресою: м.Бровари, Київська область, вул.Шевченка, буд.12-А.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.І. Олійник

Судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_7