РІШЕННЯ
Іменем України
Справа № 285/3566/17
провадження у справі №2/0285/1704/17

23 листопада 2017 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі
головуючого судді Помогаєва А.В., при секретарі Кравець І.А.,
за участі позивача ОСОБА_1 , представника відповідача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною діяльності щодо постановки на квартирний облік,
ВСТАНОВИВ:
04.10.2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив наступне:
- визнати неправомірним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо постановки позивача на квартирний облік з 23.08.2017 року;
- зобов`язати відповідача зарахувати позивача на квартирний облік з 08.11.2000 року.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з 1990 року проходив службу в військовій частині НОМЕР_2 Новоград-Волинського гарнізону, де з 08.11.2000 року був взятий на квартирний облік як військовий, що не забезпечений житлом. 30.10.2003 р. позивач був зарахований на службу у військову частину НОМЕР_1 Новоград-Волинського гарнізону. У зазначеній військовій частині позивач з квартирного обліку не знімався. Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 позивача поставлено на квартирний облік з 23.08.2017 року, що він вважає неправомірним.
Позивач в судовому засіданні підтримав свої вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач подав заперечення на позов, у яких зазначав, що відповідно до п. 2.4 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 737 від 30.11.2011 року на облік приймаються військовослужбовці, які потребують поліпшення житлових умов і зареєстровані в цьому населеному пункті, з дня прийняття рішення житловою комісією військової частини, затвердженої командиром цієї військової частини, крім випадків, передбачених у п. 2.14 цього розділу. Відповідно до п. 2.14 цієї Інструкції військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем проходження служби разом з членами їх сімей зі збереженням часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання жилого приміщення. У разі якщо військовослужбовець, крім військовослужбовців у військових частинах, пункти постійної дислокації яких розташовані на територіях районів проведення антитерористичної операції, а також у разі проходження військової служби у військових частинах, які були сформовані під час особливого періоду без визначення пункту постійної дислокації, не перебував на обліку за одним із місць проходження військової служби, попередній час перебування його на обліку зберігається, якщо період проходження військової служби в цьому населеному пункті не перевищував шести місяців. Позивач звернувся з рапортом до командира військової частини, голови житлової комісії 19.08.2017 року, тобто через 14 років після переміщення до військової частини НОМЕР_1 , що відповідно до п. 2.14 Інструкції позбавляє можливості зберегти попередній час перебування на обліку позивача.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених в запереченнях на позов. Крім того пояснив, що позивач переведений до військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з реформуванням військової частини НОМЕР_2 . Облікова справа ОСОБА_1 з житлової комісії в/ч НОМЕР_2 до житлової комісії в/ч НОМЕР_1 не передавалась. Відомості про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку відсутні.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 Новоград-Волинського гарнізону, де з 08.11.2000 року був взятий на квартирний облік як військовослужбовець, що не забезпечений житлом.
Згідно витягу з протоколу №8 від 08.11.2000 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 зарахований на квартирний облік і включений в списки військовослужбовців на загальну чергу. (а.с. 3)
30.10.2003 р. позивач був зарахований на службу у військову частину НОМЕР_1 Новоград-Волинського гарнізону.
Згідно довідки в/ч НОМЕР_1 від 17.11.2017 року на підставі Директиви Командування військ оперативного командування «Північ» №16/1/0161 від 12.12.2002 року особовий склад та матеріальна частина військової частини НОМЕР_2 передані до військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з розформуванням військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до витягу з протоколу №16 від 23.08.2017 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 зараховано на квартирний облік з 23.08.2017 року та як учасника бойових дій включено в першочергову чергу. (а.с.7)
Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Відповідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч. 1 ст. 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.
Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 9 ЖК України).
Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій (ч. 5 ст. 9 ЖК України).
Відповідно до положень ст. ст. 9, 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Така черговість визначається за часом взяття на облік.
Згідно вимог ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом УРСР та іншими нормативно-правовими актами.
На виконання ст. 12 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінетом Міністрів України було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від 03.08.2006 № 1081 (далі Порядок № 1081).
Відповідно до вимог п. 26 Порядку № 1081 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку.
Згідно п. 2.14 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 737 від 30.11.2011 року (далі Інструкція № 737) у разі якщо військовослужбовець, крім військовослужбовців у військових частинах, пункти постійної дислокації яких розташовані на територіях районів проведення антитерористичної операції, а також у разі проходження військової служби у військових частинах, які були сформовані під час особливого періоду без визначення пункту постійної дислокації, не перебував на обліку за одним із місць проходження військової служби, попередній час перебування його на обліку зберігається, якщо період проходження військової служби в цьому населеному пункті не перевищував шести місяців.
Судом встановлено, що позивач проходив службу у військових частинах Новоград-Волинського гарнізону. Отже, він є таким, що не змінював населений пункт.
Військова частина НОМЕР_1 є правонаступником військової частини НОМЕР_2
Підстави зняття військовослужбовців з обліку визначено п. 30 Порядку № 1081, а також п. 2.18 Інструкції № 737.
Відповідачем не доведено існування будь-якої з визначених законодавством підстав для виключення позивача з квартирного обліку.
Суду не надано рішення житлової комісії про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку після зарахування до загальної черги 08.11.2000 року.
Оскільки відповідач заперечує право позивача на його зарахування до загальної черги в/ч НОМЕР_1 з 08.11.2000 року, таке право підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії. Суд задовольняє позов у цій частині.
Разом з тим, вимога позивача про визнання неправомірним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо постановки позивача на квартирний облік з 23.08.2017 року, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» учасникам бойових дій надається право на першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням.
Згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №16 від 23.08.2017 року військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 позивача зараховано на квартирний облік з 23.08.2017 року та включено в першочергову чергу.
Таким чином, оскаржуваним рішенням житлової комісії позивача зараховано до іншої (пільгової) черги, ніж та, до якої він був зарахований у 2000 році.
Право на першочергове надання житла згідно посвідчення у позивача виникло у 2015 році. Але з відповідним рапортом та доданими документами до житлової комісії ОСОБА_1 звернувся лише 19.08.2017 року.
Таким чином, рішення від 23.08.2017 року пов`язане з реалізацією додаткового права (першочергове надання житла), що відрізняється від раніше реалізованого 08.11.2000 року (включення до загальної черги на житло).
За таких обставин, суд визнає оскаржуване рішення законним, що має наслідком відмову в задоволенні позову в частині визнання його неправомірним.
У даному випадку протиправною є лише бездіяльність відповідача, що виявилась у невключенні позивача до загальної черги квартирного обліку з 08.11.2000 року
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 209 213 Цивільного процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік з 08.11.2000 року.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено 24.11.2017 р.

Суддя А.В. Помогаєв