Справа № 645/35/17
Провадження № 2/645/670/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 листопада 2017 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири в порядку набувальної власності, третя особи: ОСОБА_4, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, на обґрунтування якого посилалася на те, що з моменту народження, а саме з 01.09.1979 року, користується квартирою № 497 по вул. Корчагінців, 25 в м. Харкові. На підставі розпорядження Харківського міського голови «Про перейменування об'єктів топоніміки міста Харкова» від 02.02.2016 року № 7 вул. Корчагінців (Петрозаводська) перейменовано в вул. Амосова. 26.03.1998 року позивач разом з зі своєю матір'ю ОСОБА_5 приватизували вказану квартиру та відповідно стали її співвласниками в рівних частинах. Після смерті матері позивач продовжувала проживати в квартирі разом з неповнолітнім сином - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. За таких обставин вона зазначає, що користується квартирою відкрито та на законних підставах, забезпечуючи збереження приватизованого майна більш ніж 15 років. На момент подачі позову 05.01.2017 року 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, яка залишилася після смерті ОСОБА_5, не за ким із спадкоємців не зареєстрована, а тому позивач просить визнати за нею право власності на вказану частку квартири в порядку набувальної давності.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_8, яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 24.05.2017 року № 389, заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2017 року за відповідачкою ОСОБА_3 було визнано право власності на 1/4 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 10.12.2012 року. В свою чергу спадкодавець ОСОБА_5 за життя та до часу смерті проживала у спірній квартирі та володіла належною їй на праві власності часткою квартири. Відповідачка після отримання права на спадщину у судовому порядку через складні стосунки з позивачкою позбавлена права користуватися квартирою, взагалі не має до неї доступу, не може виготовити технічний паспорт для реєстрації визнаного на підставі рішення суду права власності на відповідну частку квартири. Як слід, нею подано позов до суду про вселення в квартиру. Крім того, зазначала, що позивачка ОСОБА_2 також є спадкоємцем 1-ої черги за законом після смерті ОСОБА_5 та у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину на 1/4 частину зазначеної квартири.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 8-98-117935, виданого 26.03.1998 року Харківським міським центром приватизації державного жилого майна, квартира АДРЕСА_2 спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_9

На підставі розпорядження Харківського міського голови «Про перейменування обєктів топоніміки міста Харкова» від 02.02.2016 року № 7 вул. Корчагінців (Петрозаводська) перейменовано в вул. Амосова.

У звязку з реєстрацією шлюбу зі ОСОБА_4, ОСОБА_9 змінено прізвище на «Стерлігова» (свідоцтво про шлюб, видане 03.07.2009 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 222).

10.12.2012 року ОСОБА_5 померла.

За таких обставин після смерті останньої відкрилася спадщина у виді ? частини квартири АДРЕСА_3.

Судовим рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 17.02.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом, зобов'язання надати документи, 3-тя особа: 12-а Харківська державна нотаріальна контора, яке в силу ст.61 ЦПК України має для сторін приюдиційне значення, встановлено, що як позивачка ОСОБА_2, так і відповідачка ОСОБА_3, спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли.

На підставі вищезазначеного рішення за ОСОБА_3 було визнано право власності на ? частку квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 10.12.2012 року.

Відповідно до положень ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Положеннями ст. 344 ЦК України визначено ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України у п. 9 та п. 13 постанови від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових порав» при вирішенніспорів, повязанихізнабуттям права власності за набувальноюдавністю, суди повиннівраховувати, щоволодіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неїпідстав для набуття права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальноюдавністю є попереднійвласник майна абойогоправонаступник. У разіякщопопереднійвласникнерухомого майна не був і не міг бути відомимдавнісномуволодільцю, то відповідачем є орган, уповноваженийуправлятимайномвідповідноїтериторіальноїгромади. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неїпідстав для набуття права власності. Володіння повинно бути відкритим, тобто особа не приховувала факт знаходження майна в їїволодінні. Крім того, володіння є безперервним, а саме, якщовоно не переривалосьпротягомвсього строку набувальноїдавності.

Характерною ознакою для визнання права власності на нерухомість за давністюволодіннязгідноположень ст. 344 ЦК України є добросовісність, тобтоволоділець не знав і не міг знати про те, щовінволодіє чужою річчю.

В той же час судовим розглядом встановлено, що факт набуття у спільну сумісну власність на підставі приватизації 26.03.1998 року відповідної частки квартири АДРЕСА_5 Л.С. з боку позивачки не заперечується. Визнається також з її боку, що ОСОБА_5 відповідною часткою свого майна за життя користувалася добросовісно - в спірній квартирі мешкала до часу своєї смерті 10.12.2012 року. Крім того, факт прийняття спадщини померлої ОСОБА_5 у виді ? частки квартири АДРЕСА_1 обома спадкоємицями за законом першої черги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 встановлений судовим рішенням. З врахуванням наведеного доводи позивачки щодо добросовісного, відкритого, безперервного, безтитульного володіння ? часткою спірної квартири протягом десяти років є безпідставними, а тому в задоволенні її позову суд відмовляє в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючисьст.ст. 344, 376 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/ 2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку набувальної власності, третя особа: ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя