Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 300/223/17

Провадження № 2/300/101/2017

23.11.2017 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі: головуючого: Вотьканича В.А., з участю: секретаря Іванової Н.Я., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 сільської ради Воловецького району Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації по місцю проживання і за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є співвласником житлового будинку за адресою: с. Нижні Ворота, вул. Перемоги, буд. № 5, Воловецького району Закарпатської області спільно з батьками ОСОБА_6, ОСОБА_2 та дітьми ОСОБА_7, ОСОБА_8

Відповідач колишній чоловік позивачки ОСОБА_4 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, у період шлюбу користувався квартирою її батька в АДРЕСА_1. Позивачка вважає, що внаслідок розлучення згідно з рішенням Воловецького районного суду в справі № 300/601/16-ц, яке набрало законної сили 18 жовтня 2016 року, відповідач втратив право користування житловим приміщенням у квартирі. Крім того відповідач не сплачує комунальні послуги, не проводить ремонти, самовільно змінив замки на дверях квартири та перешкоджає користуватися нею, щодня вживає спиртне, постійно працює в Польщі, має інше житло в с. Чертіж Жидачівського району Львівської області. Просила визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2, виселити його з квартири АДРЕСА_3 та зобовязати орган, що веде демографічний реєстр зняти відповідача з реєстрації місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_4 предявив до ОСОБА_1 зустрічний позов про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_4 посилаючись на те, що він є співвласником квартири АДРЕСА_5 і за домовленістю з батьками позивачки вони обмінялися квартирами, а саме з квартири № 2 перейшли проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2, з якої позивачка має намір його виселити.

До початку розгляду справи позивач ОСОБА_1 подала заяву про залишення без розгляду її позову в частині виселення відповідача ОСОБА_4 з кв. № 1, по вул. Перемоги, буд. 5.

Ухвалою Воловецького районного від 28.04.2017 року позов у частині виселення відповідача, на підставі письмової заяви позивачки від 18.04.2017 року, був залишений без розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позов посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити, а в зустрічному позові відмовити через його безпідставність.

Представник відповідача ОСОБА_3, заперечуючи проти позову зазначав, що сторони проживали разом близько двадцяти років, мають дітей, які вже повнолітні, відповідач зареєстрований в квартирі як член сімї, і підстав для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням немає. Він їздить на заробітки, зароблені гроші використовував для сімї. Просив у позові відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 сільська рада не забезпечила участь свого представника в судовому розгляді справи, хоч неодноразово повідомлялася про час та місце розгляду справи, а тому суд провів розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників по справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов та зустрічний позов задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири № 2 в с. Нижні Ворота, вул. Перемоги, буд. 5, Воловецького району Закарпатської області, яка на праві спільної власності належить також її дітям ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 29 вересня 1999 року, виданим на підставі рішення ОСОБА_5 сільської ради від 29 вересня 1999 року № 36 (а.с. 20), яку отримала у власність шляхом приватизації, що підтверджено приватизаційними платіжними дорученнями (а.с. 17-19).

Згідно з повідомленням ОСОБА_5 сільської ради Воловецького району Закарпатської області на запит суду відповідач ОСОБА_4 дійсно зареєстрований та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідною відміткою в паспорті громадянина України, з якої видно, що він був зареєстрований 22 листопада 2000 року, тобто після приватизації позивачкою квартири (а.с. 30, 68-69).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 405 ЦК України установлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст.ст. 64, 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За ч.3 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. При цьому припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

З викладеного випливає, що розірвання шлюбу між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 не є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування приміщенням у квартирі АДРЕСА_6, де він зареєстрований, і позивачка такої вимоги не заявляла..

Разом з тим, відповідач ОСОБА_4, згідно з дослідженими доказами, не зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_4, не є її власником чи членом сімї власника, а тому не має права на користування житловим приміщенням у цій квартирі.

Таким чином, суд визнав, що підстав для задоволення позову про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням АДРЕСА_7 немає, оскільки відповідач такого права немає.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що підстав для зняття відповідача з реєстрації по місцю проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, немає, оскільки він не втратив права користування цим житловим приміщенням, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Зустрічний позов ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2 не підлягає задоволенню, оскільки обставина справи встановлено, що він не має права користування зазначеним житловим приміщенням.

Керуючись статтями 9, 10, 11, 208, 209, 212, 214-215, 218, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 сільської ради Воловецького району Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації по місцю проживання відмовити повністю.

У зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В.А. Вотьканич