Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2017 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

при секретарі Білик Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно; за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Барської районної державної адміністрації, ОСОБА_4 сільської ради Барського району Вінницької області про визнання частково недійсними рішення та свідоцтва, визнання права власності на частину будинку, визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду позивач за первісним позовом ОСОБА_1 вказала, що 13 жовтня 2014 року помер її чоловік ОСОБА_5, який постійно проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1. На день його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за вказаною адресою. Спадкодавець ОСОБА_6 залишив заповіт на імя відповідача ОСОБА_2. Житловий будинок набуто подружжям (позивачем та спадкодавцем) за час шлюбу, а тому він знаходиться у спільній сумісній власності подружжя. Тобто, на час смерті ОСОБА_5 належало 1/2 частка житлового будинку. Позивач є непрацездатною, тобто має право на обов'язкову частку у спадковому майні. Прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріуса у визначений законом строк і частково прийняла спадщину, а саме на частину земельної ділянки (паю), що підтверджується свідоцтвом по право на спадщину за законом. Позивач просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Слобода Гулівська, вул.. Лугова, 3, Барського району Вінницької області; визнати за нею право власності на ? часину вказаного житлового будинку, як особисту власність дружини померлого ОСОБА_5; визнати за нею право власності у спадковому майні за законом (обовязкова частка) після смерті ОСОБА_5, на 1/10 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований у с. Слобода Гулівська, Барського району, по вул. Лугова, 3.

Позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свої вимоги до суду мотивували тим, що 13 жовтня 2014 року помер їх батько ОСОБА_5. На день його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою с. Слобода Гулівська, вул.. Лугова, 3 Барського району Вінницької області. Спадкодавець ОСОБА_6 залишив заповіт на імя ОСОБА_2. При підготовці до слухання справи в суді зясувалося, що двір, де головою була ОСОБА_7, а потім ОСОБА_5, відноситься до категорії колгоспного. Тобто, правовідносини виникли при дії ЦК України в редакції 1963 року. Всього у подружжя народилось четверо дітей: донька ОСОБА_8, донька ОСОБА_9, донька ОСОБА_10, син ОСОБА_3. При підготовці матеріалів до справи зясувалося, що свідоцтво про право власності на житловий будинок видано ОСОБА_4 сільською радою 02 березня 2002 року на підставі рішення Барської районної ради № 111 від 19 травня 1988 року. З виписки з погосподарських книг на двір, де проживала родина ОСОБА_3, після смерті голови двору ОСОБА_7, яка померла 01 червня 1962 року, головою колгоспного двору став ОСОБА_5. Членами двору були станом на 1988 рік: дружина ОСОБА_1 та діти: ОСОБА_10 та ОСОБА_3. Діти: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вибула ще до 1982 року. Житловий будинок, який розташований за адресою: Вінницька область, Барський район, с. Слобода Гулівська, вул. Лугова, 3, побудований в 1966 році. Станом на день винесення рішення Барською районною радою № 111 від 19 березня 1988 року мали право на частку майна в колгоспному дворі згідно ст. 120, ч. 2 ст. 13 ЦК України в редакції 1963 року такі особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_5. Тобто кожен мав право на ? частку житлового будинку та господарських будов. Тому, рішення Барської районної ради № 111 від 19 березня 1988 року, повинно було забезпечити право кожного з вище зазначених членів колгоспного двору право на ? частку майна і свідоцтво про право власності повинно було видаватись кожному у розмірі ? на житловий будинок з господарськими будовами. Тому, вказане рішення в частині ? частки повинно бути визнане недійсним. Про існування такого рішення позивачам стало відомо після смерті батька. Окрім того, тільки після отримання виписки з погосподарських книг і довідки виконкому ОСОБА_4 сільської ради № 7 від 04 січня 2016 року позивачам стало відомо про те, що двір, де вони проживали та проживають, має категорію колгоспного. Окрім ? частини житлового будинку, яка належала ОСОБА_5, після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з декількох грошових вкладів на загальну суму 58 112 грн. 06 коп. Крім того, протягом тривалого часу, зокрема з 1996 року, позивачка по первісному позову ОСОБА_1 не проживала спільно як дружина з ОСОБА_5, тобто шлюбні відносини між ними були фактично припинені. ОСОБА_1 проживала в будинку, а ОСОБА_5 проживав у господарській будові: літній кухні, звідки його й поховали. На поховання батька ОСОБА_5 було позивачами по зустрічному позову витрачено 7325,50 грн.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили суд поновити строк для звернення до суду з позовом; визнати недійсним рішення Барської районної ради № 111 від 19 травня 1988 року про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок; визнати грошові вклади на рахунках: № 0301, № 9901 особистою приватною власністю ОСОБА_5; визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька ОСОБА_5, який помер 13 жовтня 2014 року, яке складається з: 22,5 % житлового будинку, розташованого в с. Слобода Гулівська Барського району Вінницької області, вулиця Лугова, 3; грошовий вклад на рахунку № 915513956 у філії Барського ТВБВ Ощадбанку № 10001/056/201917/ в сумі 4 939 грн. 30 коп. з усіма належними процентами та компенсаціями; грошовий вклад на рахунку № 915514499 у філії Барського ТВБВ Ощадбанку № 10001/056/2917/ в сумі 6 895 грн. 74 коп. з усіма належними процентами та компенсаціями; грошовий вклад на рахунку N991558179 у філії Барського ТВБВ 10001/056/2917/ в сумі 3066 грн. 74 коп.; грошовий вклад на рахунку № 915515469 у філії Барського ТВБВ 10001/057/2917/010/ в сумі 1 835 грн. 85 коп. з усіма належними процентами та компенсаціями; грошовий вклад на рахунку № 031 у філії Барського ТВБВ 10001/059/2917/019/ в сумі 4500 грн. з усіма належними процентами та компенсаціями; грошовий вклад в філії Барського ТВБВ 10001/059/2917/019/ в сумі 14 400 грн. з усіма належними процентами та компенсаціями; та стягнути судові витрати по справі.

У судовому засіданні позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 збільшили свої позовні вимоги. Просили суд поновити їм строк для звернення до суду з позовом про визнання недійсним рішення № 111 від 19 березня 1988 року в частині видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання недійним частково свідоцтва про право власності на житловий будинок, виділ їх долі з майна колгоспного двору; визнати частково недійсним рішення Барської районної ради № 111 від 19 травня 1988 року в частині видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок тільки на ім'я ОСОБА_5, визнати свідоцтво про право власності, виданого ОСОБА_4 сільською радою 02 березня 2002 року в частині ? на житловий будинок, визнавши, що кожному з членів колгоспного двору, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 належить право власності по ? частині кожному майна колгоспного двору, зокрема житлового будинку з господарськими будовами та спорудами, який розташований в селі Слобода Гулівська Барського району, вулиця Лугова, 3; визнати грошові вклади на рахунках: № 0301 в сумі 5000 грн., № 9901 в сумі 16 тис. грн. особистою приватною власністю ОСОБА_5; визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом, на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5, який помер 13 жовтня 2014 року, яке складається з: 22,5 % житлового будинку, розташованого в с. Слобода Гулівська Барського району Вінницької області, вулиця Лугова, 3; грошовий вклад на рахунку № 915513956 у філії Барського ТВБВ Ощадбанку № 10001/056/201917/ в сумі 4 939 грн. 30 коп. з усіма належними процентами та компенсаціями; грошовий вклад на рахунку № 915514499 у філії Барського ТВБВ Ощадбанку № 10001/056/2917/ в сумі 6 895 грн. 74 коп. з усіма належними процентами та компенсаціями; грошовий вклад на рахунку N991558179 у філії Барського ТВБВ 10001/056/2917/ в сумі 3066 грн. 74 коп.; грошовий вклад на рахунку № 915515469 у філії Барського ТВБВ 10001/057/2917/010/ в сумі 1 835 грн. 85 коп. з усіма належними процентами та компенсаціями; грошовий вклад на рахунку № 031 у філії Барського ТВБВ 10001/059/2917/019/ в сумі 4500 грн. з усіма належними процентами та компенсаціями; грошовий вклад в філії Барського ТВБВ 10001/059/2917/019/ в сумі 14 400 грн. з усіма належними процентами та компенсаціями; та стягнути судові витрати по справі.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1, її представники адвокат ОСОБА_11 та ОСОБА_12 свої позовні вимоги підтримали повністю, наполягали на їх задоволенні, позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 не визнали, просили відмовити у задоволенні позову у зв'язку із необґрунтованістю та пропуском строку позовної давності. Представник позивача ОСОБА_11 заявила клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, яке обґрунтував тим, що про існування свідоцтва, яке оскаржуються, і про те, що спірний будинок належав покійному ОСОБА_5 позивачам за зустрічним позовом було відомо ще в 2012 році.

У судовому засіданні позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свої позовні вимоги підтримали повністю, наполягали на їх задоволенні, позов ОСОБА_1 визнали частково, а саме в частині обовязкової частки у спадковому майні, право на яку має ОСОБА_1

Представники відповідача ОСОБА_4 сільської ради Барського району Вінницької області позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнали повністю, не заперечували проти його задоволення.

Представник Барської районної державної адміністрації не заперечував проти позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3, при ухваленні рішення поклався на думку суду, про що надав письмову заяву.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали однією сімєю та вели спільне господарство. ОСОБА_5 проживав в літній кухні, спав там, оскільки любив приймати гостей та випити спиртне. Похоронили його з літньої кухні.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що пять років не був на подвірї ОСОБА_5 і не памятає, як підписував акт № 27 від 25.03.2016.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що він не підписував акт № 27 від 25.03.2016.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що не памятає, як підписував документи, зокрема акт № 27 від 25.03.2016.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що ОСОБА_5 коли хотів тоді жив в літній кухні.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що її дід ОСОБА_5 проживав в літній кухні з 2002 року, сам варив собі їсти, сам себе обходив.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що ОСОБА_5 багато років до дня смерті жив в літній кухні, харчувався сам, купував та готував собі їжу. Хоронили його з літньої кухні.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що дід ОСОБА_5 проживав в літній кухні приблизно 5 років до дня смерті. Сам собі варив їсти, мав холодильник та телевізор, сам прав.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доведений та обґрунтований i його слід задовольнити повністю, позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення. До такого висновку суд дійшов з наступного.

13 жовтня 2014 року помер ОСОБА_5, який був зареєстрований та постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

На день його смерті, в порядку ст. 1220 ЦК України, відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 2,5744 га, (кадастровий номер: :01:004:0022) призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Барського району Вінницької області; ? частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Вінницька область, Барський район, с. Слобода Гулівська, вул.. Лугова,3, та грошових вкладів з усіма належними процентами та компенсаціями що знаходяться у Барському ТВБВ Ощадного банку України.

ОСОБА_5 розпорядився спадковим майном на ім'я ОСОБА_2. Заповіт посвідчено 10 вересня 2012 року за реєстром № 150 секретарем виконкому ОСОБА_4 сільської ради Барського району.

ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори.

Дружина спадкодавця ОСОБА_1, відповідно до ст. 1241 ЦК України, має право на обов'язкову частку у спадковому майні, яка з урахуванням пяти спадкоємців, становить 1/10.

Факт перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про одруження 1-УР № 100088, яке видано ОСОБА_4 сільською радою 18 жовтня 1959 року.

ОСОБА_1, яка має право на обов'язкову частку у спадковому майні, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори.

03 серпня 2015 року ОСОБА_2 отримала в Барській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстром № 1-751 на 9/10 часток спадкової земельної ділянки.

17 вересня 2015 року ОСОБА_1 отримала в Барській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстром № 1-941 на 1/10 частку спадкової земельної ділянки.

Постановою від 25 вересня 2015 року Барська державна нотаріальна контора відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на будинок.

Згідно довідки ОСОБА_4 сільської ради № 43 від 20.01.2016, яка видана відповідно до записів у погосподарських книгах, після смерті 01.06.1962 року голови колгоспного двору ОСОБА_7, ОСОБА_5 став головою колгоспного двору за адресою: Вінницька область, Барський район, с. Слобода Гулівська, вул.. Лугова,3.

З даних довідки ОСОБА_4 сільської ради № 106 від 02.02.2016 вбачається, що двір в с. Слобода Гулівська, по вул.. Лугова,3, був колгоспним.

У довідці ОСОБА_4 сільської ради № 110 від 20.01.2016 зазначається, що в 1962-1966 роках в колгоспному дворі в с. Слобода Гулівська, по вул.. Лугова,3, побудовано новий житловий будинок.

Тобто правовідносини виникли при дії ЦК України в редакції 1963 року.

Всього у подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_1 народилось четверо дітей: донька ОСОБА_8, донька ОСОБА_9, донька ОСОБА_10, син ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, яке видане ОСОБА_4 сільською радою 02 березня 2002 року на підставі рішення Барської районної ради № 111 від 19 травня 1988 року, власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Вінницька область, Барський район, с. Слобода Гулівська, вул.. Лугова,3, є ОСОБА_5.

Станом на день винесення рішення Барської районної ради № 111 від 19 березня 1988 року мали право на частку майна в колгоспному дворі згідно ст. 120, ч. 2 ст. 13 ЦК України в редакції 1963 року такі особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_5. Тобто кожен мав право на ? частку житлового будинку та господарських будов, які розташовані в с. Слобода Гулівська Барського району, вулиця Лугова,3. Частка кожного у майні колгоспного двору становила ?. Тому, рішення Барської районної ради № 111 від 19 березня 1988 року повинно було забезпечити право кожного з вище зазначених членів колгоспного двору на ? частку майна і свідоцтво про право власності повинно було видаватись кожному у розмірі ? частки на житловий будинок з господарськими будовами. За таких обставин рішення Барської районної ради № 111 від 19 травня 1988 року порушило права інших членів колгоспного двору на право в майні, а тому визнається судом недійсним. Як наслідок, свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане ОСОБА_4 сільською радою 02 березня 2002 року, в частині ? визнається судом недійсним.

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України положення Кодексу в редакції 2003 року застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Домогосподарство відносилось до суспільної групи господарств - колгоспний двір, існування колгоспного двору припинено 15.04.1991 року на підставі набуття чинності Закону України «Про власність».

Спори стосовно майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність такого двору.

Відповідно до ст. ст. 120, 121 ЦК УРСР (1963 року) в редакції, яка була чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться у його користуванні, житловий будинок, худобу, птицю, тощо.

Згідно ст. ст. 120 - 127 ЦК УРСР в редакції 1963 року, колгоспний двір - це сімейно-трудове об'єднання осіб, членів колгоспу, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства та задоволення сімейних потреб.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право згідно ст. 126 ЦК УРСР в редакції 1963 року, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору (в цей час не включається час перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.1995, № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

За таких обставин вимога позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про визнання спірного житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя на підставі СК України та вимога про визнання її особистою власністю ? частки вказаного житлового будинку та господарських споруд, як дружини померлого ОСОБА_5, задоволенню не підлягає.

Крім того, судом встановлено, що з 1996 року ОСОБА_1 спільно не проживала як дружина з ОСОБА_5, тобто шлюбні відносини між ними були фактично припинені. ОСОБА_1 проживала в будинку, а ОСОБА_5 проживав в окремій господарській будівлі - літній кухні, оскільки хворів туберкульозом, та був похований саме з літньої кухні. Вказаний факт підтверджується актом від 16 лютого 2016 року, який затверджений сільським головою ОСОБА_4 сільської ради (а.с.127 т.1). Поховання спадкодавця ОСОБА_5 було проведено ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується довідкою ОСОБА_4 сільської ради від 09 листопада 2015 року № 723 та актом від 06 листопада 2015 року.

Суд вважає, що оскільки ОСОБА_5 припинив шлюбні стосунки зі своєю дружиною ОСОБА_1 в 1996 році, то вклади на рахунках: № НОМЕР_1 на суму 4079 грн. 65 коп., № 915513956, №915514499, №915558179 слід визнати спільним майном подружжя, оскільки вони внесені у 1997 році, а вклади на рахунках № 0301 в сумі 5000 грн. та №9901 в сумі 16000 грн. слід визнати особистою приватною власністю ОСОБА_5 у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин у 1996 році. За таких обставин обов'язкова частка ОСОБА_1 по грошових вкладах становить 2100 грн. 47 коп.

За ОСОБА_2 слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5, а саме на грошові вклади за мінусом обовязкової частки у спадковому майні, яка підлягає успадкуванню ОСОБА_1, зокрема на: грошовий вклад на рахунку №915513956 у філії Барського ТВБВ Ощадбанку № 10001/056 (2917) в сумі 4 939 грн. 30 коп.; грошовий вклад на рахунку № 915514499 у філії Барського ТВБВ Ощадбанку № 10001/056(2917) в сумі 6 895 грн. 74 коп.; грошовий вклад на рахунку № 91558179 у філії Барського ТВБВ 10001/056(2917) в сумі 3066 грн. 74 коп.; грошовий вклад на рахунку № 915515469 у філії Барського ТВБВ 10001/057(2917/010) в сумі 1 835 грн. 85 коп.; грошовий вклад на рахунку № 031 у філії Барського ТВБВ 10001/059 (2917/019) в сумі 4500 грн.; грошовий вклад № 9901 в філії Барського ТВБВ 10001/059(2917/019) в сумі 14 400 грн. Всього грошових вкладів на загальну суму 35 637 грн. 63 коп.

ОСОБА_1 не заявляла позовних вимог про визнання за нею права власності на грошові вклади після смерті ОСОБА_5.

Щодо клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_11 про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, а саме позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності необхідно відмовити, оскільки позивачам за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стало відомо про те, що свідоцтво про право власності на спадковий житловий будинок, яке видано ОСОБА_4 сільською радою 02 березня 2002 року на підставі рішення Барської районної ради № 111 від 19 травня 1988 року, порушує їх право власності на будинок та право на спадщину, видане неправомірно та підлягає визнанню недійсним, під час підготовки зустрічного позову в цивільній справі в 2016 році, а тому встановлений законодавством строк звернення до суду за захистом порушених прав позивачами не порушений.

У відповідності до ст.ст. 79,88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 понесені ними судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 551,20 грн. кожному та 1000 грн. судових витрат на правову допомогу на користь ОСОБА_2, оскільки вони підтвердженні квитанцією № 2309 від 21.04.2016 р.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на обовязкову частку у спадковому майні, яке залишилось після смерті ОСОБА_5, який помер 13 жовтня 2014 року, а саме на 2,5 % (1/10 частка від ? частки) житлового будинку (літера «А»), загальною площею 57,0 кв. м, житловою площею 30,3 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами: веранди «а», літня кухня «Б», добудова «б», хлів «В», підвал «В1», хлів «Г», хвіртки «1», ворота «2», паркан «3», що розташований за адресою: Вінницька область, Барський район, с. Слобода Гулівська, вул.. Лугова,3.

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_2, ОСОБА_3 строк для звернення до суду з позовом про визнання недійсним рішення Барської районної ради № 11 від 19 березня 1988 року в частині видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання недійним частково свідоцтва про право власності на житловий будинок, виділ долі з майна колгоспного двору.

Визнати частково недійсним рішення Барської районної ради Вінницької області № 111 від 19 травня 1988 року в частині видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Вінницька область, Барський район, с. Слобода Гулівська, вул.. Лугова,3, на ім'я ОСОБА_5.

Визнати недійсним в частині ? свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Вінницька область, Барський район, с. Слобода Гулівська, вул.. Лугова,3, яке видане на ім'я ОСОБА_5 ОСОБА_4 сільською радою Барського району 02 березня 2002 року.

Визнати за кожним членом колгоспного двору, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 право власності по ? частини кожному майна колгоспного двору, а саме житлового будинку (літера «А»), загальною площею 57,0 кв. м, житловою площею 30, 3 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами: веранди «а», літня кухня «Б», добудова «б», хлів «В», підвал «В1», хлів «Г», хвіртки «1», ворота «2», паркан «3», що розташований за адресою: Вінницька область, Барський район, с. Слобода Гулівська, вул.. Лугова,3, виділивши ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ? частку вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами.

Визнати грошові вклади на рахунках: № 0301 в сумі 5000 грн., № 9901 в сумі 16000 грн. особистою приватною власністю ОСОБА_5;

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом, посвідченим виконкомом ОСОБА_4 сільської ради Барського району Вінницької області 10 вересня 2012 року за реєстром № 150, на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5, який помер 13 жовтня 2014 року, яке складається з:

1.22,5 % житлового будинку (літера «А»), загальною площею 57,0 кв. м, житловою площею 30,3 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами: веранди «а», літня кухня «Б», добудова «б», хлів «В», підвал «В1», хлів «Г», хвіртки «1», ворота «2», паркан «3», що розташований за адресою: Вінницька область, Барський район, с. Слобода Гулівська, вул.. Лугова,3;

2.грошового вкладу на рахунку №915513956 у філії Барського ТВБВ Ощадбанку № 10001/056 (2917) в сумі 4 939 грн. 30 коп.;

3.грошового вкладу на рахунку № 915514499 у філії Барського ТВБВ Ощадбанку № 10001/056(2917) в сумі 6 895 грн. 74 коп;

4.грошового вкладу на рахунку № 91558179 у філії Барського ТВБВ 10001/056(2917) в сумі 3066 грн. 74 коп.;

5.грошового вкладу на рахунку № 915515469 у філії Барського ТВБВ 10001/057(2917/010) в сумі 1 835 грн. 85 коп.;

6.грошового вкладу на рахунку № 031 у філії Барського ТВБВ 10001/059 (2917/019) в сумі 4500 грн.;

7.грошового вкладу № 9901 в філії Барського ТВБВ 10001/059(2917/019) в сумі 14 400 грн. Всього грошових вкладів на суму 35 637 грн. 63 коп.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1, Барської районної державної адміністрації, ОСОБА_4 сільської ради Барського району Вінницької області на користь ОСОБА_2 551,20 понесених судових витрат при сплаті судового збору та 1000 грн. понесених судових витрат на правову допомогу, а загалом 1551,20 грн.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1, Барської районної державної адміністрації, ОСОБА_4 сільської ради Барського району Вінницької області, на користь ОСОБА_3 551,20 понесених судових витрат при сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення, а неприсутніми особами в той же строк з дня отримання копії рішення, шляхом подачі апеляційної скарги в Апеляційний суд Вінницької області через Барський районний суд Вінницької області.

Суддя: