РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1295/16-ц

22 листопада 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ЕТАЛОН" про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів.

Збільшивши позовні вимоги просив суд визнати договір №002959 фінансового лізингу з додатками, укладений 01 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 (Лізингоодержувачем) та ТОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» (Лізингодавець), в особі її представника ОСОБА_3, недійсним, стягнути з відповідача на його користь 40 000, 00 грн. майнової шкоди та 5 000, 00 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на те, що у мережі Інтернет, його сином ОСОБА_4, у місті Рівному було знайдено фірму, яка реалізує сільськогосподарську техніку, обравши необхідний трактор вартість якого становила 48 500 гривень, він 01 жовтня 2015 року поїхав у м. Рівне, щоб придбати трактор. На фірмі підтвердили, що вартість трактора дійсно становить 48 500 гривень, оскільки на вказану марку йде розпродаж. Так як сім'я позивача є багатодітною, то йому зробили знижку і він сплатив за трактор 40 000 гривень. Оплативши квитанцію, працівники фірми запевнили позивача, що документи, які підписав замість нього його син ОСОБА_4, поки той сплачував кошти, оформлені належним чином. Таким чином, 01 жовтня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір лізингу № 002959, згідно якого предметом лізингу є трактор Сінтай 304. Однак, компанією предмет лізингу позивачу так і не був переданий. Грунтовно вивчивши укладений договір фінансового лізингу позивач зрозумів, що відповідачем ведеться нечесна підприємницька діяльність у зв'язку з порушенням прав споживача, просить суд визнати договір фінансового лізингу №002959 від 01 жовтня 2015 року недійсним та стягнути з відповідача сплачений платіж в сумі 40000 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю з підстав викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з'явився. На адресу суду направлено заперечення проти вказаного позову, в яких відповідач просить в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити та провести розгляд справи без участі його представника.

Заслухавши доводи позивача, представника позивача, пояснення свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Встановлено, що 01 жовтня 2015 року між сторонами було укладено договір Фінансового лізинку № 002959 з додатками, згідно умов якого лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно ( предмет лізингу визначений у п.3.1. цього Договору трактор Сінтай 304), а Лізингоодержувач зобовязується прийняти Предмет Лізингу та сплачувати Лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору (а.с.6-13).

Відповідно до п.5.1 договору, предмет лізингу передається Лізингоодержувачу у строк не більше 50 робочих днів з моменту сплати ним на рахунок Лізингодавця: Комісії за організацію; Авансового платежу; Комісії за передачу предмета лізингу, у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого Авансового платежу та Комісії за організацію на умовах викладених у п. 5.4 цього Договору, а також відшкодування платежів за реєстрацією та страхування Предмета Лізингу.

Згідно додатку 1 до договору Комісія за організацію складає 10% (40 000 грн.) від вартості предмета лізингу; Авансовий платіж, складає 50% (200 000 грн.) від вартості предмета лізингу та Комісія за передачу предмета лізингу, складає 3% (12 000 грн.) від вартості предмета лізингу.

На виконання Договору фінансового лізингу № 002959 від 01 жовтня 2015 року, згідно з Додатком № 1 Позивачем було сплачено на рахунок відповідача реєстраційний платіж у розмірі 40 000 гривень, що підтверджується копіями квитанцій № 0.0.442364116.1 та № 0.0.442332935.1 від 01.10.2015 року (а.с. 14).

Сплачений реєстраційний платіж позивач вважав платежем за трактор, що підтверджується показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 даними в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_5, син позивача, в судовому засіданні повідомив, що він в мережі Інтернет найшов оголошення, що в місті Рівному продається трактор Сінтай 304 за 42 тис. грн., він зателефонував за вказаним номером телефону у оголошенні де підтвердили дані зазначені в оголошенні. Згодом, він, батько та їхній знайомий ОСОБА_6 поїхали до м. Рівного за адресою, яка була зазначена в оголошенні, щоб купити трактор. Там, на фірмі підтвердили ціну трактора у розмірі 42 тис. грн., сказавши, що така низька ціна на трактор у зв'язку з розпродажем. Повідомили, що перед оформленням документів необхідно сплатити половину ціни трактора, що вони і зробили, потім він, ОСОБА_5, залишився сам з працівником фірми, а батько пішов сплатити решту ціни за трактор, в цей час йому, свідку, було надано на підпис договір, однак ОСОБА_5 зазначив, що він підписав договір не читаючи його, оскільки йому відкривали лише ту сторінку де потрібно підписати. Коли батько повернувся вони поїхали додому.

Свідок. ОСОБА_6, повідомив суду, що він разом з позивачем та його сином поїхали до м. Рівного на фірму де ОСОБА_2 хотів придбати трактор, там жінка, яка представилася як «Анатоліївна», показала на планшеті який саме трактор ми бажаємо купити і підтвердила його вартість у 40 тис. грн., ОСОБА_2 запропонували знижку так як у нього багатодітна сім'я. «Анатоліївна» повідомила, що для того щоб почати оформляти документи необхідно заплатити половину вартості трактора, ОСОБА_2 погодився і вони пішли сплатити вказані кошти. Свідок, зазначив, що після цього залишив позивача та його сина, а зустрівшись знову, останні повідомили, що всі документи вже оформили і потрібно їхати до дому, оскільки мають привести трактор. На наступний день, зрозумівши, що щось не так, оскільки трактор не привезли, вони знову поїхали до міста Рівного, де звернулися до адвоката, який переглянувши договір, пояснив його зміст і вони зрозуміли, що ОСОБА_2 ошукали.

Факт не передання відповідачем у користування позивача предмету лізингу, суд вважає доведеним, оскільки вказаний факт сторонами не оспорюється.

У відповідності ч.1 ст.7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Лізингоодержувач має право вимагати відшкодування збитків, у тому числі повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю до такої відмови.

Встановлено, що 20 листопада 2015 року представник позивача звертався до відповідача із заявою про вирішення питання про розірвання договору фінансового лізингу та повернення йому сплачених грошових коштів так як правочин був вчинено під впливом обману, а також підписано договір не уповноваженою на те особою (а.с. 16).

10.12.2015 року ТОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» направило позивачу лист за № 1705, з якого вбачається, що договір фінансового лізингу № 002959 від 01.10.2015 року було укладено з додержанням вимог чинного законодавства України, а саме відповідно до ст. 203, 638, 640, 642, 806, 807 ЦК України, ст. 1, 3, 6, ЗУ «Про фінансовий лізинг» та має усі істотні умови (а.с. 17).

У зв'язку з відмовою відповідача повернути сплачені позивачем кошти та вважаючи, що умови договору фінансового лізингу № 002959 від 01.10.2015 року є несправедливими ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення грошових коштів.

Несправедливими умовами оспорюваного правочину позивач ОСОБА_2 вважає:

-п.5.4 Розмір Комісії за організацію та Комісії за Передачу Предмета Лізингу встановлюється у Додатку №1. У разі збільшення вартості Предмета Лізингу до моменту його замовлення Лізингодавцем відповідно до п.1.3 цього Договору, Лізингоодержувач повинен одноразово сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі Предмета Лізингу Лізингодавцем з метою відповідності відсоткового розміру Авансового платежу визначеного в Додатку №1 до цього Договору фактичній вартості Предмета Лізингу на момент його купівлі у Продавця, а також одноразово сплатити різницю Комісії за Організацію до моменту купівлі Предмета Лізингу Лізингодавцем. У разі зменшення вартості Предмета Лізингу на момент його передачі Лізингоодержувачу різниця Комісії за Організацію поверненню не підлягає. В такому випадку остаточна вартість Предмета Лізингу та поточні лізингові платежі будуть розраховані, визначені та встановлені в Додатковій угоді до даного Договору;

-п.8.3 У випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів, Лізингодавець має право вимагати зміни розміру Лізингових платежів, а Лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни;

-п.8.8 Коригування розмірів лізингових платежів, у випадках, передбачених цим Договором, не призводить до збільшення загальної вартості Предмета Лізингу. Відповідно також не збільшується і частина лізингових платежів, які відшкодовують (компенсують) частину вартості Предмета Лізингу. Зазначене коригування індексує частину лізингових платежів - комісію (винагороду) Лізингодавцю в частині витрат на фінансування Предмету Лізингу;

-п.8.12 В період строку дії Договору розмір лізингової плати може індексуватись в залежності від: - зміни законодавства, яке впливає на лізингову діяльність Лізингодавця; - збільшення та/або зменшення податків, зборів та інших обов'язкових платежів, пов'язаних з конвертацією гривні в іноземну валюту та змінами ситуації на грошовому ринку; - переоцінки викупної (залишкової) вартості Предмета Лізингу, яка спричинена змінами вимог нормативно-правових актів України щодо переоцінки Предмета Лізингу; - збільшення та/або зменшення розмірів податків з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та/чи механізмів, у зв'язку із збільшенням митних зборів та інших обов'язкових платежів, які впливають на вартість Предмету Лізингу, згідно умов договору поставки на момент проведення повного розрахунку Лізингодавця з Продавцем за придбання Предмета Лізингу;

-п.8.13 У разі зміни розмірів лізингових платежів Лізингодавець та Лізингоодержувач складають додаткову угоду до даного Договору, а також на вимогу Лізингодавця підписують акт коригування вартості Предмета Лізингу. У разі відмови Лізингоодержувача від підписання такої додаткової угоди та/або акту коригування вартості Предмета лізингу Лізингодавець має право розірвати даний Договір, після чого Лізингоодержувач зобов'язаний повернути Лізингодавцю Предмет Лізингу протягом 5 (п'яти) діб з моменту отримання від Лізингодавця письмової пропозиції про зміну розмірів лізингових платежів, при цьому раніше сплачені лізингові платежі поверненню не підлягають, крім передбачених чинних законодавством України;

-п.12.2 За несвоєчасне внесення лізингових платежів, Лізингоодержувач зобов'язаний сплачувати Лізингодавцю пеню в розмірі 0,15% від суми заборгованості за кожний день прострочення, починаючи від дня, наступного за днем оплати поточного платежу, зазначеного у Додатку №2 до даного Договору, до дня фактичної оплати цього платежу включно.

-п.12.3 За використання Предмета Лізингу не за призначенням, невиконання обов'язку з утримання його у відповідності до технічних умов, правил технічної експлуатації, інструкції виробника Предмета Лізингу, неподання інформації про стан та місцезнаходження предмета лізингу, порушення умов п.4.2 даного Договору, за виключенням п.п.4.2.3, 4.2.7, 4.2.8, Лізингоодержувач зобов'язаний сплатити Лізингодавцю штраф у розмірі 10% від загальної вартості Предмета Лізингу на момент укладення цього Договору за кожен окремий випадок такого порушення;

-п.12.4 За створення перешкод представникам Лізингодавця в інспектуванні Предмета Лізингу Лізингоодержувач зобов'язаний сплатити Лізингодавцю штраф у розмірі 5% від загальної вартості Предмета Лізингу на момент укладення даного Договору за кожен випадок такого порушення;

-п.12.8 За затримку повернення Предмета Лізингу Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю пеню в розмірі 0,15% від суми вартості Предмета Лізингу за кожен день прострочення, включаючи день сплати. Вартість Предмета Лізингу визначається з урахуванням амортизації на день виникнення обов'язку Лізингоодержувача щодо його повернення;

-п.12.11 Якщо в результаті невиконання або неналежного виконання Лізингоодержувачем умов цього Договору порушені майнові інтереси або ділова репутація Лізингодавця, Лізингоодержувач відшкодовує заподіяні збитки в повному обсязі;

-п.12.12 У випадку розірвання даного Договору Лізингоодержувачем до підписання ОСОБА_7 Предмета Лізингу, Лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми авансових платежів. В такому випадку Комісія за організацію даного Договору Лізингоодержувачу не повертається;

-п.12.13 У випадку необгрунтованої відмови від прийняття Предмета Лізингу, визначеного цим Договором, Лізингоодержувач зобов'язаний сплатити на користь Лізингодавця неустойку (штраф) у розмірі 10% від вартості Предмету Лізингу, зазначеної у даному Договорі та Додатку №1 до даного Договору, який є його невідємною частиною.

Відповідно до статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

За змістом статей 1, 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Договір лізингу має бути у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 16 вищезазначеного Закону установлено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналізуючи цю норму, можна зробити висновок, що умови договору кваліфікуються як несправедливі за наявності одночасно таких ознак: по-перше умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими згідно із частиною 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 24) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13).

Що також узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-3020цс15 від 11 травня 2016 року.

Дослідивши умови спірного правочину щодо прав та обовязків лізингодавця, суд приходить до висновку, що ряд його умов є несправедливими за змістом частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», так як вони порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін, а також умови договору завдають шкоди споживачеві.

Зокрема, у разі збільшення вартості предмета лізингу до моменту повної сплати авансового платежу лізингоодержувачем останній повинен одноразово сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем з метою відповідності відсоткового розміру авансового платежу, визначеного в додатку 1 до цього договору, фактичній вартості предмета лізингу на момент його купівлі у продавця, а також одноразово сплатити різницю комісії за організацію до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем. У разі зменшення вартості предмета лізингу на момент його передачі лізингоодержувачу різниця комісії за організацію поверненню не підлягає (пункт 5.4 договору).

У випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни (пункт 8.3 договору).

Коригування розміру лізингових платежів у випадках, передбачених цим договором, не призводить до збільшення загальної вартості предмета лізингу. Відповідно також не збільшується частина лізингових платежів, які відшкодовують (компенсують) частину вартості предмета лізингу. Зазначене коригування індексує частину лізингових платежів комісію (винагороду) лізингодавця в частині витрат на фінансування предмета лізингу (пункт 8.8 договору).

Розмір лізингової плати може індексуватися залежно від конвертації гривні в іноземну валюту та від зміни ситуації на грошовому ринку (пункт 8.12 договору).

Зазначені пункти спірного договору зобовязують лізингоодержувача здійснювати доплати у разі збільшення вартості предмету лізингу і в той же час виключають обовязок лізингодавця у разі зменшення вартості предмету лізингу повернути лізингоодержувачу різницю комісії за організацію.

Крім того, за змістом пунктів 5.4, 8.3, 8.8, 8.12 договору розмір лізингової плати може індексуватися та змінюватися залежно від зміни законодавства, розміру податків і прирівняних до них платежів, зміни ситуації на грошовому ринку, що впливає на вартість предмета лізингу, проте формули перерахунку не передбачає.

Лізингодавець, також залишив за собою право на односторонню зміну лізингових платежів.

Зокрема, у пункті 8.3 договору зазначено, що у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни. Лізингодавець може письмово повідомити лізингоодержувача про суму лізингового платежу (пункт 8.4 договору).

Крім того, у разі відмови лізингоотримувача від підписання додаткової угоди про коригування розміру платежів та вартості предмета лізингу лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір, вимагати повернення предмета лізингу, а сплачені споживачем платежі не повертаються (пункт 8.13 договору).

Згідно з пунктом 12.12 лізингодавець у випадку дострокового розірвання спірного договору повертає лізингоодержувачу сплачені кошти за вирахуванням штрафу за у розмірі 20% від сплаченої суми авансових платежів, при цьому комісія за організацію даного Договору Лізингоодержувачу не повертається.

Аналіз змісту спірного договору фінансового лізингу від 01 жовтня 2015 року, укладеного між сторонами, дає підстави дійти висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обовязків, передбачених договором та законом, звужені обовязки та значно розширені права лізингодавця, зокрема виконання зобов'язань забезпечено лише відповідальністю лізингоодержувача; у пунктах 12.2, 12.3, 12.4, 12.8, 12.11, 12.12, 12.13 договору передбачена сплата лізингоодержувачем штрафів, пені, при цьому адекватного захисту його прав від неналежного виконання договірних зобов'язань лізингодавцем умови договору не передбачають; договором установлено право лізингодавця змінювати та розривати договір в односторонньому порядку, однак таке право не передбачається для лізингоодержувача, якому встановлено жорсткі зобов'язання та непропорційно великий розмір штрафу.

Таким чином, забезпечено захист інтересів лише лізингодавця, що свідчить про очевидну диспропорцію між правами та обовязками сторін.

За змістом частини першої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина перша статті 216 ЦК України).

Відповідно до частин 5 та 6 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі, коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаним недійсним у цілому.

Враховуючи вимоги позивача та те, що судом встановлено, що умови договору 5.4, 8.3, 8.8, 8.12, 8.13, 12.2, 12.3, 12.4, 12.8, 12.11, 12.12, 12.13 є несправедливими, та такими, що порушують принцип добросовісності, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обовязків сторін, а також завдають шкоди споживачу, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання договору № 002959 фінансового лізингу з додатками, укладений 01 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 (Лізингоодержувач) та Товриством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ЕТАЛОН»» (Лізингодавець), в особі її представника ОСОБА_3 недійсним та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ЕТАЛОН»» на користь позивача 40 000, 00 грн. майнової шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Однак, суд не визнає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині відшкодування завданої моральної шкоди. Як на правову підставу позовних вимог в цій частині, позивач посилається на Закон України «Про захист прав споживачів» та п. 23 постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів». Разом з тим, п. 5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законодавством, а тому вимоги цього закону не можуть поширюватись на спірні договірні відносини сторін. При цьому суд також враховує, що позивач належними та достатніми доказами не довів ні самого факту заподіяння йому моральної шкоди, ні обставин які визначають її характер та обсяг.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи наведена з відповідача слід стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 215, 216, 220, 806 ЦК України, 18 Законом України "Про захист прав споживача", 1, 6, 7, 16 Законом України "Про фінансовий лізинг" , ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ТОВ "Лізингова компанія "ЕТАЛОН" про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати договір № 002959 фінансового лізингу з додатками, укладений 01 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 (Лізингоодержувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ЕТАЛОН»» (Лізингодавець), в особі її представника ОСОБА_3 недійсним.

Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ЕТАЛОН»» на користь ОСОБА_2 40000 ( сорок тисяч) гривень 00 копійок майнової шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ЕТАЛОН»» на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_8