Справа № 466/8318/15 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/1193/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.,

з участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського державного університету безпеки життєдіяльності, з участю третьої особи: Львівської міської ради, про визнання дій неправомірними, відшкодування моральної та майнової шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29 листопада 2016 року відмовлено за безпідставністю у задоволенні позову ОСОБА_2 до Львівського державного університету безпеки життєдіяльності про визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо невжиття заходів усунення порушень норм чинного закнодавства України: використання музичного оркестру та звуковідтворювальної апаратури, грубого порушення вимог законодавства України з питань Санітарних норм допустимої гучності звучання звуковідтворювальних і звукопідсилювальних пристроїв у закритих приміщеннях та на відкритих майданчиках, громадського порядку; визнання неправомірною фактичної відмови відповідача щодо невжиття заходів усунення всіх порушень норм чинного законодавства України, що проявилася у наданні відписок на багаточисленні звернення; визнання протиправними дій відповідача з використання музичного оркестру та звуковідтворювальної апаратури, порушення законодавства України з питань Санітарних норм допустимої гучності звучання звуковідтворювальних і звукопідсилювальних пристроїв у закритих приміщеннях та на відкритих майданчиках, громадського порядку, щодо зобовязання відповідача вжити заходів для усунення всіх порушень норм чинного законодавства України; стягнення з відповідача на користь позивача 13 673 грн. на відшкодування майнової шкоди, 100 000 грн. - моральної шкоди, 1 100 грн. - витрат на проведення замірів шуму, 8 500 грн. - витрат на правову допомогу та представництво інтересів і 974 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин справи. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що кожного робочого дня та у певні суботні дні протягом навчальних семестрів в приміщенні його квартири при повністю зачинених вікнах чути дуже гучну музику, що лунає у виконанні оркестру Львівського державного університету безпеки життєдіяльності під час ранкового стройового огляду на плацу. Вказує, що позивач своїми діями порушує його права і свободи, завдав йому майнову і моральну шкоду.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, представників сторін, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до вимог ст.ст.3,4 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Встановлено що позивач є власником квартири №31 у будинку № 24 на вулиці Клепарівській у м. Львові, у якій проживає разом з дружиною ОСОБА_5

Відповідачем у справі - Львівським державним університетом безпеки життєдіяльності використовуються будівлі та територія, що знаходяться під № 35 на цій вулиці - навпроти будинку, у якому розміщена належна позивачеві квартира.

Львівський державний університет безпеки життєдіяльності є вищим навчальним закладом України, який готує осіб начальницького складу (офіцерів) Державної служби України з надзвичайних ситуацій. У своїй діяльності керується Статутами Збройних Сил України та Наказом ЛДУ БЖД № 81 від 29 серпня 2014 року «Про організацію внутрішнього розпорядку та регламенту функціонувапн університету на 2015-2016 навчальний рік».

Згідно ст. 5 Наказу Міноборони України № 104 від 5 березня 2015 року «Положення про військово-музичні підрозділи Збройних Сил України» службова діяльність військово-музичного підрозділу полягає в музичному забезпеченні повсякденної діяльності військ (сил), військових ритуалів, церемоніалів загальногромадських, культурно-масових та спортивних заходів, а також у музичному забезпеченні навчального процесу військового навчального закладу.

Відповідно до ст. 200 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» розподіл часу в навчальному закладі здійснюється згідно з розпорядком дня, який встановлює ректор університету. Статтею 201 цього Закону визначено, що в розпорядку дня передбачений час для ранковою (стройового) огляду.

Відповідно до ст. 186 Закону України «Про Стройовий статут Збройних Сил України» кожний стройовий огляд закінчується проходженням підрозділу урочистим маршем і виконанням стройових пісень підрозділами. За наказом командувача параду «РУШ», головний підрозділ починає рух стройовим кроком під бій малих барабанів та зведений оркестр починає грати марш (ст.ст.241,243). Військова музика супроводжує стройове навчання й патріотично-естетичне виховання військ та військових формувань.

Для проведення занять зі стройової підготовки, ранкової зарядки, військових мітингів та ритуалів призначений плац, яким є площа навпроти фасаду університету. Територія університету огороджена, по периметру огорожі ростуть багатолітні дерева, які частково поглинають шуми з території університету.

Відповідно до наказу № 87од від 31 серпня 2015 року «Про організацію внутрішнього розпорядку та регламенту функціонування університету на 2015-2016 навчальний рік»для ранкового стройового огляду - розводу особового складу відведений час з 8 години 45 хвилин до 9 години і не є нічним часом, який визначений з 22 години доби до 8 години. Заходи із музичним супроводом проводяться у весняно-осінній період під час сприятливих погодніх умов та без використання звукопідсилюючої апаратури. У звязку із зверненнями позивача ректоратом університету внесено зміни до розпорядку дня та перенесено початок проходження особового складу урочистим маршем по плацу на 9 годину.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» шум відноситься до фізичних факторів середовища життєдіяльності, що впливають або можуть впливати на здоровя людини чи на здоровя майбутніх поколінь.

Статтею 24 цього Закону встановлено, що органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоровя населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобовязані здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами; забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів, тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих площадках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами; вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені обєкти): 1) жилих будинків і прибудинкових територіях; 2) лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури; 3) готелів і гуртожитків; 4) розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу; 5) інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди; 6) парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків. Шум на захищених обєктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби. У нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених обєктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів. Органи ісцевого самоврядування і влади затверджують правила додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, якими з урахуванням особливостей окремих територій (курортні, лікувально-оздоровчі, рекреаційні, заповідні, тощо) установлюються заборони та обмеження щодо певних видів діяльності, що супроводжуються утворенням шуму, а також установлюється порядок проведення салютів, феєрверків, інших заходів із використанням вибухових речовин і піротехнічних засобів. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, встановлених законом, забезпечують контроль за додержанням керівниками та посадовими особами підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також громадянами санітарного та екологічного законодавства, правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, інших нормативно-правових актів у сфері захисту населення від шкідливого впливу шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів.

Статею 182 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено відповідальність за порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях.

Відповідно до пункту 1 Положення про державну санітарно-епідеміологічну службу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1218 від 19 серпня 2002 року, з наступними змінами, державна санітарно-епідеміологічна служба України є системою органів, установ, закладів, частин і підрозділів, діяльність яких спрямовується, зокрема на запобігання шкідливому впливу на стан здоровя і життя людей факторів середовища життєдіяльності, здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду щодо безпеки для життя і здоровя людини продукції та середовища життєдіяльності. Крім того, державна санітарно-епідеміологічна служба України видає обовязкові для виконання постанови, розпорядження, висновки, приписи з питань усунення або обмеження шкідливого впливу на стан здоровя і життя людини факторів середовища життєдіяльності (абзац одинадцятий пункту 4 вказаного вище Положення).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зазааченої правової норми особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Сттатею 1167 цього Кодексу визначено, що моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст. 10 ЦПК України апеляційний суд вживав заходів для сприяння всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснив особам, які беруть участь у справі, їх права, обовязки, попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, зокрема, право на призначення експертиз. Сторони не виявили бажання скористатися такими правами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що протокол № 1/16-1 від 11 вересня 2015 року проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку в квартирі №31 будинку № 24 на вулиці Клепарівській, де проживає позивач, не є обєктивним доказом на підтвердження його позовних вимог. Згідно цього протоколу вимірювався загальний рівень шуму в квартирі, а не окремо шум, який утворений звуками з території відповідача. До адміністративної відповідальності посадові особи відповідача не притягнуті.

На підставі оцінки наданих сторонами доказів, (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, суд прийшов до висновку про відсутність доказів того, що відповідачем порушено законодавчі та інші нормативно-правові акти з питань санітарних норм допустимого шуму в частині використання оркестру для супроводу проходження навчальних підрозділів під час ранкового стройового огляду на плацу, відтак не доведено порушення Львівським державним університетом безпеки життєдіяльності прав позивача.

Оскільки недоведено обставини, які б свідчили про порушення відповідачем охоронюваних прав та інтересів позивача, суд прийшов до вірного висновку про відмову в позові.

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності;колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні, відповідають встановленим обставинам справи.

Колегія суддів погоджується із висновками суду перої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача не підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді