Справа №568/356/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 р. м.Радивилів Рівненської області

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі:

суддя Мельник Д.В.,

секретар судового засідання Єрмійчук Я.Р.,

за участю:

представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_3 з позовом про розірвання шлюбу та стягнення з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_5, 12.07. ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2 000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з дня подачі заяви до суду.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав частково.

Під час розгляду справи по суті представник позивачки адвокат ОСОБА_2 свої вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримала повністю. Адвокат ОСОБА_2 підтвердила, що з 2015 року позивачка з відповідачем однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть. Термін на примирення їм надавати нетреба. Позивачка просить суд, в разі розірвання шлюбу, надати їй право й надалі іменуватися прізвищем ОСОБА_3 та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позивачка має постійне місце роботи, але отримує мінімальну заробітну плату. Іх спільна дитина є здоровою, проживає з матірю.

Представник позивачки також вказала, що з моменту подачі позовної заяви відповідач допомагає дитині матеріально та спілкується з нею.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 суду пояснив, що позов визнає частково. Відповідач ОСОБА_3 згідний на розірвання шлюбу та сплату на утримання дитини аліментів у розмірі одна тисяча гривень. Відповідач немає постійного місця роботи, його доходи є періодичними. Також, адвокат підтвердив, що з 2015 року подружжя спільно не проживає.

Дослідивши докази по справі та встановивши інші фактичні обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково із слідуючих підстав.

Так, у відповідності до свідоцтва про шлюб, між громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, який зареєстрований 23.07.2011 року у виконкомі Крупецької сільської Ради Радивилівського району Рівненської області за актовим записом № 9. Після укладення шлюбу, дружині було присвоєно прізвище чоловіка, а саме ОСОБА_3 (а.с.4).

Під час розгляду справи по суті, судом було встановлено, що шлюбні відносини подружжя є фактично розірваними, так як на протязі двох років вони разом не проживають. Суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя суперечить їхнім інтересам, збереження шлюбу є неможливим, тому його необхідно розірвати.

Приймаючи рішення про розірвання шлюбу, суд керується нормами ст.24 Сімейного кодексу України про те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається

Відповідно до норм ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Також судом встановлено, що до укладення шлюбу з ОСОБА_3 , позивачка іменувалася прізвищем ОСОБА_6 (а.с.7). Згідно з нормами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила свої прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу й надалі іменуватися цим прізвищем.

Позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_5, 12.07. ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

У відповідності до ч.1 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), не підлягають доказуванню обставини, визнані сторонами, про те, що спільна дитина постійно проживає з відповідачкою ОСОБА_1

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, беручи до уваги дослідженні письмові докази щодо батьківства відповідача до його неповнолітньої дочки, яка проживає з позивачкою, суд приходить до висновку про наявність у ОСОБА_3 обовязку щодо утримання своєї дитини.

Згідно ч.3 ст.181,ч.1 ст.184 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Визначаючи розмір стягуваних з відповідача аліментів, суд керується ст.182 СК України та враховує матеріальне становище позивача та відповідача, як платника аліментів. Так, під час розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_3 немає постійного місця роботи, його заробітки є нерегулярними. Стан здоровя малолітньої дочки є задовільним. Позивачка ОСОБА_1 має постійне місце роботи. Дані фактичні обставини визнали як позивач так і відповідач, тому, у відповідності до ч.1 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, вони не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, обовязок по здійсненню таких витрат лягає на обох батьків, у звязку з чим, при визначенні розміру аліментів має враховуватись участь кожного з батьків у таких витратах.

На момент прийняття судом рішення за позовною заявою ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів, дитині ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, виповнилося три повних років. У відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», прожитковий мінімум для дітей цього віку становить 1 426 гривень.

Норми ч.2 ст. 182 СК України вказують на те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п'ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, вважаючи на норми законодавства України щодо прожиткового мінімуму для дітей певного віку та норм чинного законодавства щодо мінімального розміру аліментів, їх розмір має становити не менше 713 гривень.

Таким чином, вважаючи на дослідженні докази та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання дитини у розмірі 1 000 гривень до досягнення нею повноліття.

Згідно з нормами п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільняються від сплати судового збору під час розгляду цивільної справи позивачі у справах щодо стягнення аліментів.

Норми ч.3 ст. 88 ЦПК України вказують, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно з нормами ст.ст.79, 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. В матеріалах справи в наявності письмові докази, які підтверджують сплату позивачкою судового збору за подання позовної вимоги про розірвання шлюбу( а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.24, 112, 113, 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10,11, 59, 60,79, 88, 208-209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовільнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 23.07.2011 року у виконкомі Крупецької сільської Ради Радивилівського району Рівненської області за актовим записом № 9.

Надати позивачці ОСОБА_1 право, після розірвання шлюбу, й надалі іменуватися прізвищем ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_5, 12.07. ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з 25.05.2017 року.

Рішення, в частині стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_5, 12.07. ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з 25.05.2017 року, в межах одного місячного платежу, допустити до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог відмовити в задоволенні.

Стягнути із відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по справі у сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог 320 (триста двадцять) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участі у справі, але суд вирішив питання про їх права та обовязки до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.В.Мельник