Єдиний унікальний номер 639/6278/16-ц Номер провадження 22-ц/775/448/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Санікової О.С., Жданової В.С.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 3 лютого 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

16 серпня 2016 року до суду звернулося публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк»

з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11.06.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит в іноземній валюті у розмірі 30000 доларів США, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 11 червня 2038 року та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 13,50% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. Також сторони домовились, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених Договором.

Відповідно до Додатку № 1 до кредитного договору погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих відсотків згідно умов кредитного договору відбувається з 01 по 11 число кожного місяця.

21.01.2009 року між банком та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору, відповідно до умов якої, змінено строки погашення процентів з 01 по 25 число кожного місяця.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором, були укладені між позивачем та ОСОБА_5 договір поруки №0П1 від 11.06.2008 року; між позивачем та ОСОБА_3 договір поруки №0 П2 від 11.06.2008 року та між позивачем і ОСОБА_4 договір поруки №0 П3 від 11.06.2008 року.

Відповідно до умов вищезазначених договорів поруки відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, кожний з них окремо, зобовязались відповідати солідарно з ОСОБА_6 за невиконання останнім кредитних зобовязань.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконує свої зобовязання за договором кредиту. Тому 29 березня 2016 року відповідачем направлено вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором.

Проте, станом на 04.08.2016 року заборгованість відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором не погашена і становить 6700,36 доларів США, з яких 5692,59 доларів США кредитна заборгованість ; 1007,77 доларів США заборгованість по процентам.

У звязку з цим позивач просить стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в солідарному порядку суму боргу в розмірі 6700,36 доларів США, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку суму боргу та нарахованих процентів в розмірі 6700,36 доларів США та з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в солідарному порядку 6700,36 доларів США та стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» судовий збір у розмірі 2494,14 грн., в рівних частках з кожного по 623,54 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 3 лютого 2017 року позов публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суму боргу за договором про надання споживчого кредиту №0 від 11.06.2008 року в розмірі 6700,36 доларів США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суму боргу за договором про надання споживчого кредиту №0 від 11.06.2008 року в розмірі 6700,36 доларів США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 суму боргу за договором про надання споживчого кредиту №0 від 11.06.2008 року в розмірі 6700,36 доларів США.

Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаною ухвалою не погодилась ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 3 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та прийнято з порушенням норм процесуального і матеріального права, з неповнотою встановлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження доказів та їх оцінки судом.

Зазначає, що судом першої інстанції порушені строки розгляду справи, оскільки ухвала про відкриття провадження у справі винесена 17 жовтня 2016 року, а остаточне рішення прийняте 3 лютого 2017 року. Також відповідачам не направлялась копія ухвали про відкриття провадження у справі і в матеріалах справи відсутні відомості про отримання її ОСОБА_1 та іншими відповідачами.

Суд не звернув уваги не те, що ПАТ «Укрсиббанк» з 25.07.2013 року змінив строк виконання основного зобовязання без повідомлення та згоди поручителів. Відповідач ОСОБА_2 до 25 травня 2015 року сплачував заборгованість за кредитом та процентами. Тому строк для предявлення вимог до поручителів сплинув 26 листопада 2015 року. Але суд першої інстанції не застосував строк позовної давності та не врахував, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, наслідок чого збільшується обсяг його відповідальності згідно з вимогами ч. 1 ст. 559 ЦК України.

В судове засідання апеляційного суду відповідачка ОСОБА_1 не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, рішення суду першої інстанції просила скасувати.

В судове засідання апеляційного суду відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі, рішення суду першої інстанції просили скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить отримання ним телефонограми.

Представник позивача ПАТ «Укрсиббанк» в судове засідання апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить отримання ним телефонограми.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року N12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовано норми матеріального й процесуального права, досліджувати докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суд першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаного вище, зазначеними положеннями цивільного процесуального законодавства на апеляційний суд покладено обов'язок перевіряти законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, встановлені судом фактичні обставини і усувати недоліки, допущені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та це вбачається з матеріалів справи, що 11 червня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 ( а.с. 7-10).

В забезпечення виконання умов вказаного договору 11 червня 2008 року між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки №0П1, між банком та ОСОБА_3 - договір поруки №0П2, між банком та ОСОБА_4 - договір поруки №0П3 ( а.с. 21-23).

Згідно додаткової угоди б/н від 21 січня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 11 липня 2008 року встановлено строк сплати процентів з 1 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти (а.с. 15).

Відповідно до вимог направлених ПАТ «Укрсиббанк» 29 березня 2016 року на адресу відповідачів, банком було повідомлено про необхідність усунення порушень умов кредитного договору № від 11 червня 2008 року, а саме порушення простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом (а.с. 24, 25, 26, 27).

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з законності та обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі погодитися не можна, оскільки вони не відповідають нормам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалене у справі судове рішення не відповідає цим вимогам.

Апеляційним судом встановлено, що 11 червня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 30000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 145545,00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору на термін до 11 червня 2038 року, а відповідач зобовязався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в в будь-якому випадку не пізніше 11 червня 2038 року. За користування кредитними коштами відповідач зобовязався сплачувати проценти у розмірі 13,50 % річних з подальшим переглядом, як передбачено п. 1.3.1 кредитному договору ( а.с. 7-10).

Згідно додаткової угоди б/н від 21 січня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 11 липня 2008 року встановлено строк сплати процентів з 1 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти (а.с. 15).

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань, 11 червня 2008 року між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки №0П1, між банком та ОСОБА_3 - договір поруки №0П2, між банком та ОСОБА_4 - договір поруки №0П3, за умовами яких означені особи зобов'язалися відповідати солідарно з позичальником перед кредитором за належне виконання умов кредитного договору №0 ( а.с. 21-23).

ПАТ «УкрСиббанк» виконав умови кредитного договору та надав ОСОБА_2 кредит на вказану суму грошових коштів (а.с. 41).

Пунктами 1.2.2. та 1.3.1. кредитного договору №0 передбачені порядок, терміни і розмір повернення кредиту зі сплатою відповідних процентів (а.с. 7 зв. стор., 10-14, 15).

Відповідно до пункту 2.2. договорів поруки, відповідальність поручителів наступає на 10-й робочий день з дати відправлення письмової вимоги.

Згідно з пунктом 3.1. договорів поруки, договір діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором (а.с. 21, 22, 23).

ОСОБА_2 свої зобовязання за кредитним договором №0 від 11.06.2008 року належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 04.08.2016 року має заборгованість в сумі 6700,36 доларів США, з них: 5692,59 доларів США - заборгованість за кредитом, 1007,77 доларів США заборгованість за процентами.

Відповідно до п.п. 6.1.2. п. 6.1. сторони, керуючись чинним законодавством України, зокрема, статтями 525,611 ЦК України, погодили, що банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з п. 1.2.2. цього договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Пункт 6.2. договору встановлено порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредит, а саме: ОСОБА_7 повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою за адресою Позичальника (а.с. 9).

29 березня 2016 року банк направив вимоги відповідачам про порушення строків повернення кредиту, та про зміну терміну повернення кредиту, всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит за кредитним договором №0 (а.с. 24- 27, 28-29).

15 серпня 2016 року банк предявив до боржника і поручителів позов про стягнення заборгованості за кредитним договором №0.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобовязання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору.

Як встановлено судом, боржник ОСОБА_2 (а відтак і поручителі ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4Ф.) взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 11.06.2038 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів, за договором №0.

Отже, поряд з установленням строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

За таких обставин, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати кожного місяця, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає на 10-й робочий день з дати відправлення йому письмової вимоги,тому з часу несплати кожного з платежів, відповідно до статті 261 ЦК України, починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя.

У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 29.06.2016 року по справі за № 6-272цс16.

При прийнятті рішення, суд першої інстанції не зясував, чи предявив банк вимогу до поручителя в межах шести місяців по кожному місячному платежу, та по яких платежах порука припинилась, а по яких ще діє.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 30000,00 доларів США, а відповідно до довідки-розрахунку ПАТ «УкрСиббанк» станом на 04.08.2016 року заборгованість ОСОБА_2 перед банком склала 6700 доларів США, з яких 5692,59 доларів США кредитна заборгованість; 1007,77 доларів США заборгованість по процентам (а.с. 30-38).

З цієї довідки-розрахунку вбачається, що ОСОБА_2 перестав сплачувати заборгованість за кредитом з лютого 2015 року (а.с. 32), і не сплачував проценти за користування кредитом з травня 2015 року (а.с. 38). ОСОБА_7 предявив до відповідачів за вказаним договором у серпні 2016 року. Тобто, ОСОБА_3 предявив вимогу, у тому числі й до поручителів ОСОБА_2 більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання, а в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань, щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Отже, не підлягає задоволенню солідарне стягнення з поручителів сума за тілом кредиту -107,18 доларів США і за процентами 392,80 доларів США, а всього 499,98 доларів США, оскільки ця сума виникла після шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про дострокове погашення кредиту.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що правовідносини поруки за вказаним договором не припинені в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про дострокове погашення кредиту.

Враховуючи викладене вище, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №0 від 11.06.2008 року по кредитній заборгованості в розмірі 5585,41 доларів США, по процентам в розмірі 614,97 доларів США, а всього 6200,38 доларів США.

З ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором №0 від 11.06.2008 року в сумі 499,98 доларів США, у тому числі: по кредитній заборгованості в розмірі 107,18 доларів США, по процентам в розмірі 392,80 доларів США.

Частина 3 ст. 554 ЦК надає можливість встановлювати поруку стосовно виконання одного й того ж зобов'язання з боку декількох осіб (співпоручителів) шляхом укладення між кредитором і кількома поручителями одночасно одного спільного договору поруки і закріплює як солідарну відповідальність поручителів з боржником перед кредитором, так і солідарну відповідальність поручителів між собою, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 541 ЦК солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Зважаючи на те, що норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, у разі укладення між ними кількох договорів поруки на виконання одного й того ж зобов'язання між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включно зі сплатою основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, крім випадків, коли поручитель зобов'язався відповідати за виконання зобов'язання частково (ч. 2 ст. 553, ч. 2 ст. 554 ЦК).

Оскільки поручителі уклали різні договори поруки з позивачем на виконання одного й того ж зобов'язання та між ними не виникає солідарної відповідальності між собою, тому солідарному стягненню підлягає заборгованість між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині спливу строку позовної давності виходячи з наступного.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а це строк існування самого зобов'язання поруки, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. З часу несплати ОСОБА_2 кожного з платежів, відповідно до статті 261 ЦК України, починається перебіг позовної давності для вимог до нього, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителів.

Саме з цих підстав апеляційний суд захистив порушене право відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і зменшив суму солідарного стягнення з відповідачів за кредитним договором №0 від 11.06.2008 року.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленого рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, апеляційний суд вважає, що, розглядаючи справу, суд першої інстанції зробив висновки, які не відповідають обставинам справи та закону.

Тому рішення суду на підставі ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Також, ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 9 березня 2017 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 3 лютого 2017 року.

ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 2 листопада 2016 року в розмірі 2743,55 грн. до ухвалення судового рішення у справі.

Судовий збір за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 до ухвалення судового рішення у справі не сплачений.

Тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути в дохід держави судовій збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2743,55 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 3 лютого 2017 року скасувати.

ОСОБА_7 вимоги публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 11.06.2008 року в сумі 499,98 доларів США (чотириста девяносто девять доларів США 98 центів), що складається з кредитної заборгованості в розмірі 107,18 доларів США (сто сім доларів США 18 центів) та процентів в розмірі 392,80 доларів США (триста девяносто два доларів США 80 центів).

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 11.06.2008 року в розмірі 6200,38 доларів США (шість тисяч двісті доларів США 38 центів), що складається з кредитної заборгованості в розмірі 5585,41 доларів США (пять тисяч пятсот вісімдесят пять доларів США 41 центів) та процентів в розмірі 614,97 доларів США (шістсот чотирнадцять доларів США 97 центів).

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 11.06.2008 року в розмірі 6200,38 доларів США (шість тисяч двісті доларів США 38 центів), що складається з кредитної заборгованості в розмірі 5585,41 доларів США (пять тисяч пятсот вісімдесят пять доларів США 41 центів) та процентів в розмірі 614,97 доларів США (шістсот чотирнадцять доларів США 97 центів).

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 11.06.2008 року в розмірі 6200,38 доларів США (шість тисяч двісті доларів США 38 центів), що складається з кредитної заборгованості в розмірі 5585,41 доларів США (пять тисяч пятсот вісімдесят пять доларів США 41 центів) та процентів в розмірі 614,97 доларів США (шістсот чотирнадцять доларів США 97 центів).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» судовий збір в розмірі 186,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» судовий збір в розмірі 2308,04 грн. по 577,01 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 2743,55 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: