Справа № 127/5416/17
Провадження 2-о/127/276/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

при секретарі Константинові А.К.

з участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Вінницький міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про встановлення факту народження в порядку статті 257-1 ЦПК України,

в с т а н о в и в:

14 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини - ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року в м. Сімферополь АР Крим.

Мотивувала заяву тим, що її донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає на тимчасово окупованій території АДРЕСА_1, і ІНФОРМАЦІЯ_6 року народила хлопчика ОСОБА_2. Батьком дитини є чоловік доньки - ОСОБА_4.

Факт народження у ОСОБА_5 хлопчика ІНФОРМАЦІЯ_6 року підтверджений медичним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 01.09.2016 року Сімферопольським клінічним пологовим будинком №2, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим 07.09.2016 року відділом реєстрації народження м. Симферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим.

Заявник зверталась у Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану з метою державної реєстрації народження онука, проте у реєстрації народження та видачі відповідного свідоцтва їй було відмовлено з посиланням на те, що медичне свідоцтво про народження серії НОМЕР_1, видане 01.09.2016 року Сімферопольським клінічним пологовим будинком №2 на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, не мають юридичної сили.

Відповідно до Конституції України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.ст. 122, 144 СК України, просила суд встановити факт народження на тимчасово окупованій території України ОСОБА_5

ОСОБА_7, який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року в м.Сімферополь АР Крим, батьками якого є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився в м. Сімферополь АР Крим та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка народилась в м. Вінниці.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала за викладених у ній обставин, просила її задовольнити. Також повідомила, що батьки підтримують її заяву і надали оригінали всіх документів, проте не видали довіреність на представництво інтересів в зв`язку із складнощами в її оформленні.

Представник заінтересованої особи - Вінницького міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, відповідно до вимог ст. 256-2571 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника заінтересованої особи.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4

Згідно свідоцтва про шлюб, виданого повторно 16.12.2011 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрували шлюб 28.08.2007 року, прізвище дружини - «ОСОБА_5». Свідоцтво оглянуто в оригіналі в судовому засіданні.

В судовому засіданні заявник повідомила, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року народився її онук - ОСОБА_2 в м. Сімферополь АР Крим - на тимчасово окупованій території. Його батьками є громадяни України ОСОБА_5 та ОСОБА_4. Сім`я проживає та зареєстрована на тимчасово окупованій території за адресою: АДРЕСА_1, батьки мають паспорти громадян України.

При народженні дитини 01.09.2016 року «Сімферопольським клінічним пологовим будинком №2» було видане медичне свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 18-19), а 07.09.2016 року «відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим» видане свідоцтво про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 (а.с. 17).

Відповідно до ст. 134 Конституції України та статей 1, 3 Закону "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", Автономна Республіка Крим є тимчасово окупованою територією, яка є невід'ємною частиною території України і на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно з ч.1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження.

Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом МУЮ від 18 жовтня 2000 року №52/5, встановлено, що реєстрація народження дитини проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження (форма№103/0) у разі народження дитини в закладі охорони здоров`я або медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма №103-1) та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, якщо дитина народилась за межами закладу охорони здоров'я.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно пунктів 1, 2, 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, медичні документи, що підтверджують факт народження дитини на території Автономної Республіки Крим, видані діючими в даний час медичними закладами, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації дитини в органах РАЦС Міністерства юстиції України.

В свідоцтві про народження серії НОМЕР_2, виданому 07.09.2016 року «отделом регистрации рождения г. Симферополя Департамента записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Республики Крым» зазначено, що (рос.) «ОСОБА_9 родился ІНФОРМАЦІЯ_6 г. в г. Симферополь Республики Крым Российской Федерации. Его родители - ОСОБА_10, ОСОБА_5 - граждане ОСОБА_12 Российскойи» (а.с. 17).

Даний документ виданий органом, який створено на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до частини 3 статті 9 Закону є недійсним і не створює правових наслідків.

Проте, виходячи з практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04.02.2016 року «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», а також значення, яке має встановлення факту народження для реалізації майнових та особистих немайнових прав у даному випадку, суд вважає можливим, як виняток, взяти до уваги відомості, зазначені у свідоцтві про народження дитини, яке видано органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим (інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2016 року вих.№9-1130/0/4-16).

Отже, відомості про факт народження ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_2 в м. Сімферополь АР Крим та дані про його батьків -ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджено даними, зазначеними у свідоцтві про народження дитини (а.с. 17) і даний факт встановлений в судовому засіданні на підставі сукупності інших доказів, тому є підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 257-1 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215, 256, 257, 257-1, 259 ЦПК України, ч. 1-3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", суд,-

в и р і ш и в:

заяву задовольнити.

Встановити факт народження на тимчасово окупованій території України ОСОБА_13, який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року в м. Сімферополь АР Крим, батьками якого є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився в м. Сімферополь АР Крим та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка народилась в м. Вінниці.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: