Справа № 177/2618/16-ц
Провадження № 2/177/473/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 березня 2017 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіна С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги на предмет спору - Данилівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 19.12.2016 звернулася до суду з зазначеною позовною заявою та зменшуючи розмір позовних вимог 16.03.2017 просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_3, померлого 20.02.2011, право власності на житловий будинок, розташований за адресою вул. Берегова, 9, с. Кудашівка Криворізького району Дніпропетровської області, який складається з житлового будинку А-1, загальною площею 54,8 кв.м., житловою 31,5 кв.м. та сараю Б, огорожі № 1-2.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що її чоловіку ОСОБА_3, який помер 22.02.2011, за життя належав житловий будинок, розташований за адресою: вул. Берегова, 9, с. Кудашівка Криворізького району Дніпропетровської області. Вказаний житловий будинок ОСОБА_3 успадкував після смерті матері ОСОБА_4, отримавши 09.09.1987 свідоцтво про право на спадщину, проте своє право власності на вказаний будинок не зареєстрував.

Після смерті чоловіка ОСОБА_3, позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва нотаріусом відмовлено, через відсутність реєстрації права власності за померлим в державних органах та запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування.

Іншим спадкоємцем, передбаченим законом, є син померлого ОСОБА_2, який відмовився від належного йому спадкового майна.

Оскільки за життя ОСОБА_3 не зареєстрував своє право власності на спірний житловий будинок, хоча отримав відповідне свідоцтво, позивач звернулася до суду з вище вказаною позовною заявою.

Представник позивача ОСОБА_5 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, змінені позовні вимоги підтримувала (а.с.64,65).

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.58).

Представник третьої особи - Данилівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області також надав заяву про розгляд справи за йоговідсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с.55).

У звязку з неявкою в судове засіданні осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.02.2011 помер ОСОБА_3, чоловік позивача та батько відповідача, що вбачається зі свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 389523, свідоцтва про одруження серії І-УР № 535628 від 13.08.1959 та свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії ІV-УР № 144952 від 25.07.1961 (а.с.7,8,43).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все належне йому за життя майно, у тому числі і на спірний житловий будинок, який розташований за адресою: вул. Берегова (Дзержинського), 9 в с. Кудашівка Криворізького району Дніпропетровської області.

09.09.1987 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4, ОСОБА_3 успадкував вказаний житловий будинок, який за життя належав ОСОБА_4 на підставі довідки виданої виконкомом Кіровської сільської ради народних депутатів Криворізького району від 07.06.1987 № 477 та про що засвідчує запис в погосподарській книзі № 632.

Розпорядженням голови Грузької сільської ради від 10.02.2016 № 13-р вул. Дзержинського в с. Кудашівка Криворізького району Дніпропетровської області переіменовано на вул. Берегова (а.с.66).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з довідкою по склад сімї від 11.01.2017, ОСОБА_1 спільно проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_3 до смерті останнього, отже є спадкоємцем в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України (а.с.42).

Як видно з листа завідувача Четвертої криворізької державної нотаріальної контори від 24.01.2017, після смерті ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини 16.08.2016 звернулася дружина ОСОБА_1, у звязку з чим була заведена спадкова справа.

Христофорівською селищною радою Криворізького району 16.02.2001 посвідчено заповіт від імені ОСОБА_3, який станом на 24.01.2017 є чинним та відповідно до якого спірний житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Берегова (Дзержинського), 9, с. Кудашівка Криворізького району Дніпропетровської області, останній заповів сину - ОСОБА_6 (а.с.51,52)

Однак, 17.08.2016 ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини, що не суперечить ст. 1273 ЦК України (а.с.50).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, зважаючи на те, що син спадкодавця ОСОБА_2 відмовився від спадщини, ОСОБА_1, є єдиним спадкоємцем за законом першої черги на спірний житловий будинок після смерті ОСОБА_3, померлого 20.02.2011

При зверненні позивача до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, у видачі свідоцтва нотаріусом відмовлено, через відсутність реєстрації права власності за померлим в державних органах та запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування (а.с.50).

Згідно з довідкою Данилівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 05.12.2016, відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_3 на житловий будинок, за адресою: вул. Берегова, 9, с. Кудашівка Криворізького району Дніпропетровської області за 2006-2011 відсутні (а.с.13).

Про факт, що ОСОБА_3 не зареєстрував своє право власності на домоволодіння за життя свідчать відомості КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 18.08.2016 та 01.11.2016 (а.с.11).

Отже, відповідно до положень ч. 4 ст. 334 ЦК України, право власності у ОСОБА_3 на спірний будинок не виникло в повному обсязі.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, що по вул. Берегова, 9, с. Кудашівка Криворізького району Дніпропетровської області, який складено станом на 2009 рік, домоволодіння складається з житлового будинку А-1 загальною площею 54,8 кв.м., житловою 31,5 кв.м. 1394 року побудови, з господарськими спорудами: сараєм «Б» 1934 року побудови, літнею кухнею «В» 1980 року побудови, гаражем «Г» 1980 року побудови, погребом «Д» 1970 року побудови, вбиральні «Е», басейну «І», огорожі № 1-2. Згідно з відміткою в технічному паспорті, літня кухня «Б», гараж «Г», погріб «Д», вбиральня «Е», прибудова «а» самочинно збудовані (а.с.14).

Ринкова вартість спірного житлового будинку становить 31996,00 грн. (а.с.30).

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31.01.1966, яка діяла на той час, реєстрація будинків в сільській місцевості не проводилась.

Державна реєстрація житлового фонду здійснювалась на підставі Інструкції про порядок проведення реєстрації житлового фонду з типовими формами облікової документації, затвердженої наказом Центрального статистичного управління СРСР від 15.07.1985 № 380.

Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України 24.05.2001 № 127 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 № 582/5773, не належать до самочинного будівництва: (пункт 3.2 розділу 3 доповнено абзацом згідно з Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства № 42 від 08.02.2006), індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 (Абзац пункту 3.2 розділу 3 в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 404 ( z1538-12 ) від 09.08.2012).

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18.02.2002 № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна на предявлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення, оскільки іншим шляхом, крім визнання права власності в порядку спадкування за заповітом у судовому порядку у позивача немає можливості захистити своє право і отримати спадщину.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги на предмет спору - Данилівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 20.02.2011, на житловий будинок за адресою вул. Берегова, 9, с. Кудашівка Криворізького району Дніпропетровської області, який складається з житлового будинку А-1, загальною площею 54,8 кв.м., житловою 31,5 кв.м. та сараю Б, огорожі № 1-2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: