АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9534/2017 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Прокопчук Н.О., Шкоріної О.І., при секретарі Станішевській Б.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Грош М.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Сергієнка Сергія Петровича, який на підставі довіреності діє в інтересах Національного медичного університету імені О.О.Богомольця, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 5 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, третя особа Міністерство охорони здоров'я України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 5 липня 2017 року позов ОСОБА_7 задоволено частково: визнано незаконними дії Національного медичного університету імені О.О.Богомольця стосовно не прийняття у ОСОБА_7 документів для вступу в інтернатуру; зобов'язано Національний медичний університет імені О.О.Богомольця розглянути заяву ОСОБА_7 про вступ її до інтернатури Національного медичного університету імені О.О.Богомольця і за наслідками розгляду прийняти рішення у встановленому законом порядку; стягнуто з Національного медичного університету імені О.О.Богомольця на користь ОСОБА_7 551,20грн судового збору; в решті позовних вимог відмовлено.

Судом установлено, що 24.06.2016 ОСОБА_7 закінчила навчання у Національному медичному університеті ім. О.О. Богомольця та отримала диплом спеціаліста НОМЕР_1 за спеціальністю «Лікувальна справа», здобувши кваліфікацію «Лікар».

19.07.2016 позивач звернулася із заявою на ім'я ректора Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця про надання їй дозволу на вступ та проходження інтернатури у вказаному навчальному закладі за спеціальністю «Акушерство та гінекологія». 29.07.2016 відповідач надав ОСОБА_7 відповідь №120/11-410, у якій роз'яснив, що відповідно листа Міністерства охорони здоров'я №08.01-50/22/658-15/24352 від 20.07.2015 можливість здійснення навчання іноземних громадян в інтернатурі не передбачена і що іноземні громадяни мають можливість вступу до клінічної ординатури у вищих медичних навчальних закладах та закладах післядипломної освіти.

Вважаючи, що відповідач неналежним чином та з порушенням установленого законом порядку розглянув і прийняв рішення за заявою ОСОБА_7, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги у частині не прийняття документів для вступу в інтернатуру підлягають задоволенню із зобов'язанням відповідача розглянути заяву та прийняти рішення у встановленому законом порядку.

Щодо вимог про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо зарахування позивача до інтернатури, - суд першої інстанції відмовив у їх задоволенні, виходячи з того, що суд не наділений такими повноваженням

В апеляційній скарзі представник Національного медичного університету імені О.О. Богомольця просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 5 липня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_7 у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача просила задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу та залишити без змін законне і обгрунтоване рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є правомірність дій відповідача з неприйняття заяви позивача про вступ до інтернатури.

Встановлено і не заперечується сторонами, що 24.06.2016 ОСОБА_7 закінчила навчання у Національному медичному університеті ім. О.О. Богомольця та отримала диплом спеціаліста НОМЕР_1 за спеціальністю «Лікувальна справа», здобувши кваліфікацію «Лікар».

19.07.2016 позивач звернулася до відповідача із заявою про надання їй дозволу на вступ та проходження інтернатури у вказаному навчальному закладі за спеціальністю «Акушерство та гінекологія», а відповідач 29.07.2016 надав їй відповідь про те, що навчання іноземних громадян в інтернатурі відповідно до листа МОЗ від 29.07.2015 не передбачено і що іноземні громадяни мають можливість вступу до клінічної ординатури у вищих медичних закладах та закладах післядипломної освіти.

Також установлено, що ОСОБА_7 не є громадянкою України, проте, має право на постійне проживання на території України відповідно до відмітки у паспорті з 15.06.2005.

Відповідно до розділу П Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти Ш-1У рівнів акредитації медичних факультетів університетів (далі - Положення) в інтернатуру зараховуються випускники медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти Ш-1У рівнів акредитації медичних факультетів університеті після складання державних іспитів та присвоєння кваліфікації лікаря і отримання диплому з певної лікарської спеціальності (п.2.1.); зарахування в інтернатуру здійснюється, зокрема, наказом управління охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації (п.2.2); підставою для зарахування в інтернатуру є диплом лікаря з певної лікарської спеціальності, посвідчення про направлення на роботу за персональним розподілом або довідка про право самостійного працевлаштування (п.2.3.).

Ні Закон України «Про вищу освіту», ні Положення не містять у собі норм, які б обмежували право іноземних громадян на навчання в інтернатурі.

Доводи представника відповідача з посиланням на лист Міністерства охорони здоров'я №08.01-50/22/658-15/24352 від 20.07.2015 із відповідними роз'ясненнями не заслуговують на увагу, адже роз'яснення МОЗ не є нормативним актом, що регулює спірні правовідносини.

Не заслуговують на увагу і посилання представника позивача на Закон України «Про засади державної мовної політики» та постанови Кабінету Міністрів України №1138 від 17.09.1996 «Про затвердження переліку платних послуг, які надаються в державних і комунальних закладах охорони здоров'я та вищих медичних навчальних закладах», №796 від 27.08.2010 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності», які також не регулюють спірні правовідносини.

З огляду на таке та враховуючи, що лист МОЗ із відповідними роз'ясненнями, на який відповідач послався у відповіді ОСОБА_7, не регулює правовідносини з питань зарахування випускників медичних вузів до інтернатури, а положення Закону України «Про вищу освіту» та Положення… не містять обмежень прав іноземних громадян на навчання в інтернатурі, - правильним є висновок суду першої інстанції про те, що відповідач неналежним чином і не у відповідності до вимог закону вирішив питання щодо заяви ОСОБА_7 про вступ до інтернатури.

Оскільки відповідно до п.2.3. Положення підставою для зарахування в інтернатуру є диплом лікаря з певної лікарської спеціальності та посвідчення про направлення на роботу за персональним розподілом або довідка про право самостійного працевлаштування, при вирішенні питання про прийом документів та зарахування особи в інтернатуру правове значення має дотримання порядку, встановленого Законами України та Положенням про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти Ш-1У рівнів акредитації медичних факультетів університетів.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 5 липня 2017 року не оскаржується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Сергієнка Сергія Петровича, який на підставі довіреності діє в інтересах Національного медичного університету імені О.О.Богомольця, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 5 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді Н.О.Прокопчук

О.І. Шкоріна