Справа № 353/1008/16-ц
Провадження № 2/353/48/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

з участю: секретарів Мороз М.І., Бойко В.Я.

позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Тлумацька міська рада Івано-Франківської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Тлумацька міська рада Івано-Франківської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,0030 га, яка знаходиться по вул. Шевченка, біля будинку № 16 (біля парку) в м. Тлумачі Івано-Франківської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 02.12.2015 року він придбав у ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 трьохкімнатну квартиру, розташовану по вул. Шевченка, 16/6, в м. Тлумачі Івано-Франківської області, а також по усній домовленості самовільно побудований ними біля квартири гараж. Однак, ключі від гаражу йому так і не передали. Рішенням Тлумацької міської ради від 06.07.2016 року № 251-8/2016 йому надано дозвіл на укладення договору строкового земельного сервітуту для розміщення та облаштування гаражу із збірно-розбірних конструкцій у м. Тлумачі по вул. Шевченка, біля будинку № 16, площею 0,0030 га, за наслідками чого укладено договір від 20.07.2016 року та внесено плату за 2016 рік. Проте, як вбачається з акту узгоджувальної комісії Тлумацької міської ради від 12.10.2016 року, до міської ради 03.10.2016 року звернувся житель ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, який вказав, що той же гараж по вул. Шевченка був придбаний ним у ОСОБА_2, а тому комісією було рекомендовано звернутись до суду. Декілька разів усно, а 31.10.2016 року письмово він звертався до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з заявами про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та спірним гаражем, однак відповідачі жодним чином не реагують на них. Таким чином він позбавлений можливості користуватись земельною ділянкою, яка виділена йому Тлумацькою міською радою. У звязку з цим просив зобовязати відповідачів усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,0030 га, яка знаходиться по вул. Шевченка, біля будинку № 16 (біля парку) в м. Тлумачі Івано-Франківської області та перебуває у його користуванні згідно договору встановлення строкового земельного сервітуту для фізичних осіб від 20.07.2016 року шляхом знесення самочинно збудованого гаража, який знаходиться на даній земельній ділянці. Також просив стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

20.12.2016 року ОСОБА_5 через канцелярію суду подав письмове заперечення проти позову, в якому просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу від 02.12.2015 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 трьохкімнатну квартиру, розташовану по вул. Шевченка, 16/6, в м. Тлумачі Івано-Франківської області. Жодних домовленостей з приводу гаража між продавцями та покупцем не підтверджено як в усній формі, так і в письмовій. До цього ж предметом договору купівлі-продажу була лише трьохкімнатна квартира. 13.09.2016 року ОСОБА_2 надав йому розписку про передачу гаража із металу, розташованого по вул. Шевченка в м. Тлумачі біля парку. Тобто дана розписка підтверджує факти його домовленості з приводу купівлі гаража та спростовує факт домовленості ОСОБА_1 з ОСОБА_2 Рішенням Тлумацької міської ради від 06.07.2016 року № 251-8/2016 ОСОБА_1 надано дозвіл на укладення договору строкового земельного сервітуту для розміщення та облаштування гаражу із збірно-розбірних конструкцій у м. Тлумачі по вул. Шевченка, біля будинку № 16, площею 0,0030 га, за наслідками чого укладено договір від 20.07.2016 року. Проте даним рішенням чітко не казано межі розташування гаражу із збірно-розбірних конструкцій. Акт узгоджувальної комісії Тлумацької міської ради від 12.10.2016 року підтверджує факт його звернення до міської ради 03.10.2016 року стосовно того, що він придбав той же гараж у ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Пояснив, що ним у ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була придбана квартира, розташована за адресою: м. Тлумач, вул. Шевченка, 16/6, про що між ними було укладено та нотаріально посвідчено відповідний договір купівлі-продажу. Також, за усною домовленістю, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з квартирою продали йому самовільно збудований ними гараж, який знаходився булі будинку. Однак, відповідачі ключі від гаражу йому не передали і, як йому стало відомо пізніше, продали зазначений гараж ОСОБА_5 Оскільки він не зміг скористатись цим гаражем, він звернувся до Тлумацької міської ради та оформив договір сервітуту, за яким йому виділили 30 кв.м для розташування гаражу з розбірних металевих конструкцій біля будинку. Вважає, що саме на ділянці, яка зазначена в договорі сервітуту, розташований гараж, який колись належав ОСОБА_4 та яким на даний момент користується ОСОБА_5 Проте будь-яких доказів з цього приводу суду не надав.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову задоволення заперечили та пояснили, що дійсно вони продали квартиру, розташовану за адресою: м. Тлумач, вул. Шевченка, 16/6, ОСОБА_1 Також, коли вони ще проживали в цій квартирі, ними був самовільно збудований гараж під будинком. В усному порядку вони домовлялись з ОСОБА_1 про продаж цього гаражу як розбірної конструкції, але умови домовленості ОСОБА_1 не виконав, а тому вони продали цей гараж ОСОБА_6, а, отже, вони взагалі не можуть бути відповідачами по справі. Ствердили, що ніколи не отримували у встановленому порядку дозвіл на будівництво гаражу та не оформляли права користування земельною ділянкою, на якій він розташований. Щодо права позивача на встановлення гаражу на виділеній йому за договором сервітуту земельній ділянці зауважили, що у позивача відсутні будь-які докази, які доводять, що гараж, який колись їм належав, розташований саме на виділеній позивачу земельній ділянці.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні 20.12.2016 року проти позову заперечив з підстав, викладених ним у письмових запереченнях доданих до справи. Ствердив, що придбав у ОСОБА_2 металевий розбірний гараж.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: Тлумацької міської ради Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що стосовно розгляду справи покладається на розсуд суду та просив розгляд справи провести без його участі.

Заслухавши присутніх учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.12.2015 року між продавцями - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 трьохкімнатну квартиру, розташовану по вул. Шевченка, 16/6, в м. Тлумачі Івано-Франківської області (а.с. 3-5). Предметом вказаного договору є виключно трьохкімнатна квартира, розташовану по вул. Шевченка, 16/6, в м. Тлумачі Івано-Франківської області. Жодних застережень про продаж разом з квартирою гаражу у договорі купівлі-продажу від 02.12.2015 року немає.

Рішенням Тлумацької міської ради Івано-Франківської області № 251-8/2016 року від 06.07.2016 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на укладення договору строкового земельного сервітуту для розміщення та облаштування гаражу із збірно-роздрібних конструкцій у м. Тлумачі по вул. Шевченка, біля будинку № 16, площею 0,0030 га (а.с. 6). На підставі вказаного рішення Тлумацька міська рада Івано-Франківської області уклала з ОСОБА_1 договір про встановлення строкового земельного сервітуту для фізичних осіб від 20.07.2016 року (а.с. 7-8). На виконання умов цього договору ОСОБА_1 сплачено 441,48 грн. та 187,76 грн., як плату за оренду землі (а.с. 73-74).

Вважаючи, що під час продажу квартири ОСОБА_1 було придбано також і гараж, розташований по вул. Шевченка в м. Тлумачі біля парку, однак зважаючи на відсутність можливості користуватись цим гаражем, ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 була направлена претензія, в якій він просив усунути перешкоди у користуванні придбаним гаражем, шляхом його звільнення від майна ОСОБА_2 та передачі йому ключа від гаражу (а.с. 12).

Частиною 1 ст. 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлений щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені інших способом.

Право земельного сервітуту, відповідно до вимог ст. 98 ЗК України, це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою.

Згідно з положеннями актів цивільного законодавства, метою сервітуту є задоволення потреб власника, а умовою для його встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в будь-який інший спосіб.

За правилами ч. 1 ст. 404 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередач, звязку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Стеттею 99 ЗК України передбачено види права земельного сервітуту, в т.ч. право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм) (п.в ч.1 ст. 99 ЗК України).

Відповідно до ч.2 ст. 100 ЗК України, земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Однак, позивачем не надано суду жодних доказів про проведення відповідної реєстрації договору сервітуту від 20.07.2016 року у встановленому порядку.

В п. 38 Постанови № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ розяснив, що в силу вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, саме позивач має довести, що повноцінне використання своєї земельної ділянки неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки; що задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити в інший спосіб; що відповідно до ч. 3 ст. 402 ЦК України він не досяг з відповідачем домовленості про встановлення сервітуту та про його умови. За певних обставин для вирішення спірних питань може бути призначена відповідна експертиза.

У рішенні суд повинен зазначити, в якій саме частині належного відповідачу майна встановлено сервітут і в якому розмірі, чітко визначити обсяг прав особи, що звернулася до суду, стосовно обмеженого користування чужим майном.

Разом з тим, в судовому засіданні позивач ствердив про вичерпність поданих ним доказів. Після розяснення судом позивачу його права заявити клопотання про призначення відповідної експертизи, від призначення експертизи з метою встановлення факту розташування самовільно збудованого ОСОБА_2 гаражу, який останній пізніше продав ОСОБА_5В, позивач відмовився.

Натомість, з доданого до матеріалів справи договору про встановлення сервітуту неможливо встановити, де саме розташована земельна ділянка, якою позивач має право користуватись відповідно до укладеного договору, будь-які відомості щодо ідентифікації та місця розташування цієї земельної ділянки в договорі відсутні. В п. 1 зазначеного договору передбачено, що цей сервітут встановлюється відносно земельної ділянки площею 30 кв.м , яка належить власнику Тлумацькій міській раді - та розташована в м. Тлумач по вул. Шевченка біля будинку № 16 згідно плану меж земельного сервітуту (додаток № 1 до договору), який є невідємною його частиною. Однак, подана позивачем ксерокопія викопіювання з кадастрової карти не являється ні планом меж земельної ділянки, ні додатком до договору.

Крім того, як було встановлено в судовому засіданні відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як на момент звернення позивача до суду, так і на даний момент не є власниками спірного самовільно збудованого гаражу, який розташований в м. Тлумач по вул. Шевченка біля парку, більш точне знаходження якого судом не встановлено. В судовому засіданні відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ствердили, що продали ОСОБА_6 металевий гараж, розташований в м. Тлумач по вул. Шевченка біля парку. Дані обставини підтверджуються розпискою ОСОБА_2 наданої ОСОБА_5, відповідно до якої ОСОБА_2 отримав гроші в сумі 7500 грн. від ОСОБА_5 за проданий гараж із металу, що розташований в м. Тлумач по вул. Шевченка, біля парку (а.с. 49). Крім цього, згідно акту узгоджувальної комісії Тлумацької міської ради Івано-Франківської області встановлено, що металевий гараж із збірно-розбірних конструкцій, розташований по вул. Шевченка в м. Тлумачі біля парку, встановлений ОСОБА_2 без дозвільних документів. Щодо визначення місця розташування цього гаражу, з зазначенням ідентифікуючих ознак земельної ділянки, у вказаному акті будь-яка інформація відсутня. Також даним актом не встановлено, що самовільно збудований ОСОБА_2 гараж знаходиться на земельній ділянці, якою має право користуватись ОСОБА_1 за договором сервітуту (а.с. 9).

Також слід зазначити, що ОСОБА_1, стверджуючи, що ОСОБА_2 самовільно збудований гараж на земельній ділянці, яка на даний час виділена йому у користування, жодного разу не звертався до інспекції державного, будівельного, архітектурного контролю з метою притягнення його відповідальності та усунення порушення.

Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З врахуванням вищенаведеного у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з тим, що у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати понесені позивачем слід покласти на його рахунок.

На підставі ст.ст. 3, 15, 401, 402, 404 ЦК України, ст. 98-100 ЗК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-216, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Тлумацька міська рада Івано-Франківської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, - відмовити.

Судові витрати по справі покласти по позивача ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча У.Ю. Луковкіна