Справа № 347/877/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючої судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Терлюжак Н.П.,

адвокатів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до виконавчого комітету Малорожинської сільської ради, Косівського району, Івано-Франківської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 про визнання недійсними та скасування рішень про виділення земельної ділянки, надання дозволу на розробку технічної документації та її затвердження, про виділення дороги, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися в суд із позовом до відповідачів про визнання недійсними та скасування рішень про виділення земельної ділянки, надання дозволу на розробку технічної документації та її затвердження, про виділення дороги.

Ухвалою судді Сабадах Б.В. від 07 вересня 2016 року залучено до участі у вказаній справі в якості третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_9.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги позову підтримав, суду пояснив, що рішенням виконавчого комітету Малорожинської сільської ради №19 від 24.01.1991 року їх батькові ОСОБА_10 було виділено пасовище для випасання худоби. На підставі вказаного рішення 09 квітня 1992 року комісією виконкому Малорожинської сільської ради складено акт про виділення землекористувачу ОСОБА_10 в натурі пасовища площею 0,39 га. Актом зафіксовано, що загальна площа земель, що перебувала в користуванні ОСОБА_10 складала 0,86 га.

Факт перебування зазначеної земельної ділянки в користуванні їх сім»ї підтверджується випискою із погосподарської книги № 1 по особовому рахунку № 44, із змісту якої вбачається, що під час інвентаризації 27.08.1993 року виконкомом Малорожинської сільської ради в користуванні ОСОБА_10 виявлено пасовища 1,23 га , присадибної ділянки 0,54 га.

Рішенням Малорожинської сільської ради народних депутатів від 14.10.1993 року було вирішено перевести у вільний присадибний фонд ділянку «Іванова Царинка» в розмірі 0,54 га, якою користувався їх батько ОСОБА_10

Рішенням Косівського районного суду від 29.12.1993 року вищезазначене рішення Малорожинської сільської ради за позовом батька ОСОБА_10 було визнано неправомірним в частині вилучення у нього земельної ділянки розміром 0,39 га, що знаходиться в с.Малий Рожен на ділянці «Іванова Царинка», зобов'язано сільську раду повернути йому вищезазначену земельну ділянку.

27 жовтня 1997 року їх батько ОСОБА_10 помер, та після його смерті їх сім'я продовжувала користуватись зазначеними земельними ділянками.

З метою оформлення своїх спадкових прав, в червні 2002 року їх мати ОСОБА_7 звернулась до Малорожинської сільської ради з заявою про вилучення земельної ділянки площею 0,39 га у вільний земельний фонд, а вони, позивачі у справі, - з заявами про виділення їм у власність зазначеної земельної ділянки у співвідношенні 0,20 га йому - ОСОБА_3, та відповідно 0,19 га ОСОБА_4

Рішеннями Малорожинської сільської ради від 04.06.2002 року земельну ділянку площею 0,39 га було задоволено їх заяви та вилучено у вільний земельний фонд громади та виділено у приватну власність йому - ОСОБА_3 частину земельної ділянки площею 0,20 га, а ОСОБА_4 іншу частину площею 0,19 га.

З метою виготовлення документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки якими вони користувались площею 0,20 га та 0,19 га виникла необхідність у наданні дозволу на виготовленні технічної документацію з землеутрою та внесення відомостей про земельну ділянку до автоматизованої системи державного земельного кадастру, у зв'язку з чим вони наприкінці 2014 року звернулись до Малорожинської сільської ради з відповідними заявами.

Рішеннями Малорожинської сільської ради від 27.11.2014 року № 5-26/2014 та № 6-26/14 їм було надано дозвіл на розробку технічної документації з землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі в с.Малий Рожин, присілок ОСОБА_11 .

При виготовленні технічної документації з землеустрою землевпорядною організацією було виявлено, що площа переданих нам рішенням сесії земельних ділянок зменшилась в загальному на 0,10 га. В наслідок того, що рішеннями від 27.11.2014 року № 8-26/2014 року та № 9-26/2014 року було надано дозвіл ОСОБА_5 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для садівництва із земель комунальної власності площею 0,08 га та виділено дорогу загального користування до господарств ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та земельних ділянок ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_5 із земель сільської ради шириною 3 метра на присілку ОСОБА_11 в с.Малий Рожин.

Про існування зазначеного рішення до цього часу їм відомо не було. Крім того, зазначеною земельною ділянкою ОСОБА_5 не користувався, оскільки з 1963 року ця земля перебувала у користуванні їх сім'ї, жодних претензій за весь цей час з боку ОСОБА_5 не надходило. Крім того, про існування такого рішення вони і не здогадувались, оскільки земельна ділянка площею 0,08 га входить до складу земельної ділянки площею 0,39 га, яка рішенням сільської ради від 24.04.1991 року була передана їх батьку в користування, а в подальшому рішеннями від 04.06.2002 року у їх приватну власність у співвідношенні 0,20 га та 0,19 га.

Також рішенням Малорожинської сільської ради № 5-4/2016 року від 30.03.2016 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано земельні ділянки у власність ОСОБА_5 для ведення індивідуального садівництва загальною площею 0,0572 га із земель комунальної власності, в тому числі по ділянках за цільовим призначенням: ділянка № 1- кадастровий номер :01:001:0228 для ведення індивідуального садівництва загальною площею 0,0572 га в тому числі по угіддях: сінокіс - 0,0572 га, за адресою с.Малий Рожин присілок ОСОБА_11. Зазначеним рішенням зобов'язано ОСОБА_5 виконувати обов'язки власника земельної ділянки згідно з вимогами ст.91 ЗК України.

Такі рішення вважає неправомірними та просить вимоги позову задоволити в повному обсязі .

Представник позивача, ОСОБА_4, адвокат ОСОБА_1 вимоги позову підтримала з підстав викладених в позовній заяві та доповнила, що вилучення з площ земельних ділянок позивачів, ділянку площею 0,08 га та ділянку для дороги відбулось без відома та згоди позивачів в справі, оскільки з заявами про добровільну відмову від зазначених земельних ділянок вони не звертались, використовували останні її за цільовим призначенням, правил землекористування ніколи не порушували, підстав для припинення їх права на зазначені земельні ділянки у сільської ради не було.

Крім того, оскаржуваним рішенням виділено в загальне користування дорогу шириною 3 метра на присілку ОСОБА_11 в с.Малий Рожин до господарств ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та земельних ділянок ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_5, однак не за рахунок земель сільської ради, як зазначено в рішенні, а за рахунок земель, що були передані у приватну власність позивачів в справі, у співвідношенні 0,20 га та 0,19 га рішенням сільської ради від 04.06.2002 року.

Через порушення Малорожинсткою сільською радою вимог чинного Земельного законодавства позивачі в справі позбавлені можливості виготовити технічну документацію на передані їм у власність земельні ділянки та здійснити реєстрацію права власності на них. У зв'язку з цим вони вимушені звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Захист прав громадян таї юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Вважає, що оскаржувані рішення є неправомірними та такими, що прийняті з порушенням норм земельного законодавства, оскільки передача земельної ділянки ОСОБА_5 та виділення дороги відбулось за рахунок переданих позивачам раніше у власність земельних ділянок, без попереднього їх вилучення, а тому оскаржувані рішення сільської ради винесені з порушенням норм чинного земельного законодавства, у зв'язку з чим вони підлягають скасуванню.

Вимоги позову просить задоволити в повному обсязі.

Відповідач , ОСОБА_5 вимоги позову заперечив, суду пояснив, що дані правовідносини уже неодноразово були предметом розгляду суду і маються рішення судів, які доводять законність рішень Малорожинської сільської ради. Такі рішення вступили в законну силу, а тому перегляду вже не підлягають.

Косівським районним судом 28.10.2015 року було прийняте рішення по справі №347/212/15-ц за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Малорожинської сільської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними рішень сесії Малорожинської сільської ради від 27.11.2014 року за №№8-26/2014,9-26/2014,10-26/2014 та зобов»язання виконати певну дію. Згідно даного рішення суду позивачам було відмовлено у задоволенні їхніх позовних вимог у повному обсязі і дане рішення вступило в законну силу. У даному позові оскаржуються позивачами ці ж самі рішення Малорожинської сільської ради, наводяться ті самі аргументи . В попередніх судових розглядах судом вже було встановлено, що оскаржувані позивачами рішення Малорожинської сільської ради являються законними, зазначивши, що жодних порушень будь-яких законів не виявлено.

Крім того оскаржувані позивачами рішення Малорожинської сільської ради від 27.11.2014 року прийняті Малорожинською сільською радою на виконання рішення Косівського районного суду від 23.06.2014 року по справі №347/181/14-ц.

Вимоги позивачів вважає безпідставними та просить в позові відмовити.

Відповідачка ОСОБА_6 в судовому засіданні вимоги позову заперечила, суду пояснила, що правомірність та законність рішень Малорожинської сільської ради, що в черговий раз оскаржуються позивачами вже перевірено в судовому порядку та рішеннями судів надано правову оцінку а тому повторній оцінці не підлягають. Їй земельна ділянка виділялась із вільного присадибного фонду. Просить в позові відмовити.

Представник відповідача, сільський голова Малорожинської сільської ради ОСОБА_12 позовні вимоги заперечила, суду пояснила, що позивачі вже звертались до суду із позовом про оскарження рішень Малорожинської сільської ради, що і було предметом судового розгляду. Земельна ділянка для садівництва площею 0,08 га що на присілку ОСОБА_11 в с.Малий Рожин виділена відповідачу в справі ОСОБА_5 із земель запасу сільської ради. Дорога загального користування до господарств ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та земельних ділянок ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на прис. ОСОБА_11 в с.Малий Рожин виділена також із земель запасу сільської ради. Позивачам в справі ОСОБА_3, ОСОБА_4 державні акти на земельні ділянки площею 0,20 га та відповідно 0,19 га не виготовлялись і такі акти останні не отримували. Вважає вимоги позову безпідставними та просить в позові відмовити.

Третя особа , що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_8 пояснив, що йому на тому ж місці було виділено земельну ділянку із вільного фонду сільської ради однак виділена в натурі не була і межі не встановлено.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в судове засідання не з»явились будучи повідомленими належним чином про час та місце судового розгляду.

Суд вислухавши сторони, свідка ОСОБА_13, вивчивши матеріали справи вважає позовні вимоги безпідставними, не доведеними в судовому засіданні і такими, що не підлягають до задоволення із наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що позивачі в справі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 являються синами ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.10, 11). Саме батькові позивачів в справі, ОСОБА_10 рішенням виконавчого комітету Малорожинської сільської ради №19 від 24.01.1991 року (а.с.12) було виділено пасовище для випасання худоби. На підставі вказаного рішення 09 квітня 1992 року комісією виконкому Малорожинської сільської ради складено акт про виділення землекористувачу ОСОБА_10 в натурі пасовища площею 0,39 га. Актом (а.с.13) зафіксовано, що загальна площа земель, що перебувала в користуванні ОСОБА_10 складала 0,86 га.

Відповідно до виписки із погосподарської книги № 1 по особовому рахунку № 44 (а.с.14, 15-16), при інвентаризації 27.08.1993 року виконкомом Малорожинської сільської ради в користуванні ОСОБА_10 виявлено пасовища 1,23 га , присадибної ділянки 0,54 га.

Як вбачається із Рішення Малорожинської сільської ради народних депутатів від 14.10.1993 року (а.с.17) було вирішено перевести у вільний присадибний фонд ділянку «Іванова Царинка» в розмірі 0,54 га, якою користувався ОСОБА_10 Однак відповідно до рішення Косівського районного суду від 29.12.1993 року (а.с.18-19) таке рішення Малорожинської сільської ради за позовом ОСОБА_10 було визнано неправомірним в частині вилучення у нього земельної ділянки розміром 0,39 га, та зобов'язано сільську раду повернути йому вищезазначену земельну ділянку.

Як вбачається із свідоцтва про смерть (а.с.21) батько позивачів в справі. ОСОБА_10 помер 27 жовтня 1997 року.

Відповідно до витягу із рішення Малорожинської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 04.06.2002 року (а.с. 22), за заявою ОСОБА_7 в неї було вилучено земельну ділянку площею 0,39 га у вільний земельний фонд сільської ради.

ОСОБА_4 було виділено з вільного земельного фонду сільської ради земельну ділянку площею 0,19 га, яка межує з земельними ділянками ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , а ОСОБА_3 наділено з вільного земельного фонду 0,20 га, що підтверджується копією витягу із рішень Малорожинської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 04.06.2002 року (а.с.23, 24).

Оскаржуваним позивачами в справі рішенням двадцять шостої сесії шостого демократичного скликання Малорожинської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області за № 8-26/2014 від 27.11.2014 року, (а.с.33) ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для садівництва із земель комунальної власності, площею 0,08 га., в с. Малий Рожин, присілок ОСОБА_11. А також рішенням двадцять шостої сесії шостого демократичного скликання Малорожинської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області за № 9-26/2014 від 27.11.2014 року (а.с.34), було виділено дорогу загального користування до господарств ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та земельних ділянок ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_5 із земель сільської ради, шириною 3 м., на присілку ОСОБА_11 в с. Малий Рожин.

Суд звертає увагу, що земельна ділянка площею 0,08 га, що знаходиться на присілку ОСОБА_11 в с. Малий Рожин Косівського району Івано-Франківської області була донаділена відповідачу в справі ОСОБА_5 з вільного фонду, що підтверджується копією витягу із рішення № 1 Малорожинської сільської ради від 26.02.1992 року (а.с.35).

Щодо доводів позивачів, що внаслідок прийняття Малорожинською сільською радою оскаржуваних ними рішень було зменшено розміри наділених їм земельних ділянок, то слід звернути увагу на те, що відповідно до рішення Малорожинської сільської ради від 04.06.2002 року ОСОБА_4 наділено з вільного присадибного фонду земельну ділянку розміром 0,19 га, яка межується з земельними ділянками ОСОБА_7 та ОСОБА_14 в приватну власність, однак права власності на дану земельну ділянку ОСОБА_15 не набув, оскільки відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

ОСОБА_4 суду не надано документів, що підтверджують його право власності або право постійного користування цією земельною ділянкою, як і не надав підтверджуючих документів, що при написанні заяви про виділення земельної ділянки він надавав сільській раді графічні документи, які підтверджують розмір земельної ділянки, як це передбачено ч.2 ст.118 ЗК України.

Долучена до матеріалів позовної заяви позивачами план-схеми не містить відомостей, ким вона була виготовлена, хто є межівниками, які саме земельні ділянки зображені та їхнє місце розташування. Крім того з кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_7 та акту встановлення та виділення меж земельної ділянки ОСОБА_7 від 2009 року не вбачається, що гр. ОСОБА_4 являється межівником даної земельної ділянки, як то вказано в рішенні за 2002 рік.

Аналогічна ситуація і з земельною ділянкою площею 0,20 га, яка виділялася гр. ОСОБА_3: ним не надано документів, що підтверджували б його право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, немає відомостей про реальне місце розташування земельної ділянки, що не виключає можливість, що дана земельна ділянка входить до кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_7, оскільки як межівник цієї ділянки він так само не значиться. Враховуючи те, що на кадастровому плані вказано, що за ОСОБА_7 числиться 1,5816 га, а фактично їй надано дозвіл на приватизацію 0,61 га, то різниця в 0,9716 га якраз і може становити земельні ділянки інших громадян, в тому числі і позивачів в справі.

Крім того відповідно до рішень №№5-26/2014 та 6-26/2014 від 27.11.2014 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою позивачам не вказано площу земельних ділянок, на які надано цей дозвіл, тобто те, що саме земельні ділянки площею 0,20 та 0,19 га.

Суд звертає також увагу, що позивачі в справі не являються особами, які прийняли спадщину після смерті батька, ОСОБА_10, а відтак їм не належать права та обов»язки померлого. Єдиним спадкоємцем, що прийняла спадщину являється дружина спадкодавця, матір позивачів в справі, ОСОБА_7.

Крім рішень Малорожинської сільської ради від 27.11.2014 року №№ 8-26/2014, 9-26/2014 позивачі також оскаржують рішення виконкому Малорожинської сільської ради від 26.02.1992 року про виділення присадибної ділянки ОСОБА_5 розміром 0,08 га в с. Малий Рожин, при чому заявляють, що їм не будо відомо про існування даного рішення і що воно стосується їхнього батька ОСОБА_10, який помер в 1997 році. стверджують, що дана земельна ділянка колись ніби-то була вилучена, а потім повернута їхньому батькові. Даний факт не може відповідати дійсності з огляду на те, що ОСОБА_5 дана земельна ділянка була виділена 26.02.1992 року, а земельна ділянка площею 0,54 га була вилучена у ОСОБА_10 згідно рішення Малорожинської сільської ради від 14.10.1993 року тобто через 1 рік і 8 місяців і відповідно до рішення Косівського районного суду ОСОБА_10 було повернуто лише 0,39 га ( хоча вилучено 0,54 га ). Таким чином ще 0,15 га залишилось у вільному присадибному фонді сільської ради і щодо них ОСОБА_10 не висував ніяких претензій, тому доводи в цій частині спростовується документами наданими самим ж позивачами в справі.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, він входить до членів земельної комісії Малорожинської с/ради і йому відомо, що було рішення сесії сільської ради про наділення позивачам земельних ділянок 0, 20 га та 0,19 га , яка межує із ОСОБА_14 та їх мамою ОСОБА_7 Земельна ділянка позивачам мала б бути виділена в цілому без переривання їх площ а сільською радою вносяться пропозиції про встановлення меж виділених земельних ділянок по частинах на що позивачі не дають згоду. Мати позивачів ОСОБА_7 не мала документу про право власності а постійно користувалась земельною ділянкою , частину якої за її заявою в неї було вилучено та відповідно мало б бути передано її синам, позивачам.

Актом обстеження земельної ділянки від 10.03.2017 року , що складений комісією з питань земельних відносин Малорожинської сільської ради встановлено, що земельні ділянки позивачів в справі ОСОБА_4 0,19 га та ОСОБА_3 - 0,20 га виділені із земель запасу сільської ради, в разі виділення цих земельних ділянок позивачам вони не накладаються на земельну ділянку ОСОБА_5 та виділену під»їзну дорогу, однак позивачі категорично відмовились від виділення їм в натурі земельних ділянок.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Згідно ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;…

Статтею 123 ЗК України передбачено надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється …. органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та обєднання). Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва. Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Згідно із ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Суд звертає увагу, що відповідно до попередніх судових рішень, а саме рішення Косівського районного суду від 23.06.2014 року ( а.с. 217-219) рішення Косівського районного суду від 28.10.2015 року (а.с.220-222) а також постанови Косівського районного суду від 28.04.2015 року (а.с.223-224) судом надавалась вже оцінка оскаржуваним позивачами в черговий раз рішенням Малорожинської сільської ради а тому суд не вправі переоцінювати докази встановлені попередніми судовими рішеннями.

Відповідно до ч.2 ст.223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України , обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За вищенаведених підстав суд вважає, що в позові слід відмовити

На підставі наведеного ст.ст. 328, 386 ЦК України, ст.ст.116, 152 ЗК України та керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_3, ОСОБА_4 до виконавчого комітету Малорожинської сільської ради, Косівського району, Івано-Франківської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 про визнання недійсними та скасування рішень про виділення земельної ділянки, надання дозволу на розробку технічної документації та її затвердження, про виділення дороги відмовити.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М.І.Крилюк