Ухвала

іменем україни

15 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Рігал груп оф індастріз», фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист авторських прав, за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просила:

- захистити її права, порушені шляхом піратства - розповсюдження контрафактного товару - магніту на холодильник - приватним підприємством «Рігал груп оф індастріз» (далі - ПП «Рігал груп оф індастріз»), яким без її дозволу втілено твори образотворчого мистецтва, авторські права на які належать їй (ОСОБА_3), а саме: за фактом реалізації 05 грудня 2014 магніту на холодильник, у якому було використано твори образотворчого мистецтва, авторські права на які належать їй, шляхом стягнення з ПП «Рігал груп оф індастріз» суми компенсації в розмірі 60 тис. грн;

- захистити її авторські права, порушені шляхом піратства - розповсюдження контрафактного - магнітів на холодильник - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, у яких без її дозволу втілено твори образотворчого мистецтва, авторські права на які їй належать, а саме: за фактом реалізації 19 травня 2015 магніту на холодильник, у якому було використано твори образотворчого мистецтва, авторські права на які належать їй (ОСОБА_3.); за фактом реалізації 10 липня 2015 магніту на холодильник, у якому було використано твори образотворчого мистецтва, авторські права на які належать їй (ОСОБА_3.) шляхом стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на її користь компенсації у розмірі 40 803 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є автором малюнків складових частин «ІНФОРМАЦІЯ_2» до інтернет-ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_3».

05 грудня 2014 року її представником у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», господарську діяльність у якому здійснює ПП «Рігал груп оф індастріаз», було придбано магніт «ІНФОРМАЦІЯ_2», що підтверджується товарним чеком, у яких використано 12 творів образотворчого мистецтва - мальовані зображення, які були створені за допомогою матеріалів із сайту ІНФОРМАЦІЯ_3.

19 травня 2015 року та 10 липня 2015 року її представником у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», господарську діяльність у якому здійснює фізична особа-підприємець ОСОБА_4, було придбано магніти на холодильник, на яких втілено об'єкти авторських прав, що належать їй (позивачці).

Ураховуючи наведені вище обставини, просила позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПП «Рігал груп оф індастріз» на користь ОСОБА_3 компенсацію у розмірі 27 560 грн та судовий збір у розмірі 275 грн 60 коп.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію у розмірі 27 560 грн та судовий збір 275 грн 60 коп.

У поданій касаційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_4 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

З касаційної скарги вбачається, що судові рішення оскаржуються лише в частині вимог до ОСОБА_4

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, тому в силу ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є автором малюнків складових частин «ІНФОРМАЦІЯ_2» до інтернет-ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Зазначені обставини відповідачем не оспорюють та відповідають вимогам ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» та ст. 435 ЦК України.

05 грудня 2014 року у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» представником позивачки було придбано магніт «ІНФОРМАЦІЯ_2», що підтверджується товарним чеком від 05 грудня 2014 року, у яких використано 12 творів образотворчого мистецтва - мальовані зображення, які були створені за допомогою матеріалів із сайту ІНФОРМАЦІЯ_3.

Господарську діяльність у вказаному магазині здійснює ПП «Рігал груп оф індастріаз» відповідно до відтиску печатки на копії товарного чеку (а. с. 12).

19 травня 2015 року та 10 липня 2015 року у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» представником ОСОБА_3 було придбано магніти на холодильник, на яких втілено об'єкти авторських прав, що належать позивачці.

Відповідно до товарного чеку та відтиску печатки на ньому, господарську діяльність у даному магазині здійснює фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (а. с. 13).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та стягуючи з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 компенсацію у розмірі 27 560 грн, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що з його боку мало місце порушення авторських прав ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з висновками судів.

Перелік об'єктів авторського права закріплений у ст. 433 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

В силу вимог частини першої статті 437 ЦК України та статті 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» авторське право виникає з моменту створення твору.

Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.

За змістом статей 440, 441 ЦК України та статті 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора належить виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами, а саме: дозволяти або забороняти, зокрема розповсюдження творів шляхом продажу, відчуження іншим способом, а також подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором.

За змістом статті 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є: вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Згідно із п. 9 ч. 3 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти: подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором.

Як роз'яснено у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав», суду слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права»), шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди.

Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (частина перша статті 435 ЦК України, стаття 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону України «Про авторське право і суміжні права» при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК України).

З огляду на положення Закону України «Про авторське право і суміжні права» та роз'яснення зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, виконання вимог закону при використанні ним об'єкту авторського права зобов'язаний довести відповідач.

Крім того, у п. 44 постанови Пленуму Верховного суду України від 4 червня 2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» судам роз'яснено, що відповідно до п. «б» ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту.

Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.

Звертаючись до суду, ОСОБА_3 свій позов обґрунтовувала тим, що з боку відповідачів мало місце порушення її авторського права, зокрема розповсюдження контрафактної продукції.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції з посиланням на ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» та ст. 435 ЦК України, вважав встановленими факти, що ОСОБА_3 є автором «ІНФОРМАЦІЯ_2», які розміщені на інтернет-ресурсі ІНФОРМАЦІЯ_3 та зображені на магнітах, реалізованих ОСОБА_4

Матеріали справи не містять доказів надання згоди ОСОБА_5 відповідачу на використання та розповсюдження твору образотворчого мистецтва, авторські права на які належать їй.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про недоведеність ОСОБА_5 наявності його вини за порушення авторських прав позивачки, безпідставні, оскільки саме на відповідача покладено обов'язок спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди.

Доводи скарги про неправильно визначний судами розмір грошової компенсації за порушення авторських прав, не заслуговують на увагу, оскільки висновки з цього приводу, зроблені судами, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Інші доводи касаційної скарги також висновків судів не спростовують і зводяться до оцінки та переоцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України, і не дають підстав вважати, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень.

Ураховуючи викладене та положення ст. 337 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані судові рішення у частині позовних вимог ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист авторських прав без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року у частині позовних вимог ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист авторських прав залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П. Штелик