Справа № 146/1046/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"13" листопада 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого - судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль справу за заявою ОСОБА_2 (заінтересована особа Височанська сільська рада Томашпільського району Вінницької області) про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин,-

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з цією заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просить встановити той факт, що є сином ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Високе Томашпільського району Вінницької області.

Дану заяву обґрунтовано наступним.

Заявник ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вербова Томашпільського району Вінницької області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати заявника померла. У свідоцтві про смерть її зазначено як ОСОБА_3.

Після смерті матері відкрилася спадщина на її майно, зокрема, на земельну ділянку площею 2,1125 га, відповідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, що розташована на території Височанської сільської ради та майнового паю в розмірі 4242,03 грн., відповідно свідоцтва про право власності на майновий пай серії НОМЕР_2 виданого Височанською сільською радою.

Вказану спадщину заявник прийняв в установлений законом строк, подавши в нотаріальну контору заяву, однак йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в зв»язку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин з покійною.

Відповідно, йому, потрібно встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт родинних відносин із своєю матір»ю. Метою встановлення такого факту є реалізація заявником його прав на спадкове майно, а саме отримання ним свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у заяві, попросив їх задовольнити. Пояснив, що у його свідоцтві про народження матір було зазначено як ОСОБА_3, а в свідоцтві про смерть ОСОБА_3.

Представник зацікавленої особи - Височанської сільської ради у судове засідання не з'явився, однак сільський голова подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутності їхнього представника, з заявленими вимогами згідні.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили той факт, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, свідків, розглянувши заяву зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Відповідно до Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст.. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом 1 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.1 ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Судом встановлено, що з даною заявою до суду звернувся ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (згідно паспорту) (а.с.3).

У свідоцтві про народження його було зазначено як ОСОБА_2, матір»ю було вказано ОСОБА_3 (а.с.6).

Згідно довідки виконкому Височанської сільської ради № 218 від 23 серпня 2017 року, про те, що ОСОБА_2, 1956 року народження є сином ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5)

Згідно виписки з погосподарської книги Височанської сільської ради № 217 від 23 серпня 2017 року за 1964-1965 роки, головою сім»ї вказано ОСОБА_7, його дружиною - ОСОБА_3, сином - ОСОБА_2 (а.с.10).

Отже, викладені у заяві твердження заявника ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, зокрема, підтверджені належними та допустимими доказами та показами свідків.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд серед інших вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин,яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскільки, судом встановлено та доведено, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Високе Томашпільського району Вінницької області, є матір»ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, даний факт підтвердився у судовому засіданні випискою з погосподарської книги, довідкою сільської ради, показами свідків, факт родинних відносин має для заявника юридичне значення і впливатиме на оформлення спадщини, тому заява ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду повинно бути вирішено питання про розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч.7 ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення (у справах, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення) судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищенаведене, суд залишає понесені заявником судові витрати за заявником.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 213-215, 234, 235, 256, 257, 259 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2 (заінтересована особа Височанська сільська рада Томашпільського району Вінницької області) про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин задовольнити.

Встановити той факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Вербова Томашпільського району Вінницької області, є сином ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Високе Томашпільського району Вінницької області.

Судові витрати залишити за заявником ОСОБА_2

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 13 листопада 2017 року.

Суддя О.В.Пилипчук