уХВАЛА

іМЕНЕМ уКРАЇНИ

02 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення з незаконно зайнятого житлового приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він є власником житлового будинку по АДРЕСА_1, згідно з договором дарування від 22 грудня 2000 року.

Рішенням Тисменецького районного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2015 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано.

Позивач зазначає, що у належному йому будинку проживають колишня дружина ОСОБА_5, дочка ОСОБА_6, зять ОСОБА_7 та онуки. Також ОСОБА_4 вказує, що ОСОБА_5 неодноразово наносила йому побої, неправдиво повідомляла органи внутрішніх справ про вчинення ним злочину, а з часу укладення шлюбу у 2007 році між його дочкою та ОСОБА_7 сімейні відносини погіршились, оскільки зять ставиться до нього зверхньо, постійно принижує та ображає.

Посилаючись на те, що відповідачі систематично порушують правила співжиття, створюють нестерпні умови і неможливість подальшого проживання в одному будинку, ОСОБА_4 просив суд виселити відповідачів із належного йому будинку.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2016 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення з незаконно зайнятого житлового приміщення відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення та задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, заперечення на неї, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не надано доказів того, що відповідачі систематично порушують правила співжиття, які роблять неможливим для нього проживання у належному йому на праві власності будинку.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що відповідачі завдають йому тілесних ушкоджень, постійно принижують та ображають не підтверджені належними доказами, а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, також вищевказані доводи були предметом дослідження судами попередніх інстанцій.

Крім того, доводи касаційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що з 1985 року до 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому 1985 року народилась дочка ОСОБА_6, 1988 року син ОСОБА_8 та у 1990 році син ОСОБА_9. Зазначений шлюб розірвано рішенням Тисменицького районного суду від 10 червня 2015 року.

Сторони проживають у житловому будинку по АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 22 грудня 2000 року та свідоцтва про право власності від 29 грудня 2014 року.

Крім того, у будинку із ними з 2007 року проживає зять ОСОБА_7 та онуки - ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Згідно з характеристиками, наданих виконкомом Слобідської сільської ради 09 березня 2016 року відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 характеризуються виключно з позитивної сторони, жодних скарг та нарікань щодо них до сільської ради не надходило.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук О.В. Ступак