Справа № 377/490/17 Головуючий у І інстанції Малишенко Т. О.
Провадження № 22-ц/780/4925/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 32 21.11.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

21 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Олійника В.І.,

суддів Березовенко Р.В., Лівінського С.В.,

при секретарі Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Київської області та Державної Казначейської служби України на рішення Славутицького міського суду Київської області від 27 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Київській області, Прокуратури Київської області, Державної Казначейської служби України про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового розслідування та прокуратури, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з Державної Казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь завдану незаконними рішеннями і діями органів досудового розслідування та прокуратури моральну шкоду в розмірі 80 000 гривень та майнову шкоду в розмірі 7 261 грн. 98 коп., а всього - 87 261 грн. 98 коп.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що слідчим слідчого управління ГУ МВС України в Київській області за погодженням із заступником начальника відділу прокуратури Київської області, 08 липня 2014 року у кримінальному провадженні №0000067 від 08.02.2013 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

16.09.2014 року складено обвинувальний акт згідно якого він обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, який було направлено до Броварського міськрайонного суду Київської області.

В ході судового розгляду кримінального провадження 08.12.2014 року та 19.05.2015 року прокурором, який підтримував державне обвинувачення, було змінено відносно нього обвинувачення на ч.1 ст.367 КК України.

Відповідно до виправдувального вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 03.08.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11.11.2015 року, його виправдано у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на підставі ст.284 КПК України. В касаційній інстанції вказані рішення судів не оскаржувалися.

Протягом періоду часу від 08.07.2014 року (дата повідомлення йому про підозру) до 11.11.2015 рік (дата набрання законної сили виправдувального вироку суду згідно ухвали Апеляційного суду Київської області) тривало незаконне кримінальне переслідування. Внаслідок зазначеного незаконного кримінального переслідування він зазнав психічного впливу і моральних втрат, що призвело як до погіршення так і позбавлення можливостей реалізації його звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, до порушення його нормальних життєвих зв'язків та вимагало від нього значних додаткових зусиль для організації свого життя.

Вважав, що йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінив у розмірі 80000 гривень (мінімальна заробітна плата 3200 гривень на 16 місяців перебування під слідством та судом, це становить 51200 гривень, проте враховуючи тривалість незаконного кримінального переслідування, наявність в нього інвалідності та діагноз, тип і форму захворювання, стан його здоровя, глибину і наслідки страждань та зазнані ним моральні втрати, виходячи з принципу співмірності, вважав, що моральна шкода повинна становити 80000 грн.).

Крім того він вважав, що йому завдано майнову шкоду, яка полягає в тому, що в наслідок незаконних рішень і дій органів досудового розслідування та прокуратури, він вимушений був здійснювати витрати на придбання квитків на автобус для прибуття разом зі своїм захисником із міста Славутич Київської області, яке є місцем їхнього постійного проживання, в місто Київ для участі в слідчих і процесуальних діях та в судових засіданнях Шевченківського районного суду міста Києва, Апеляційного суду міста Києва (190, 5км), а також для участі в 21-му судовому засіданні Броварського міськрайонного суду Київської області при розгляді вказаного кримінального провадження протягом періоду від 07.10.2014 року до 03.08.2015 року (165, 8км) та судовому засіданні Апеляційного суду Київської області (190,5км). Вважав, що майнова шкода, а саме, вартість квитків на автобус становить 7 261 грн. 98 коп.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 27 липня 2017 року позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Державної Казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 завдану незаконними рішеннями та діями органів досудового розслідування та прокуратури моральну шкоду у розмірі 80 000 грн. та майнову шкоду у розмірі 7 261 грн. 98 коп., а всього - 87 261 грн. 98 коп.

В апеляційній скарзі першого заступника прокурора Київської області з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, а в частині відшкодування моральної шкоди ухвалити нове рішення про зменшення її розміру.

В апеляційній скарзі Державної казначейської служби України з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є обґрунтованими та такі, що відповідають вимогам діючого законодавства.

Проте, ухвалене судом рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

За змістом ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що слідчим слідчого управління ГУ МВС України в Київській області за погодженням із заступником начальника відділу прокуратури Київської області 08 липня 2014 року у кримінальному провадженні №0000067 від 08.02.2013 року ОСОБА_2 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України. 27.08.2014 року було повідомлено ОСОБА_2 про зміну раніше повідомленої підозри з тією самою правовою кваліфікацією вчиненого злочину.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 28 липня 2014 року за наслідками розгляду клопотання слідчого СУ ГУ МВС України в Київській області, погодженого заступником начальника відділу прокуратури Київської області було відсторонено ОСОБА_2 від посади начальника відділу КП «Житлово комунальний центр» на строк 2 місяці.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 05.08.2014 року за наслідками розгляду клопотання слідчого СУ ГУ МВС України в Київській області погодженого заступником начальника відділу прокуратури Київської області про застосування щодо ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді застави було застосовано щодо нього інший запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання терміном на 2 місяці.

16.09.2014 року складено обвинувальний акт, згідно якого ОСОБА_2 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України і направлено його до Броварського міськрайонного суду Київської області.

В ході судового розгляду кримінального провадження 08.12.2014 року та 19.05.2015 року прокурором, який підтримував державне обвинувачення, було змінено ОСОБА_2 обвинувачення на ч.1 ст.367 КК України.

Відповідно до виправдувального вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 03.08.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11.11.2015 року ОСОБА_2 виправдано у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на підставі ст.284 КПК України у звязку з не доведенням того, що в його діянні є склад кримінального правопорушення (а.с.37-63).

В касаційній інстанції вказані рішення судів не оскаржувалися.

З наданих документів вбачається, що в період часу від 08.07.2014 року (дата повідомлення про підозру) до 11.11.2015 року (дата набрання законної сили виправдувального вироку суду згідно ухвали Апеляційного суду Київської області) тривало кримінальне переслідування ОСОБА_2

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органу місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно вимог ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ч.2 цієї статті моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За змістом ч.2 цієї статті, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Як визначено ч.ч.6, 7 ст.1176 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Як передбачено п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема: незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

Частиною 2 цієї статті також передбачено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

При цьому як передбачено п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, зокрема виникає у випадках: «закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.» Зі змісту вказаних норм видно, що умовою застосування судом цивільно-правової відповідальності є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової або посадової особи зазначених органів, а також стосовно випадку, про який зазначено позивачем.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до позовної заяви ОСОБА_2 просив стягнути моральну та майнову шкоду, завдану незаконними рішеннями і діями органів досудового розслідування та прокуратури.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції не було залучено до участі у справі осіб, діями яких було завдано шкоду, питання про права і обовязки яких було вирішено судом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов поспішного висновку про задоволення вимог позивача як обґрунтованих та таких, що відповідають вимогам діючого законодавства.

З огляду на вищенаведене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового, яким слід відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги першого заступника прокурора Київської області та Державної Казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 27 липня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.І. Олійник

Судді: Р.В. Березовенко

ОСОБА_3