Справа № 522/7467/17-ц
Провадження № 2/522/7107/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕН Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

17 листопада 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Бойчука А. Ю.

при секретарі - Іскрич В. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7,8,10,11,15,209,212-215,294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії.

Суддя А. Ю. Бойчук

Справа № 522/7467/17-ц

Провадження № 2/522/7107/17

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕН Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Бойчука А. Ю.

при секретарі - Іскрич В. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

21.04.2017 року позивач звернулася до Приморського районного суду міста Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 до ОСОБА_2, згідно якої просила:

- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 на 2/9 частки квартири АДРЕСА_1.

- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/2 частку земельної ділянки НОМЕР_1, що знаходиться на території Красносільської селищної ради Лиманського району Одеської області в Куліндоровському масиві ОС «Степове» по вулиці Двадцять четвертій.

- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 на 1/9 частки квартири АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є їх донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

У встановлений законом строк, позивач зверталася із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті батька, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та у встановлений законом строк після смерті матері - померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 до Шостої Одеської державної нотаріальної контори.

Після смерті батька ОСОБА_4 відкрилась спадщина на майно, яке складається з 1/9 частки квартири АДРЕСА_1.

Проте, постановою від 17 березня 2017 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій та видачі відповідного свідоцтва, оскільки спадкоємець не має можливості надати оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на 1/9 частку квартири АДРЕСА_1, за їх відсутністю.

Після смерті матері ОСОБА_3 відкрилась спадщина на майно, що складається з 1/2 частини земельної ділянки НОМЕР_1, яка знаходиться на території Красносільської селищної ради Лиманського району Одеської області в Куліндоровському масиві ОС «Степове» по вулиці Двадцять четвертій та з 2/9 частки квартири АДРЕСА_1 .

Постановою від 23 березня 2017 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану частку земельної ділянки, оскільки по спадковій справі N 389/2015 р до майна померлої ОСОБА_3 спадкоємця за законом ОСОБА_1 не має можливості надати оригінали правовстановлюючих документів.

Оригінали правовстановлюючих документів на майно померлих батьків перебувають у рідного брата позивача ОСОБА_2, в добровільному порядку ОСОБА_2 правовстановлюючі документи не надає .

Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, позивач була змушена звернутися до суду за захистом свого права.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивачки, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 про що був складений актовий запис № 5695.

Відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3, про що був складений відповідний актовий запис № 2836.

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 ТА ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 9 серпня 1956 року серії НОМЕР_4.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є їх донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Після смерті батька ОСОБА_4 відкрилась спадщина на майно, яке складається з 1/9 частки квартири АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, до Шостої Одеської державної нотаріальної контори.

Після смерті матері ОСОБА_3 відкрилась спадщина на майно, що складається з 1/2 частини земельної ділянки НОМЕР_1, яка знаходиться на території Красносільської селищної ради Лиманського району Одеської області в Куліндоровському масиві ОС «Степове» по вулиці Двадцять четвертій та 2/9 частки квартири АДРЕСА_1

11.03.2017 року позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті матері - померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 до Шостої Одеської державної нотаріальної контори.

З матеріалів справи вбачається, що постановою від 17 березня 2017 року та постановою від 23 березня 2017 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій та видачі відповідного свідоцтва, оскільки спадкоємець не має можливості надати оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме: на 3/9 частки квартири АДРЕСА_1, за їх відсутністю та на 1/2 частини земельної ділянки НОМЕР_1, яка знаходиться на території Красносільської селищної ради Лиманського району Одеської області в Куліндоровському масиві ОС «Степове» по вулиці Двадцять четвертій та з 2/9 частки квартири АДРЕСА_1 .

Згідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України позивач є таким, що прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк.

Згідно положень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно абзаців 1, 15, 16 п. 3.1. ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Під час судового засідання 17.11.2017 року відповідач надав заяву, згідно якої позовні вимоги визнав частково, а саме просив:

-визнати за ним частину квартири позивача;

-віддати ОСОБА_1 частину дачі, яка належить відповідачу, а також всі фінансові збереження батька, які йому належить.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд встановив, що дане визнання позову суперечить закону, оскільки вимоги відповідача не стосуються предмету позову, а тому відмовляє в прийнятті визнання позову і продовжує судовий розгляд справи.

ОСОБА_1, у своєму позові посилається на те, що оригінали правовстановлюючих документів на майно померлих батьків перебувають у рідного брата позивача ОСОБА_2, у добровільному порядку ОСОБА_2 правовстановлюючі документи не надає, у зв'язку із чим вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину, що стало підставою звернення до суду.

Проте, суд критично відноситься до вищевикладених тверджень позивача, з огляду на наступне.

Пунктами 1, 2 Гл. 7, п.п. 1.2 п. 1 Гл. 22 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. № 282/20595, передбачено, що нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної або відмови у її вчиненні.

Дублікати документів, посвідчених або виданих нотаріусом, можуть бути видані за письмовою заявою спадкоємців осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія, на запит нотаріуса, яким заведено спадкову справу.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що останні не містять відомостей про те, що позивач вичерпала усі можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема щодо неможливості отримання позивачем у нотаріуса самостійно або за запитом нотаріуса, який завів спадкову справу, дублікату правовстановлюючого документу на квартиру та земельну ділянку.

Крім того, у відповідності до норм ч. 3 ст. 1268 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку, а саме: втрати права на спадщину.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача, а тому вони є такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

На підставі викладеного і керуючись: ст. ст. 7,8,10,11,15,209,212-215,294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії.

Суддя А. Ю. Бойчук