Номер провадження: 22-ц/785/722/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк», третя особа ОСОБА_3 про захист прав споживачів та визнання договорів припиненими за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», третя особа ОСОБА_3 про захист прав споживачів та визнання договорів припиненими посилаючись на те, що 20.03.2007 року між позивачем та ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір №1321-н, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в сумі 14890,00 доларів США, що на день укладення договору складало 75194,50 грн., зі сплатою 12 % річних за користування кредитом та терміном повернення до 20.03.2014 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 20.03.2007 року між позивачем та ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір застави транспортного засобу та договір поруки, за яким ОСОБА_3 відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник, як солідарний боржник.

Внаслідок неналежного виконання позивачем обовязку з повернення кредиту виникла заборгованість, в результаті чого рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2014 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» було задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму заборгованості в розмірі 6139,65 доларів США, що еквівалентно 49074,22 грн. В подальшому позивач добровільно виконав вимоги виконавчого документу та звернувся до ПАТ «Державний ощадний банк України» із заявою про видачу довідки про відсутність заборгованості, однак, відповідач повідомив, що заборгованість позивача станом на 12.10.2015 року складає 7097,34 доларів США, у звязку з чим позивач звернувся до суду, зазначаючи, що ним повністю виконано вимоги виконавчого документу, тож слід вважати кредитний договір, договір поруки та застави припиненими.

У грудні 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси із зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що дійсно, ОСОБА_2 виконано вимоги виконавчого документу, однак сплачена сума є недостатньою для повного погашення боргу, тож, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 20.10.2016 року, станом на 19.10.2016 року заборгованість за кредитним договором №1321-н від 20.03.2007 року становить 1630,25 доларів США, що еквівалентно 41837,19 грн. та 20440,11 грн., яку ПАТ «Державний ощадний банк України» просило стягнути на свою користь.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2016 року в задоволенні позовниз вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк Укра їни» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №1321-н від 20.03.2007 року в розмірі 1630,25 доларів США (еквівалентно 41837,19 грн. станом на 19.10.2016 року) та 20 440,11 грн., з яких 1244,56 доларів США прострочені проценти за користування кредитом; 15610,58 грн. пеня за прострочений основний борг за кредитом; 4829,53 грн. пеня за прострочені проценти за користування кредитом; 385,69 доларів США 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 689,00 грн. з кожного, усього 1378,00 грн.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимогах відмовити.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 та задовольняючи позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що 20.03.2007 року між позивачем та ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір №1321-н, відповідно до умов якого банк надав позивачеві кредит в сумі 14 890,00 доларів США, що на день укладення договору складало 75194,50 грн., а позивач зобовязався повернути кредит зі сплатою 12 % річних за користування кредитом та комісійну винагороду з терміном повернення до 20.03.2014 року.

Відповідно до п.п. 3.3.1, 3.3.3, 3.3.5 - 3.3.7 зазначеного кредитного договору позивач зобов'язався належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання, повернути кредит та своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом та комісійні винагороди, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по зазначеному договору сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі. У разі порушення умов кредитного договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою відсотків за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та/або пені, також відповідач зобов'язався відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з кредитного договору.

Згідно п.1.5.1.2 проценти нараховуються банком щомісячно на фактичну заборгованість за кредитом починаючи з дати видачі кредиту до настання терміну, зазначеного в п.1.5.1.1..

Пунктами 3.2.4,3.2.6 кредитного договору передбачено, що банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом, процентами чи комісійними винагородами вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів або здійснити погашення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до п.4.1.1 кредитного договору, позичальник зобов'язався за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом, комісійних винагород сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,05% від суми платежу, за кожен день прострочення.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 20.03.2007 року між позивачем та ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір застави транспортного засобу, а також договір поруки №1, за яким ОСОБА_3 зобовязалась відповідати перед банком солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором.

Відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» та згідно постанови КМУ від 06.04.2011 року №502 «Про внесення змін до постанови КМУ від 25.02.2003 року №261», 07.06.2011 року проведено державну реєстрацію змін статуту ВАТ «Ощадбанк», відповідно до яких змінено назву ВАТ «Державний ощадний банк України» на ПАТ «Державний ощадний банк України».

Внаслідок неналежного виконання позивачем обовязку з повернення кредиту виникла заборгованість, в результаті чого рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2014 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно суму заборгованості в розмірі 6139,65 доларів США, що еквівалентно 49 074, 22 грн.

З тексту зазначеного рішення вбачається, що станом на 29.11.2013 року, сума заборгованості за кредитним договором становить 6139 (шість тисяч сто тридцять дев'ять) доларів 65 центів США, що еквівалентно 49074 (сорок дев'ять тисяч сімдесят чотири) гривні 22 копійки, з яких строковий основний борг по кредиту - 427,77 доларів США, що еквівалентно 3419 (три тисячі чотириста дев'ятнадцять) гривень 17 копійок; прострочений основний борг по кредиту - 4398,77 доларів США, що еквівалентно 35159 (тридцять п'ять тисяч сто п'ятдесят дев'ять) гривень 36 копійок; прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.05.2011 року по 29.11.2013 року - 561,67 доларів США, що еквівалентно 4489 (чотири тисячі чотириста вісімдесят дев'ять) гривень 42 копійки; пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.05.2011 року по 29.11.2013 року - 651,49 доларів США, що еквівалентно 5207 (п'ять тисяч двісті сім) гривень 37 копійок; пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.05.2011 року по 29.11.2013 року - 99,95 доларів США, що еквівалентно 798 (сімсот дев'яносто вісім) гривень 90 копійок.

10.07.2015 року за виконавчим листом №520/17293/13-ц, виданим Київським районним судом м. Одеси 21.07.2014 року, було відкрито виконавче провадження. Позивач виконав вимоги виконавчого документу, що підтверджується копією квитанції від 14.09.2015 року, згідно якої позивачем перераховано 54 621,45 грн. в рахунок виконання рішення суду з урахуванням виконавчого збору в розмірі 4 907,42 грн. Постановою від 24.09.2015 року виконавче провадження закінчено.

28.09.2015 року позивач звернувся до ПАТ «Державний ощадний банк України» із заявою про видачу довідки про відсутність заборгованості, однак, з відповіді від 16.10.2015 року вбачається, що заборгованість позивача станом на 12.10.2015 року складає 7 097,34 доларів США.

З розрахунку заборгованості, зазначеному в заяві про зменшення розміру позовних вимог по зустрічній позовній заяві, вбачається, що станом на 19.10.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 1 630,25 доларів США, що еквівалентно 41 837,19 грн. та 20 440,11 грн., з яких 1 244,56 доларів США прострочені проценти за користування кредитом, 15 610,58 грн. пеня за прострочений основний борг за кредитом, 4 829,53 грн. пеня за прострочені проценти за користування кредитом, 385,69 доларів США 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Крім того, згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, при цьому відповідно до ст. 543 ЦК України кредитору належить право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Досліджуючи доводи позивача ОСОБА_2, суд правильно послався на п. 17 Постанови ПВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказавши що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Відповідно до позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 06.07.2016 року по справі №6-118 цс16 встановлено, що факт винесення рішення суду про стягнення заборгованості не є тотожним факту належного виконання рішення суду, що є підставою для нарахування процентів, пені та 3 % річних після винесення рішення.

Посилання позивача на повне погашення заборгованості та наявність підстав для визнання кредитного договору, договору поруки та застави припиненими не знайшли свого підтвердження. За викладеного, суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з п. 14 постанови Пленум Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на необґрунтоване невизнання судом повного виконання зобовязання відповідача перед позивачем, необґрунтоване задоволення вимог позивача за зустрічним позовом про стягнення заборгованості в солідарному порядку з відповідачів у звязку з припиненням поруки, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

ОСОБА_4