Справа № 755/8473/17
"09" листопада 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Чех Н.А.
з участю секретаря - Кузьменко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та пені за прострочення їх сплати,
Позивач звернулась до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що з 22.09.1990 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем, який в подальшому був розірваний. Від шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.05.2011 року на її користь з відповідача були стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 500,00 грн. Однак, відповідач належним чином не виконує зобов'язання щодо сплати аліментів. Згідно з розрахунками заборгованості, складених державним виконавцем борг по сплаті аліментів на утримання дитини становить 27 205,80 грн. У зв'язку з чим просила стягнути заборгованість по аліментам на утримання дитини в розмірі 27 205,80 грн., та пеню в сумі 298 934,00 грн. В процесі розгляду справи уточнила позовні вимоги, та просила стягнути з відповідача заборгованість по аліментам на утримання дитини в розмірі 27 205,80 грн., та пеню в сумі 150 000,00 грн.
В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити уточнені позовні вимоги в повному обсязі. В разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала щодо постановлення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався згідно норм чинного законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, що дає підстави для прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.
Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.09.1990 року, який в подальшому був розірваний, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 08.08.2009 року.
Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.05.2011 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина, який продовжував навчання в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 17.03.2011 року по 31.05.2014 року, та стягнуто витрати по оплаті навчання за 1-2 семестр 2010-2011 навчального року в розмірі 7 950,00 грн. 13.07.2011 року видано виконавчі листи № 2-1956/11.

Встановлено, що 09.08.2011 року ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, ВП № 28030377.

З Довідки-розрахунку від 12.04.2017 року, складеної державними виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, слідує, що за період з 17.03.2011 року по 31.05.2014 року, станом на 31.05.2014 року борг по сплаті аліментів становить 19 255,80 грн. Як і не було сплачено витрати по оплаті навчання за 1-2 семестри 2010-2011 навчального року у сумі 7 950,00 грн. Загальна сума боргу відповідача складає 27 205,80 грн.

Таким чином, в суді було встановлено, що рішення суду боржником не виконано.

Відповідно до ст.ст. 198-200 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей до досягнення 23 років, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Розмір аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених в ст. 182 СК України.

Законодавець передбачив обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до закінчення такого навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років під умовою можливості надання такої допомоги, тобто законодавець обов'язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, поставив у залежність від матеріального стану батьків.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

У разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника, такий платник зобов'язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми.. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов'язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі не встановлення такого строку - після спливу семи днів після пред'явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив.

У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі № 6-81цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Така-ж правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-94цс-15 від 1 липня 2015 року.

З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Позивач просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з 31.05.2014 року по 31.05.2017 року, і за її розрахунками розмір пені становить 27 205,80 грн. Крім того, просить стягнути 150 000,00 грн. на підставі ч. 4 ст. 196 СК України.

Оскільки, 7 950,00 грн. не являються аліментами, і не є додатковими витратами, в частині стягнення 150 000,00 грн. слід відмовити.

В частині стягнення пені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Розрахунок пені має здійснюватися наступним чином: розмір аліментів становить 500,00 грн. на місяць, 1 % складає 5,00 грн. Таким чином - за

31.05.2014 року сума пені становить 5,00 грн. (1 день х 5,00 грн.), за червень 2014 року - 150,00 грн. (30 днів х 5,00 грн.), за липень 2014 року - 155,00 грн. (31 день х 5,00 грн.), за серпень 2014 року - 155,00 грн. (31 день х 5,00 грн.), за вересень 2014 року - 150,00 грн. (30 днів х 5,00 грн.), за жовтень 2014 року - 155,00 грн. (31 день х 5,00 грн.), за листопад 2014 року - 150,00 грн. (30 днів х 5,00 грн.), за грудень 2014 року - 155,00 грн. (31 день х 5,00 грн.), за січень 2015 року - 155,00 грн. (31 день х 5,00 грн.), за лютий 2015 року - 140,00 грн. (28 днів х 5,00 грн.), за березень 2015 року - 155,00 грн. (31 день х 5,00 грн.), за квітень 2015 року - 150,00 грн. (30 днів х 5,00 грн.), 31.05.2015 року сума пені становить 5,00 грн. (1 день х 5,00 грн.), за червень 2015 року - 150,00 грн. (30 днів х 5,00 грн.), за липень 2015 року - 155,00 грн. (31 день х 5,00 грн.), за серпень 2015 року - 155,00 грн. (31 день х 5,00 грн.), за вересень 2015 року - 150,00 грн. (30 днів х 5,00 грн.), за жовтень 2015 року - 155,00 грн. (31 день х 5,00 грн.), за листопад 2015 року - 150,00 грн. (30 днів х 5,00 грн.), за грудень 2015 року - 155,00 грн. (31 день х 5,00 грн.), за січень 2016 року - 155,00 грн. (31 день х 5,00 грн.), за лютий 2016 року - 145,00 грн. (29 днів х 5,00 грн.), за березень 2016 року - 155,00 грн. (31 день х 5,00 грн.), за квітень 2016 року - 150,00 грн. (30 днів х 5,00 грн.), за травень 2016 року - 155,00 грн. (31 день х 5,00 грн.), за червень 2016 року - 150,00 грн. (30 днів х 5,00 грн.), за липень 2016 року - 155,00 грн. (31 день х 5,00 грн.), за серпень 2016 року - 155,00 грн. (31 день х 5,00 грн.), за вересень 2016 року - 150,00 грн. (30 днів х 5,00 грн.), за жовтень 2016 року - 155,00 грн. (31 день х 5,00 грн.), за листопад 2016 року - 150,00 грн. (30 днів х 5,00 грн.), за грудень 2016 року - 155,00 грн. (31 день х 5,00 грн.), за січень 2017 року - 155,00 грн. (31 день х 5,00 грн.), за лютий 2017 року - 140,00 грн. (28 днів х 5,00 грн.), за березень 2017 року - 155,00 грн. (31 день х 5,00 грн.), за квітень 2017 року - 150,00 грн. (30 днів х 5,00 грн.), за травень 2017 року - 155,00 грн. (31 день х 5,00 грн.). Загальна сума неустойки (пені) за період з 31.05.2014 року по 31.05.2017 року становить 7 160,00 грн., і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

В частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів в сумі 19 255,80 грн. та витрат по оплаті навчання за 1-2 семестр 2010-2011 навчального року в розмірі 7 950,00 грн., загальна сума 27 205,80 грн., суд дійшов висновку, що в цій частині має бути відмовлено, що аліменти та витрати по сплаті коштів за навчання вже стягнуті рішенням суду, та повторному стягненню не підлягають. Визначені суми підлягають стягненню з відповідача у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Дані щодо наявності спору в частині розміру заборгованості по сплаті аліментів відсутні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. В даному випадку з відповідача на користь позивача, враховуючи часткове задоволення позову, має бути стягнуто судового збору - 640,00 грн. (мінімальний розмір).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 180, 196 СК України, ст.ст. 60, 88, 212-215, 218, 223, 224-228, 233, 294 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та пені за прострочення їх сплати - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 31.05.2014 року по 31.05.2017 рік в розмірі 7 160,00 (сім тисяч сто шістдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір 640,00 грн.

В інших частинах позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення не було подано.

Суддя: