АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4241/17 Справа № 172/1114/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Баранніка О.П., Свистунової О.В.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до структурного підрозділу «Дніпропетровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 02 грудня 1999 року по 22 вересня 2016 року він працював у відповідача у Структурному підрозділі "Дніпропетровський загін воєнізованої охорони" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на посаді стрільця стрілецької команди станції Чаплине. Підприємство-відповідач за час роботи позивача декілька разів реорганізовувалось, а востаннє 01 грудня 2015року. 22 вересня 2016 року під натиском посадових осіб відповідача ОСОБА_2 написав заяву про звільнення за угодою сторін з цього ж дня, тобто з 22 вересня 2016 року. Позивач вважає свої звільнення з роботи незаконним, з причин створення на робочому місці умов та обставин для "виживання" його з трудового колективу. З боку позивача не було волевиявлення, направленого на закінчення трудових відносин, бажання розірвати трудовий договір і добровільної згоди на дострокове його розірвання. Він вважає необґрунтованим та безпідставним висновки відповідача про його, позивача, винуватість у зникненні вантажу. Крім того, зниклий вантаж не передавався йому під охорону, що підтверджується маршрутом №58055 варти відомчої воєнізованої охорони від 02.09.2016 року. Сама по собі нестача товарних цінностей або їх надлишок, а також підозра, якщо не має конкретних фактів, не можуть бути підставою для дисциплінарного стягнення. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив поновити його на посаді стрільця стрілецької команди станції Чаплине Структурного підрозділу "Дніпропетровський загін воєнізованої охорони" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 22 вересня 2016 року по 10.04.2017 року в розмірі 29056,71 грн., допустити негайне виконання рішення суду у справі та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1102,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування та порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та необхідності скасування оскаржуваного рішення і додаткового рішення з ухваленням нового, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_2 з 02 грудня 1999 року по 22 вересня 2016 року перебував в трудових відносинах з ПАТ "Українська залізниця", працював у відокремленому структурному підрозділі "Дніпропетровський загін воєнізованої охорони" Регіональної філії "Придніпровська залізниця", що підтверджується записами в трудовій книжці позивача (а.с. 4-5).

22 вересня 2016 року ОСОБА_2 наказом №362/ОС від 22.09.2016 року звільнено за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України; у якості підстави зазначено відповідну заяву ОСОБА_2М (а.с.20-21).

Відповідно до ст. 29 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обовязки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, а також юридичні особи.

Згідно ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

За змістом ч.1 ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Частиною другою вказаної вище статті встановлено, що представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що статус юридичної особи має ПАТ "Українська залізниця", яке має регіональну філію «Придніпровська залізниця». Структурний підрозділ «Дніпропетровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» є структурним підрозділом, статусу юридичної особи не має, що стверджується представленими письмовими доказами та визнано сторонами у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Якщо ж справа, у якій судом першої інстанції не вирішено питання про залучення належного відповідача, без участі якого її вирішення є неможливим, перебуває на розгляді у суді апеляційної інстанції, апеляційний суд відмовляє у позові з цих підстав. При цьому обґрунтованість позовних вимог не перевіряється.

Виходячи з викладеного, враховуючи, що структурний підрозділ «Дніпропетровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» не є юридичною особою та не має цивільної процесуальної правосубєктності; враховуючи підстави позову та зміст позовних вимог; приймаючи до уваги, що суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості залучати до участі у справі належного відповідача, або співвідповідача, колегія дійшла висновку, що належним відповідачем у даному спорі є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», а не структурний підрозділ філії товариства, тому в задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено саме з наведених підстав.

Оскільки до участі у справі належний відповідач залучений не був, висновки місцевого суду про недоведеність та безпідставність позовних вимог є передчасними.

Колегія наголошує, що позивач не позбавлений можливості звернення з відповідним позовом до належного відповідача.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду та додаткове рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року та додаткове рішення цього ж суду від 18 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до структурного підрозділу «Дніпропетровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді