Ухвала

іменем україни

22 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_7, третя особа - орган опіки та піклування Краматорської міської ради, про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на частину майна, що є об'єктом спільної сумісної власності, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила встановити факт спільного проживання однією сім'єю з спадкодавцем ОСОБА_8 у період з 07 квітня 2012 року по 12 квітня 2015 року; визнати спільною сумісною власністю житловий будинок і земельну ділянку по АДРЕСА_1 та визнати право власності на Ѕ частини цього майна.

Рішенням Краматорського міського суду від 03 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Встановлено факт проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_8 однією сім'єю з 01 травня 2012 року по 12 квітня 2015 року.

Визнано житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_4 і ОСОБА_8

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частини житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане рішення апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Колегія суддів вважає, що на підставі наявних в матеріалах справи доказів, апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки ОСОБА_4 і ОСОБА_8 без шлюбу з 01 травня 2012 року по 12 квітня 2015 року. Крім того, вказані обставини не заперечуються відповідачами. Також суд обґрунтовано задовольнив вимоги ОСОБА_4 про визнання права власності на частину майна, що є об'єктом спільної сумісної власності.

Твердження скаржника, що спірний житловий будинок і земельна ділянка були набуті спадкодавцем за особисті кошти, отримані від продажу належного йому вбудованого нежитлового приміщення по АДРЕСА_2, не знайшли свого підтвердження.

Так, із матеріалів справи вбачається, що вищевказане вбудоване нежитлове приміщення було відчужено ОСОБА_8 на підставі договору дарування від 13 квітня 2013 року. Вказане свідчить, що майно було передано безоплатно. Договір дарування від 13 квітня 2013 року ні ким неоспорений і судом недійсним не визнавався.

З урахуванням вказаного колегія суддів вважає, що апеляційний суд, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана І.М. Завгородня О.В. Попович