РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі судді Скиба М.М., за участю секретаря судового засідання Панаслюк Є.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Торецька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта імені ОСОБА_2 Московської» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне.

В період з 03.09.2007 року по 31.07.2014 року він працював на шахті ім. Святої Матрони Московської, на посаді механіка підземної ділянки, був звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України.

Відповідач несвоєчасно провів з ним розрахунок по заробітній платі і вихідним виплатам, станом на день звернення до суду за відповідачем рахується заборгованість по заробітній платі.

Він звертався до відповідача з проханням виплатити йому заборгованість по заробітній платі, але йому було відмолено у цьому посилаючись на проведення АТО на території Донецької області.

У звязку з невиплатою заборгованості по заробітній платі, відповідач порушив вимоги ст. 116 КзпП України і у звязку з чим згідно з положеннями ст. 117 КзпП України, відповідач зобовязаний виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку 51608,73 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 220919,41 грн., компенсацію за затримку виплати заробітної плати в сумі 44899,60 грн., в відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Позивач надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. про день та час розгляду справи був повідомлений належно, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позивачем пропущений строк позовної давності, хоча перед позивачем існує заборгованість по заробітній платі в сумі 40961,67 грн.. Щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку зазначив, що вини підприємства у затримці належних позивачу при звільненні сум немає, оскільки сертифікатом (висновком) Торгово-Промислової палати України від 13 жовтня 2014 року за № 3756/05-4 Торгово-промислова палата України засвідчує настання обставин непереборної сили з 14 квітня 2014 року Товариству з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені ОСОБА_2 Московської» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо. Щодо компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, представник відповідача зазначив, що позивачем був проведений неправильний розрахунок цих сум. Щодо відшкодування моральної шкоди, представник відповідача зазначив, що позивачем не доведений факт спричинення йому моральної шкоди. З огляду на вказані позиції, представник відповідача просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються КзпП України.

Судом встановлено, що дійсно позивач у період з 03.09.2007 року по 31.07.2014 року знаходився у трудових відносинах з Товариством з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені ОСОБА_2 Московської», був звільнений з підприємства 31.07.2014 року на підставі ст. 38 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки (а.с. 8-9).

Згідно довідки ТДВ «Орендне підприємство «Шахта імені ОСОБА_2 Московської» від 19.07.2017 року, заборгованість в загальній сумі, яка підлягала виплаті ОСОБА_1, станом на 20.07.2017 року складає 40961,67 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 40961,67 грн.

Що стосується стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно з пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавство про оплату праці» № 13 від 24.12.99 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

ОСОБА_3 (висновку) Торгово-Промислової палати України від 13 жовтня 2014 року за № 3756/05-4 вбачається, що Указом Президента України від 14.04.2014 року № 4-5/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Прийняття вищевказаного Указу Президента зумовило проведення антитерористичної операції (АТО) на сході України. Торгово-промислова палата України засвідчує настання обставин непереборної сили з 14 квітня 2014 року Товариству з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені ОСОБА_2 Московської» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо (а.с. 81).

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що вини відповідача в даному випадку немає і тому позовні вимоги у вказаній частині задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог про стягнення на користь позивача компенсації втрати частини доходів у звязку з порушення строків її виплати, суд вважає ці позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ст. 34 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України від 19.10.2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші (статті 1, 2).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» Підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Стаття 5 цього Закону передбачає, що своєчасно не отриманий з вини громадянина доход компенсації не підлягає.

Тобто єдиною підставою для не нарахування компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати є вина громадянина, в даному випадку позивача. Вина позивача в своєчасному не отриманні ним заборгованості по заробітній платі представником відповідача в суді не доведена.

Відповідно до частини 1 ст. 1 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За змістом частини 2 ст. 2 цього Закону у структурі заробітної плати передбачена додаткова заробітна плата, яка є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Згідно з пунктом 2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року за № 114/8713, суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткових) відпусток входять до фонду додаткової заробітної плати.

Згідно ст. 3 Закону України від 19.10.2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (далі Порядок).

Відповідно до п. 4 зазначеного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Якщо індекс споживчих цін наростаючим підсумком не перевищує 100%, компенсація не нараховується.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 19.12.2011 року у справі № 6-58цс11, відповідно до Закону України від 19.10.2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України постановою від 21.02.2001 року № 159 затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, згідно з яким у разі затримки виплати компенсації підлягають щомісячні суми доходу, нараховані за період, починаючи з 1 січня 2001 р., до ліквідації заборгованості.

Згідно довідки ТДВ «Орендне підприємство «Шахта імені ОСОБА_2 Московської» від 19.07.2017 року, заборгованість в загальній сумі, яка підлягала виплаті ОСОБА_1, станом на 20.07.2017 року складає 40961,67 грн., яка складається із заробітної плати за червень 2014 року 2177,36 грн., із заробітної плати за липень 2014 року 38784,31 грн. ОСОБА_1 був звільнений з підприємства 31.07.2014 року на підставі ст. 38 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки (а.с. 8-9).

Так індекс споживчих цін за період з серпня 2014 року по грудень 2016 року складає: серпень 2014 року (100,8/100)=1,008, вересень 2014 року (102,9/100)= 1,029, жовтень 2014 року (102,4/100)=1,024, листопад 2014 року (101,9/100)=1,019, грудень 2014 року (103,0/100)=1,030, січень 2015 року (103,1/100)=1,031, лютий 2015 року (105,3/100)=1,053, березень 2015 року (110,8/100)=1,108, квітень 2015 року (114,0/100)=1,140, травень 2015 року (102,2/100)=1,022, червень 2015 року (100,4/100)=1,004, липень 2015 року (99,0/100)=0,99, серпень 2015 року (99,2/100)=0,992, за вересень 2015 року (102,3/100)=1,023, жовтень 2015 року (98,7/100)=0,987, листопад 2015 року (102,0/100)=1,020, грудень 2015 року (100,7/100)=1,007, січень 2016 року (100,9/100)=1,009, лютий 2016 року (99,6/100)=0,996, березень 2016 року (101,0/100)= 1,010, квітень 2016 року (103,5/100)=1,035, травень 2016 року (100,1/100) =1,001, червень 2016 року (99,8/100) = 0,998, липень 2016 року (99,9/100) = 0,999, серпень 2016 року (99,7/100) =0,997, вересень 2016 року (101,8/100)=1,018, , жовтень 2016 року (102,8/100)=1,028, листопад 2016 року (101,8/100)= 1,018, грудень 2016 року (100,9/100)=1,009, січень 2017 року (101,1/100)=1,011, лютий 2017 року (101,0/100)=1,01, березень 2017 року (101,8/100)=1,018, квітень 2017 року (100,9/100)=1,009, травень 2017 року (101,3/100)=1,013, червень 2017 року (101,6/100)=1,016, липень 2017 року (100,2/100)=1,002, вересень 2017 року (102,0/100)=1,02, жовтень 2017 року (101,2/100)=1,012.

Враховуючи, що індекс споживчих цін за липень, серпень та жовтень 2015 року, лютий 2016 року, серпень 2017 року не перевищував 100%, то індекс споживчих цін за період невиплати грошового доходу визначається шляхом множення місячних індексів за період з серпня 2014 року по червень 2015 року, а також вересень 2015 року, листопад-грудень 2015 року, січень 2016 року, березень-травень 2016 року, вересень-грудень 2016 року, січень-липень 2017 року, вересень-жовтень 2017 року (1,008*1,029*1,024*1,019*1,030*1,108*1,140*1,022*1,023*1,020*1,007*1,009*1,010*1,035, 1,001*1,018*1,028*1,018*1,009*1,011*1,01*1,018*1,009*1,013*1,016*1,002*1,02*1,012)=2,09In, далі застосовується розрахунок за формулою : ЗПчист х (Іn х 100 - 100) : 100 , де ЗПчист. - сума заробітної плати після вирахування з неї всіх обовязкових утримань, не виплачена у строк не з вини працівника, In індекс інфляції помножений на 100, віднятий від 100 та поділений на 100.

Тобто порядок розрахунку компенсації заробітної плати повинен виглядати наступним чином: 40961,67х(2,09х100-100)/100=44 648,22 грн. У зв'язку з цим, на користь позивача також підлягає стягненню компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати у розмірі 44648,22 грн.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України суд прийняв до уваги доводи позивача про завдання йому моральної шкоди внаслідок порушення його законних прав. Суд врахував глибину та тривалість моральних страждань, втрату нормальних життєвих зв'язків, що вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, з врахуванням ступеня та глибини моральних страждань позивача, те, що заборгованість по заробітній платі на даний час позивачу не виплачена, керуючись принципом розумності та справедливості, суд знаходить можливим стягнути на користь позивача 3000 грн. як відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 212, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта імені ОСОБА_2 Московської» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 40 961 (сорок тисяч девятсот шістдесят одна) грн. 67 коп., компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати в розмірі 44684 (сорок чотири тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 22 коп., відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 (три тисячі) грн., судовий збір на користь держави в розмірі 1193 (одна тисяча сто девяносто три) грн. 97 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :