Справа № 500/6912/14-ц
Провадження № 2/500/758/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2017 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Павлюк Л.П.

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6

до

релігійної громади Спасо-Вознесенська церква Одеської єпархії Української православної церкви м. Ізмаїл Одеської області,

ОСОБА_7

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

Ізмаїльської міської ради

про

встановлення порядку користування земельною ділянкою та розподіл земельної ділянки

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 та представник пояснили, що свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, яке за № 742 від 19 липня 2012 року видане на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за № 773 від 07 липня 2012 року підтверджене право власності позивачів на квартиру АДРЕСА_1. Інші частки у вигляді квартир №1 та №2 належать на праві власності релігійній громаді Спасо-Вознесенська церква Одеської єпархії Української православної церкви м. Ізмаїл Одеської області. Також пояснили, що вони користуються спільною земельною ділянкою на протязі двадцяти років, що призвело до встановлення порядку користування, у зв'язку із чим просять встановити порядок користування земельною ділянкою за тим порядком, що склався, провести розподіл земельної ділянки та закріпити в конкретне користування за позивачами земельну ділянку площею 0,0435 гектари за адресою № 148 по вул. Пушкіна м. Ізмаїла Одеської області.

Позивач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилась, оповіщена у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник релігійної громади Спасо-Вознесенська церква Одеської єпархії Української православної церкви м. Ізмаїл Одеської області та ОСОБА_7 проти позовних вимог заперечують, пояснили, що земельна ділянка виділена для кладовища, у зв'язку із чим не може бути надана у загальне користування. Разом із тим будинок є багатоквартирним, земля виділена для цільового призначення, у зв'язку із чим не може бути проведений розподіл з виділом у конкретне користування.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ізмаїльської міської ради проти позовних вимог заперечує, пояснила, що земельна ділянка не сформована, відсутні межі для обслуговування житлового будинку.

Вислухавши пояснення сторін, думку захисту, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

У відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 60, 131 ЦПК України.

Долученою до матеріалів справи документацією визначено, що свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, яке за № 742 від 19 липня 2012 року видане на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за № 773 від 07 липня 2012 року підтверджене право власності позивачів на квартиру АДРЕСА_1. Інші частки у вигляді квартир №1 та №2 належать на праві власності релігійній громаді Спасо-Вознесенська церква Одеської єпархії Української православної церкви м. Ізмаїл Одеської області на підставі свідоцтва про право приватної власності за № 170 від 21 лютого 1994 року, яке видано на підставі рішення Ізмаїльської міської ради за № 1332 від 18 листопада 1994 року та свідоцтва № 1108 від 07 грудня 2004 року, яке видано на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за № 750 від 16 жовтня 1995 року.

Документацією генерального плану визначено, що житловий будинок знаходиться на території земельної ділянки, де розташоване кладовище, церква і має окремий вихід на вул. Тельмана.

Вимоги ст. 120 ЗК України, на застосуванні якої наполягає позивач, визначають перехід права власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Таким чином визначальним є площа земельної ділянки, яка надана для будівництва вказаного житлового будинку та у даному випадку за предметом спору відокремлена від загальної території.

Разом із тим випискою із протоколу № 5/2014 від 21 травня 2014 року засідання комісії із земельних спорів, проти чого не заперечують сторони визначена фактична відсутність розподілу земельної ділянки та відсутність парканів, які розмежовують територію житлового будинку від церкви та кладовища.

Рішенням виконавчого комітету Одеської обласної ради за № 167 від 17 квітня 1987 року з окремим додатком комунальної установи «Ізмаїльський архів» за листом № 25/4 від 19 травня 2014 року церква та кладовище за адресою вул. Пушкіна 148 є пам'яткою містобудування та архітектури.

Відповідно до вимог ст. 53 ЗК України земельна ділянка є землею історико-культурного призначення, навколо якої у відповідності до вимог ст. 54 ч.2 ЗК України встановлюються зони охорони пам'яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель.

До наступного часу реального розмежування території не існує, що у свою чергу унеможливлює встановлення земельної ділянки, яка може бути надана для обслуговування житлового будинку.

Надання земельної ділянки для обслуговування житлового будинку відповідно до вимог чинного законодавства не належить до компетенції суду.

З урахуванням вказаного позовні вимоги щодо встановлення порядку користування земельними ділянками у відповідності до порядку, який склався, неможливо. Вказана обставина автоматично зумовлює неможливість розподілу земельної ділянки з виділом площі 0,0435 гектари.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Керуючись ст. 209-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до релігійної громади Спасо-Вознесенська церква Одеської єпархії Української православної церкви м. Ізмаїл Одеської області, ОСОБА_7, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ізмаїльської міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою та розподіл земельної ділянки відмовити.

Скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_8