Справа № 544/174/17
Пров. № 2/544/181/2017
У Х В А Л А

01 березня 2017 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Сайко О.О.,

за участю секретаря Костенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 (фізичних осіб),

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2017 року провадження у справі за даним позовом відкрито.

28 лютого 2017 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок № 25 по вул. Котляревського у м.Пирятині, власником якого є відповідач ОСОБА_2

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову позивач вказав, що відповідач заборгував йому кошти в сумі 25 123,05 грн та у нього є підстави побоюватися, що позивач може не повернути йому борг. Єдине майно, що є у власності відповідача і яке він у будь-який момент може відчужити, є указаний вище будинок, що зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти заяви про забезпечення позову, вказуючи на те, що борг позивачу ним повністю повернутий.

Згідно ст. 151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

За змістом ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.4 Постанови пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Позивач не обґрунтував і не надав суду доказів спроб відчуження відповідачем належного йому на праві власності майна.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Дослідивши обставини справи, доводи викладені у заяві позивача, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в обраний заявником спосіб.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її отримання.

Суддя -