АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/3824/17 Головуючий І інстанції: Іващенко С.О.
Справа № 645/3897/14-ц Доповідач: Хорошевський О.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Бровченка І.О.,

ОСОБА_1

за участю секретаря - Брулевича В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») звернулось з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2, після уточнення якого просило стягнути у солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 0 від 13.06.2008 року в розмірі 94901,17 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.04.2014 року становить 1 080 415,40 гривень, у зв'язку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору.

В обґрунтування зазначало, що 13.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 13.06.2008 року. Відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VІ від 17.09.2008р. внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», що не є реорганізацією, або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк».

Відповідно до умов кредитного договору позивач надав ОСОБА_3 грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 90 000,00 доларі США, а ОСОБА_3 зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 11 червня 2038 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,00% річних.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №211272 від 13.06.2008 року.

Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_2 зобовязалась відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_3 усіх зобовязань що виникають з кредитного договору.

Позивач виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі, та відповідно до п. 1.5 кредитного договору надав позичальнику ОСОБА_3 зазначену в договорі суму кредиту шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника № 4900.

ОСОБА_3 належним чином свої зобов'язання щодо повернення кредиту з вересня 2012 року не виконує, та не здійснює платежі для погашення кредиту, в наслідок чого утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом станом на 25.04.2014 року становить 94 901,17 доларів США, яка складається з: 77 445,47 доларів США кредитна заборгованість; 15 752,79 доларів США заборгованість по процентам; 434,10 доларів США пеня за прострочення сплати кредиту; 1 268,81 доларів США пеня за прострочення сплати процентів, які позивач і просив стягнути у солідарному порядку з відповідачів.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 13 червня 2008 року у розмірі 94 901,17 доларів США.

Вирішено питання про судові витрати

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зазначає, що останній платіж боржником було здійснено у 2012 році, протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання банк не звертався до поручителя з позовом про повернення заборгованості за кредитним договором, а отже, вважає, що порука на момент звернення банку до суду вже припинилась.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не було надано жодних доказів, підтверджуючих виконання ними обов'язків по кредитному договору, а тому заборгованість підлягає стягненню у повному обсязі.

Судова колегія погоджується з такими висновками.

З матеріалів справи вбачається, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 13.06.2008 року (т. 1 а.с. 4-10).

Відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VІ від 17.09.2008р. внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», що не є реорганізацією, або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк».

Відповідно до умов кредитного договору позивач надав ОСОБА_3 грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 90 000,00 доларів США, а ОСОБА_3 зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 11 червня 2038 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,00% річних.

Позивач належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника № 4900.

Відповідно до розрахунку заборгованості, ОСОБА_3 належним чином свої зобов'язання щодо повернення кредиту з вересня 2012 року не виконував, та не здійснював платежі для погашення кредиту, в наслідок чого утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом станом на 25.04.2014 року становить 94 901,17 доларів США, яка складається з наступного:

-77 445,47 доларів США кредитна заборгованість.

-15 752,79 доларів США заборгованість по процентам.

-434,10 доларів США пеня за прострочення сплати кредиту;

-1 268,81 доларів США пеня за прострочення сплати процентів.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 1050 та частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та сплати процентів.

В якості фінансового забезпечення зазначеного кредитного договору між ПАТ «УкрСиббан» на ОСОБА_2 укладено договір поруки № 211272 від 13.06.2008 року (т. 1 а.с. 19-20).

Відповідно до пунктів 1.3 зазначеного договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені, та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Згідно ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

За змістом п.1.3 договорів поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й позичальник, у тому числі за повернення основної суми боргу, процентів, комісій за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, зазначених у кредитному договорі.

Відповідно до п.1.4 договорів поруки відповідальність поручителя й боржника є солідарною.

Пунктом 2.2 договорів поруки встановлено право кредитора в разі невиконання боржником своїх зобовязань за основним договором предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обовязковими до виконання.

Судом було вірно встановлено, що відповідачами не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України.

Позивач виконав свої обов'язки належним чином, видав ОСОБА_3 кошти в повному обсязі, що підтверджується відповідними документами.

Доводи, викладені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, були предметом розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 308 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхили апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - І.О. Бровченко

ОСОБА_1