У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і ОСОБА_1,

при секретарі: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 22 грудня 2016 року за матеріалами позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Молочарня» і ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Ужгородська міська рада, про розірвання мирової угоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 22 грудня 2016 р. у відкритті провадження за позовною заявою ТОВ «Молочарня» і ОСОБА_2 було відмовлено.

ОСОБА_2 просить скасувати цю ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції із відкриттям провадження. Доводить про незаконність ухвали, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права. Указує, що суд помилково послався на ч.1 ст. 122 ЦПК України та дійшов неправильного висновку, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження. Зазначає, що мирова угода є правочином, а тому позивач має право звернутися за захистом своїх порушених прав до суду.

Відмовляючи у відкритті провадження, суддя суду першої станції виходив із того, що обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права не узгоджується із вимогами ст. 16 ЦК України та не ґрунтується на вимогах закону.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала судді залишенню без змін, із таких мотивів.

Як видно з матеріалів справи, ТОВ «Молочарня» і ОСОБА_2 звернулися у суд із позовом про розірвання мирової угоди від 08.07.2016 р., укладеної між позивачами та відповідачем і Ужгородською міською радою у цивільній справі № 308/4233/16-ц, у звязку з істотним порушенням її умов (а.с.4-8).

Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі та за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Статтею 208 ЦПК України передбачено, що судові рішення викладаються у формі ухвали, рішення, постанови.

Виходячи зі змісту зазначених норм та правової природи поняття "мирова угода", порядку її визнання судом з постановленням відповідної ухвали, між сторонами виникають визначені ними у мировій угоді зобов'язання, а тому діючим ЦПК України в основу мирової угоди покладено принцип добровільності як на її укладення так і виконання. У випадку ж ухилення однією із сторін мирової угоди від добровільного виконання її умов, іншою стороною може бути заявлено позов про спонукання до виконання умов мирової угоди і у разі ухвалення судового рішення про задоволення таких позовних вимог, лише після цього можуть вирішуватися всі процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, які передбачені Розділом VI ЦПК України, в тому числі і питання звернення до виконання (ст. 368 ЦПК України).

Укладення мирової угоди є актом волевиявлення сторін для мирного врегулювання спору, а щоб така мала юридичне значення і породжувала для сторін певні права та обовязки вона визнається судом шляхом постановлення ухвали та закриття провадження у справі.

У разі ухилення однієї із сторін виконання умов мирової угоди, інша сторона має право звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Тобто, позивачі не позбавлені можливості захистити свої права іншим способом, визначеним законом.

Звертаючись до суду з позовом про розірвання мирової угоди від 08.07.2016 р. у звязку з істотним порушенням її умов, позивачі обрали не вірний спосіб захисту своїх прав, оскільки такий не передбачений цивільно-процесуальним законом.

Довід апеляційної скарги про те, що мирова угода є правочином, а тому позивачі мають право звертатися до суду за захистом свого права, базується на неправильному розумінні норм матеріального права, а для врегулювання цих спірних правовідносин існують інші способи захисту, передбачені законом.

Колегія суддів констатує, що судом першої інстанції було постановлено ухвалу з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не має.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ч.1 ст. 313, п.4 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

2. Ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 22 грудня 2016 року залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: