Номер провадження 2/225/2117/2017
Єдиний унікальний номер судової справи 225/4847/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Геря О.Г.,

за участю секретаря Савченко О.О.,

позивача ОСОБА_1,

свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому ставить питання про зняття останньої з реєстрації та стягнення судових витрат. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що йому на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.02.1999 року належить квартира № 1, що розташована у будинку № 123 по вулиці Соцмістечко смт. Північне міста Торецька Донецької області. За вказаною адресою також зареєстрована колишня дружина позивача ОСОБА_5, яка з 2006 року не проживає у квартирі, однак знятися з реєстрації в добровільному порядку вона не бажає. З того часу відповідач не мешкає за адресою своєї реєстрації, особистих речей її в квартирі не має, за житло не піклується, комунальні платежі не сплачує, поточні ремонти не проводить. З наведених підстав позивач ставить питання про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити позовні вимоги та не заперечує заочного розгляду справи.

Відповідач до судового засідання не зявився з невідомих суду підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення в пресі «Часопис-Донеччина» від 13.11.2017 року. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона є знайомою ОСОБА_1, часто буває в нього в гостях. Особисто з відповідачем ОСОБА_5 не знайома, однак бачила її у позивача в квартирі у 2015 році і після цього більше жодного разу не бачила її в квартирі. Особистих речей відповідача в квартирі не має.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона знайома з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 близько 14 років, однак з останньою не спілкується. З позивачем підтримує дружні стосунки, разом зі своїми дітьми приходить часто в гості до позивача. Будь-яких речей, які б могли належати відповідачу в квартирі ОСОБА_1 вона не бачила.

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що він знайомий з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 2006 року. З того часу ОСОБА_5 не проживає у квартирі №1, що знаходиться в будинку № 123 по вулиці Соцмістечко смт. Північне міста Торецька, її особистих речей там не має. Зі слів позивача йому відомо, що комунальні послуги відповідач не сплачує, ремонти в квартирі не проводить.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.02.1999 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира № 1, що розташована в будинку № 123 по вулиці Соцмістечко в смт. Північне м. Торецька Донецької області.

Разом з тим, згідно акту вуличного комітету, затвердженого виконавчим органом Північної селищної ради м. Торецька у вказаній квартирі залишилася зареєстрованою ОСОБА_5, яка з 2006 року там фактично не проживає.

З матеріалів справи вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було розірвано у 2008 розірвано, тобто родинних звязків з позивачем на теперішній час не має.

Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року , закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавлення володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16,386,391 ЦК України.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України).

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України , які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою.

Згідно з положеннямист.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення,ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Судом встановлено, що відповідач не мешкає в спірній квартирі, але зареєстрована, чим порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. Факт реєстрації в квартирі, завдає додаткових матеріальних витрат на оплату комунальних послуг, що завдає позивачу матеріальної шкоди.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що позов є підставним, ґрунтується на законі, а відтак підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 640,00 грн.

На підставі ст.ст. 319,321,391 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60,88, 212-215,224 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою № 1 в будинку № 123 по вулиці Соцмістечко в смт. Північне міста Торецька Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в сумі 640 (шістсот сорок ) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто Дзержинським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції або Дзержинським міським судом за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: