Справа №333/7303/16-ц
Провадження №2/333/3375/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Круглікової А.В.,

при секретарі Тарасенко О.О.,

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи 1 ОСОБА_3

розглянувши матеріали цивільної справи №333/7303/16-ц за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа 1: Відділ опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, третя особа 2: Відділ опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

21.12.2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа 1: Відділ опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, третя особа 2: Відділ опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, який було розірвано 17.01.2008 року, актовий запис № 16. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 дитина постійно проживає з позивачем. Відповідач покинув позивача з донькою після народження останньої і по теперішній час жодного разу не цікавився фізичним, духовним, моральним розвитком своєї дитини, не надавав та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. ОСОБА_4 не цікавиться станом здоров'я доньки, умовами її проживання, не здійснює підготовки дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Оскільки після народження доньки відповідач не зробив належних висновків щодо необхідності виконання батьківських обов'язків по вихованню та створенню належних умов для життя та розвитку дитини, позивач змушена звернутися до суду із вищевказаним позовом.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи 1 - Відділ опіки та піклування районної адміністрації по Комунарському району Запорізької міської ради в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних та надала суду висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав від 14.03.2017 року №05/01-41/0250, а також акти обстеження умов проживання від 13.02.2017 року та 20.02.2017 року.

Представник третьої особи 2 - Відділ опіки та піклування районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, та долучити до матеріалів справи акт обстеження умов проживання від 03.03.2017 року. Дослідивши матеріали, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ зобов'язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Частина 2 ст.59 Закону України "Про освіту" визначає, що на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Одним із способів захисту інтересів неповнолітньої дитини є позбавлення батьківських прав того з батьків, хто неналежно виконує свої батьківські обов'язки. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

З аналізу змісту наведеної вище норми п.2 ч.1 ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст.150 СК України.

Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

За змістом п. 15 постанови Пленума Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 цієї ж постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони у цій справі перебували у шлюбі, який було розірвано 17.01.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, серії НОМЕР_1, актовий запис № 16.

Згідно свідоцтва про народження на ім'я ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції в м. Запоріжжя від 10.07.2003 року серії НОМЕР_2, актовий запис № 489, батьками є сторони у справі.

З 23.08.2013 року позивач ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

Із змісту позовних вимог слідує, що ОСОБА_4 покинув ОСОБА_1 після народження доньки ОСОБА_5 З того часу відповідач у справі не цікавився фізичним, духовним, моральним розвитком своєї дитини, не надавав матеріальної допомоги на її утримання, не цікавиться станом здоров'я доньки, умовами її проживання, не здійснює підготовки дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами, не відвідує лікарню, де обстежується та проходить лікування ОСОБА_5, школу, яку відвідую донька.

Судом встановлено, що згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 01.12.2016 року №04-19/3/13661, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована з 24.07.2003 р. за адресою: АДРЕСА_1. За вказаною адресою також зареєстрована її мати - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до довідки КЗ «Центральна первинна медико - санітарна допомога №10» Департаменту охорони здоров'я Запорізької міської ради від 31.10.2016 року №01-8/1920, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з вересня 2014 року спостерігається у вказаному закладі. За час спостереження догляд за дівчинкою виконують мати та ОСОБА_6 (чоловік позивача). Вони піклуються про її стан здоров'я, при потребі звертаються за медичною допомогою, виконують призначення лікарів. Батько дитини разом з родиною не мешкає, щодо здоров'я дівчинки до медичного закладу не звертався.

За змістом довідки від 04.11.2016 р. № 111, що директором Запорізької суспільно- гуманітарної гімназії №27 Запорізької міської ради, ОСОБА_5 навчається у 8-А класі вказаного закладу, батько учениці ОСОБА_4 гімназію не відвідує, дитину зі школи не забирає, на батьківських зборах постійно відсутній, питанням освіти та виховання не цікавиться.

Обставини, які наведені вище підтверджуються показаннями свідків - ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, що були викликані в судове засідання за заявою позивача та допитані судом в якості свідків.

Крім того, за змістом висновку Відділу опіки та піклування районної адміністрації по Комунарському району Запорізької міської ради від 14.03.2017 року №05/01-41/0250, ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Тривалий час не приймає ніякої участі у вихованні та матеріальному утриманні доньки, не проявляє будь - якої батьківської заінтересованості, не цікавиться її здоров'ям, не турбується про її інтелектуальний, фізичний, духовний та психічний розвиток. Здоров'ям, утриманням та вихованням малолітньої займається її мати - ОСОБА_1. Матір'ю створені всі необхідні умови для розвитку, виховання та відпочинку доньки. Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України, спеціалістами відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей ЗМР щодо наявної позовної заяви була з'ясована думка дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зазначає, що останній раз бачила батька приблизно років десять тому, матеріальної допомоги не надає, зі святами не вітає, тому вважає за необхідне позбавити її батька батьківських прав по відношенню до неї. Актами обстеження умов проживання від 13.02.2017 року та від 20.02.2017 року, що долучені до матеріалів справи за клопотанням представника Відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, встановлено, що за раніше відомим місцем реєстрації відповідача по справі ОСОБА_4 (АДРЕСА_2), останній не мешкає, зі слів теперішніх мешканців (родина ОСОБА_10), останні є власниками вказаної квартири впродовж чотирьох років, з ОСОБА_4 не знайомі; за раніше відомою адресою проживання ОСОБА_4 (АДРЕСА_3) умов проживання також не з'ясовано через відсутність будь - кого вдома. У зв'язку з тим, що за останнім фактичним місцем проживання та місцем реєстрації ОСОБА_4 не проживає, де він може мешкати - не відомо, інформація, що могла б його охарактеризувати, відсутні, а також, враховуючи вищевикладеного рішення комісії з питань захисту прав дитини та в інтересах малолітньої дитини, районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Актом проживання умов житла, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, де проживають позивач ОСОБА_1 разом із чоловіком ОСОБА_6, доньками ОСОБА_5 та ОСОБА_7, наданого до суду представником Відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, встановлено, що для ОСОБА_5 є окреме спальне місце, необхідні меблі та побутові прилади, дитячі речі. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4підлягає задоволенню. Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 - 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В. Круглікова