Справа № 137/1409/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" листопада 2017 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 03.09.2000 р. вона уклала шлюб із відповідачем. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей:ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Спільне життя не склалось по причині того, що вони з відповідачем не зійшлись характерами, між ними виникали постійні непорозуміння, відповідач вчиняв сварки в присутності дітей. Зазначає, що близько трьох місяців вони проживають окремо. Спільні проблеми як подружжя із відповідачем вирішити не можуть. Вважає, що їхня сімя розпалася остаточно та збереження шлюбу не є можливим, адже це суперечить її інтересам.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить витрати зі сплати судового збору залишити за нею, термін на примирення не надавати, бажає створити іншу сім'ю з другим чоловіком (а.с. 22).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутність та позов визнає (а.с.30).

Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Дослідивши заяви сторін та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Сторони уклали шлюб 03.09.2000 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ №052700 від 03.09.2000 р., виданим Селтщенською сільською радою Літинського району Вінницької області, актовий запис № 10 (а.с. 6).

Копії свідоцтв про народження серії І-АМ №212964 від 07.04.2004 р. та серії І-АМ №142270 від 02.10.2001 року підтверджують, що сторони по справі мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 5).

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ст.ст.104,105, 110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного із подружжя.

Відповідно до положень ст.ст.111-112 СК України, суд, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, - постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, подальше збереження сім'ї позивачкою і відповідачем не можливе, оскільки сторони разом не проживають на протязі тривалого часу, між ними виникають постійно сварки. Вжиття заходів щодо примирення подружжя є безпідставним, виходячи із тих обставин що позивач просить термін на примирення не надавати, адже це порушує її права та наполягає на розірванні шлюбу. Отже, подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивача.

В силу вищенаведеного, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу і приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до клопотання позивача, слід залишити за нею (а.с. 22).

Керуючись ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", ст.ст. 10, 11, 60, 174, 197, 212-215, 224-227 ЦПК України, ч.1 ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок», ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституцією України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Козловська) ОСОБА_5 та ОСОБА_2, зареєстрований 03.09.2000 р. у Селищенській сільській раді Літинського району Вінницької області, актовий запис № 10.

Рішення може бути оскаржене сторонами до Апеляційного суду Вінницької області через Літинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.