ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
С У Д О В И Й Н А К А З
Справа № 522/3735/17
Провадження № 2н/522/244/17
«21» березня 2017 року місто Одеса
Відповідно до пункту 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26 липня 1999 р. №1357 (зі змінами та доповненнями) передбачено, що споживачі електричної енергії зобов'язані: дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об'єкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПКЕЕ, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше.
Пунктом 19 Правил передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку.
Відповідно до абзацу 10 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законом.
Відносини пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням електричної та теплової енергії регулюються тапкож Заокном України «Про електроенергетику», за нормами якого постачання електричної енергії - це надання електричної енергії за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору, а споживачі енергії - це суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з розрахунку, заборгованість ОСОБА_2 за спожиту електроенергію у період з 01.09.2016 року до 01.02.2017 року складає 2863,81 гривень.
При цьому, за вказаний період боржнику нараховано 3% річних у розмірі 13,17 гривень та інфляційні витрати у розмірі 43,65 гривень.
Керуючись п.п. 19, 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.99 р. №1357, Законом України «Про електроенергетику», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 525, 526, 615, 625 ЦК України, ст.ст. 96, 102,103 ЦПК України, -
Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачеві.
Судовий наказ набирає чинності у разі ненадходження заяви від боржника протягом трьох днів після закінчення строку на її подання та за наявності даних про отримання боржником копії наказу судовий наказ - з видачею судового наказу стягувачеві для пред'явлення до виконання.
Судовий наказ може бути пред'явлений до виконання протягом одного року з наступного дня після набрання судовим наказом законної сили.
СУДДЯ: С.О. ПОГРІБНИЙ
Згідно зі статтею 105 ЦПК України боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.
Відповідно до статті 106 ЦПК України у разі ненадходження від боржника заяви про скасування судового наказу протягом трьох днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили і суд видає його стягувачеві для пред'явлення до виконання.
Заява про скасування судового наказу розглядається судом протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття такої заяви до розгляду у відкритому судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду заяви про скасування судового наказу, не перешкоджає розгляду такої заяви.