Єдиний унікальний номер 234/8495/13-ц Номер провадження 22-ц/775/1824/2017
Головуючий у 1 інстанції: Костюков Д.Г. Єдиний унікальний номер 234/8495/13-ц
Суддя - доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/1824/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Азевича В.Б., Груіцької Л.О.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 20 серпня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 20 серпня 2013 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську про стягнення суми боргу, роз'яснено позивачу, що розгляд такої справи відноситься до компетенції судів адміністративного судочинства.

У апеляційній скарзі позивач, в інтересах якого на підставі довіреності діє ОСОБА_2, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції. Посилається на неправильність висновку суду про те, що між сторонами виник не цивільний, а адміністративно - правовий спір. Суд не визначився із характером стягнення та з процесуальними нормами, за якими це стягнення може відбуватися. Позовні вимоги, пред'явлені позивачем у цій справі, ґрунтуються на нормах ст. ст.11, 16 ч.2 п.8 та 1173 ЦК України і полягають у відшкодуванні шкоди, завданої відповідачем внаслідок неправомірних дій та бездіяльності. Істотність цієї обставини полягає у тому, що у відповідності до ст.21 ч.2 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Вирішення спору про стягнення грошових сум з органів та установ Пенсійного фонду України взагалі не передбачено чинним адміністративним судочинством, у той же час, згідно ст. 124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь - який юридичний спір, а отже і на спір з приводу відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями з недоплати пенсії. Наполягаючи на стягненні з відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську певних грошових сум, як наслідок неправомірної діяльності, позивач не заявляє інших вимог, які б могли розглядатись в порядку адміністративного судочинства. Більше того, суд спочатку дійшов висновку про правильність звернення з даними вимогами саме в порядку цивільного судочинства, оскільки ухвалою від 12 липня 2013 року визнав, що позовну заяву подано з дотриманням вимог, викладених у статтях 119,120 ЦПК України та відкрив провадження у даній справі.

В засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_2 підтримував апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні. Представник відповідача в засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений, що підтверджено отриманням 23 листопада 2017 року начальником юридичного відділу УПФУ у м. Краматорську телефонограми із зазначенням часу та місця розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представник позивача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Із справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області суми заборгованості з 01 березня 2011 року по 22 липня 2011 року державної пенсії, розмір якої на підставі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не повинен бути нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, спричинену здоров'ю, розмір якої на підставі ст. 50 того ж Закону складає 50% мінімальної пенсії за віком, у розмірі 16 889,68 грн..

В обґрунтування позову посилався на те, що постановою Краматорського міського суду Донецької області від 19 травня 2011 року були задоволені його вимоги та Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську зобов'язане провести перерахунок з 01 березня 2011 року по 22 липня 2011 року йому, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 3 групи, державної пенсії, розмір якої на підставі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не повинен бути нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, спричинену здоров'ю, розмір якої складає 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із відповідності мінімальної пенсії за віком розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України «Про державний бюджет України на 2011 рік». 15 грудня 2011 року судом апеляційної інстанції вказана постанова залишена без змін.

Йому було проведено перерахунок пенсії та виплачено 8 194,80 грн., у той час, як згідно перерахунку сума має складати 25 084,48 грн., таким чином, сума заборгованості, що підлягає виплаті становить 16 889, 68 грн..

22 травня 2013 року він звернувся в Управління Пенсійного фонду у м. Краматорську із заявою про погашення заборгованості в сумі 16 889, 68 грн. та отримав відповідь від 05 червня 2016 року про те, що витрати, необхідні для виконання судових рішень про перерахунок та виплату пенсій, перерахованих за рішеннями суду, не передбачені відповідною бюджетною програмою.

Посилаючись на ст.ст. 2, 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, ст.ст. 118 - 120 ЦПК України позивач просив стягнути з відповідача суму боргу державної пенсії у розмірі 16 889, 68 грн..

Закриваючи провадження у даній справі суд виходив із того, що із заявлених позовних вимог вбачається, що вони стосуються захисту порушених прав позивача, що виникають із адміністративних відносин, у зв'язку із чим підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Висновок суду про те, що спір, за вирішенням якого звернувся позивач, не відноситься до компетенції суду цивільної юрисдикції є вірним, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України передбачено, що усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг підсудні місцевим загальним судам, як адміністративним судам.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень, згідно із п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з роз'ясненнями, наданими у п. 16 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» відповідно до частини першої статті 58 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон N 1058-IV) Пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Серед основних завдань управління, відповідно до пункту 3 згаданого Положення, зокрема, є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Як вбачається з пункту 4 цього Положення, управління відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, здійснює контроль за додержанням вимог законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; здійснює стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів; застосовує фінансові санкції, передбачені законом (абзаци третій - п'ятий пункту 16 замінено абзацами згідно з постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 22.05.2015 р. N 6).

Як вбачається з пункту 2.2 цього Положення, управління відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, контролює дотримання платниками єдиного внеску вимог законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску надходження страхових внесків, єдиного внеску та інших платежів до Фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо правильності нарахування та сплати страхових внесків, єдиного внеску, призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, цільового використання коштів Фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій (підпункт 5).

Отже, відповідно до покладених завдань і функцій, Пенсійний фонд України є суб'єктом владних повноважень у цій сфері правовідносин, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Таким чином суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що даний спір за участю суб'єкта владних повноважень, що реалізує у спірних правовідносинах надані йому функції, підлягає розгляду адміністративним судом.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовні вимоги, пред'явлені позивачем у цій справі, ґрунтуються на нормах ст. ст.11, 16 ч.2 п.8 та 1173 ЦК України і полягають у відшкодуванні шкоди, завданої відповідачем внаслідок неправомірних дій та бездіяльності безпідставні та спростовуються позовною заявою, яка не містить посилань на вказані норми ЦК України та у якій позивач просить стягнути з відповідача суму боргу державної пенсії в розмірі 16 889,68 грн..

Згідно п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, відхилити.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 20 серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: В.Б. Азевич

Л.О. Груіцька