Справа № 159/4288/16-ц Провадження № 22-ц/773/436/17 Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І.М.
Категорія: 27 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І. ,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

секретар Галицька І.П.,

з участю пр-ка позивача ОСОБА_1,

пр-ка відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 22.05.2007 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № VOKVGK00001389, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 20000 доларів США на строк до 22.05.2037 року, а позичальник зобовязався у строк та на умовах, визначених цим кредитним договором повернути кредит і сплатити проценти.

Позичальник ОСОБА_3 своїх зобовязань належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 26.10.2016 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 41561,05 доларів США, з яких 23405,94 доларів США заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 9010,41 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом, 1573,44 доларів США заборгованість по комісії та 150,77 доларів США пеня.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26.01.2011 року із відповідача була стягнута заборгованість, яка існувала станом на 21.05.2009 року у розмірі 21541,94 доларів США, з яких 19933,91 доларів США заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 503,07 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом, 40,33 доларів США комісія, 7,54 доларів США пеня.

Враховуючи наведене, різниця заборгованості становить 13655,71 доларів США.

Оскільки закон дозволяє кредитодавцю на свій розсуд вимагати від боржника лише частину заборгованості, то банк просить стягнути із відповідача лише 3472,03 доларів США заборгованість по тілу кредиту та відшкодувати судові витрати.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 10 лютого 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором станом на 26.10.2016 року в сумі 3472,03 доларів США (тіло кредиту), що еквівалентно 88849 грн. 25 коп. та 1378 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в позові.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Представник позивача апеляційну скаргу заперечила та просить її відхилити.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в позові з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26.01.2011 року було встановлено і у цьому рішенні відображено, що відповідач отримав кредит у розмірі 26000 доларів США, цим рішенням стягнуто заборгованість по тілу кредиту у розмірі 19933,81 доларів США. Сторонами підписано додаткову угоду від 16.04.2013 року до кредитного договору, якою пункт 7.1 договору викладено у новій редакції та узгоджено сторонами залишок за кредитом, сума якого складає 23722,35 доларів США, які відповідач частково у подальшому сплачував. Зазначені докази спростовують пояснення відповідача про отримання ним кредиту в сумі 20000 доларів США, у звязку із чим позов підлягає до задоволення.

Проте, такі висновки суду зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтями 6, 627 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Відповідно до ст.1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено кредитний договір № VOKVGK00001389 від 22.05.2007 року, відповідно до пункту 7.1 якого банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 22.05.2007 року по 22.05.2037 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 20000 доларів США на наступні цілі: придбання житла у м.Ковелі, а також у розмірі 6000 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених пунктами 2.1.3; 2.2.7 цього договору зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі суми 1% на суму залишку заборгованості за кредитом. Також передбачені штрафні санкції за несвоєчасне погашення кредиту (а.с.11-13).

Наданою банком копією видаткового ордера від 22.05.2007 року стверджується, що відповідачу видано кредит саме у розмірі 20000 доларів США (а.с.58).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26.01.2011 року із відповідача стягнута заборгованість, яка існувала станом на 21.05.2009 року у розмірі 21541,94 доларів США, з яких 19933,91 доларів США заборгованість за кредитом /тіло кредиту/ (а.с.3).

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що судовим рішенням уже було стягнуто всю заборгованість по тілу кредиту (поточну та прострочену) (а.с.4-9).

Будь-яких доказів про те, що відповідачу після ухвалення судового рішення від 26.01.2011 року банком надавалися по цьому ж кредитному договору ще готівкові кошти, як тіло кредиту, по якому існує заборгованість у заявленому банком розмірі 3472,03 доларів США, саме як заборгованість по тілу кредиту позивачем не надано.

Із пояснень представника позивача вбачається, що заборгованість по тілу кредиту узгоджена сторонами при укладенні додаткової угоди від 16.04.2013 року до кредитного договору № VOKVGK00001389 від 22.05.2007 року не заслуговує на увагу та спростовується текстом цієї ж додаткової угоди.

Додатковою угодою від 16.04.2013 року до кредитного договору № VOKVGK00001389 від 22.05.2007 року сторонами визначено загальний залишок по кредиту 23722,35 доларів США, встановлено розмір щомісячного платежу та графік погашення цього загального залишку (а.с.14-17).

Також викладено у новій редакції п.7.1 кредитного договору, згідно якого банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти шляхом надання готівкою через касу на строк по 22.05.2037 року включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 20000 доларів США на наступні цілі: споживчі цілі, а також у розмірі 9810,82 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13,54% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної комісії в розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, комісії за дострокове погашення кредиту, відповідно до п.3.11 даного договору (а.с.14).

Таким чином, редакція п.7.1 кредитного договору щодо розміру надання кредиту (тіло кредиту) є незмінною 20000 доларів США, тобто того розміру, який уже стягнуто судовим рішенням.

Поняття «загальний залишок по кредиту» та «тіло кредиту» не тотожні.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Саме покликаючись на зазначене процесуальне право, позивач обґрунтовував своє звернення про стягнення лише тіла кредиту.

Однак, заявлений до стягнення розмір 3472,03 доларів США не являється тілом кредиту у розумінні укладеного між сторонами як кредитного договору, так і додаткової угоди до нього.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення із відповідача 3472,03 доларів США як заборгованості по тілу кредиту, у звязку із чим у позові слід відмовити.

Із розрахунку позивача вбачається, що дійсно по кредитному договору за відповідачем рахується певна заборгованість, з вимогами про стягнення якої позивач не позбавлений звернутися із відповідним позовом.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, то згідно зі статтею 309 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

У звязку із задоволенням апеляційної скарги, поданої відповідачем, як особою, яка згідно п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за її подання, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, п.п.1, 6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» із позивача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1515 грн. 80 коп. (110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви).

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2017 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в дохід держави 1515 грн. 80 коп. (одну тисячу пятсот п'ятнадцять грн. 80 коп.) судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді