№ 201/4460/17
провадження 2/201/1564/2017
УХВАЛА

27 березня 2017 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1, як законного представника малолітнього, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання інформації щодо посвідчення заяви про надання згоди на дарування майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, як законний представник малолітнього, ОСОБА_2 23 березня 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання дійсними дій щодо посвідчення заяви про надання згоди на дарування майна.

З позовної заяви та викладу обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги витікає, що спір між сторонами виник з приводу визнання дійсними дій щодо посвідчення заяви про надання згоди на дарування майна (квартира) та зазначене перешкоджає позивачу оформити права на спадщину, тобто з урахуванням зазначеного вбачається, що спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, однак ст. 114 ЦПК України встановлена виключна підсудність, зокрема в частині 1 цієї статті зазначено, що позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини, а позовної заяви та з доданих до неї документів витікає, що нерухоме майно знаходиться за адресою: м. Дніпро, ж/м Тополя-3АДРЕСА_1, тобто у Шевченківському районі м. Дніпро, а не у Соборному районі м. Дніпро, а тому ця справа не підсудна цьому суду.

Відповідно до п. 42 постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно абз. 4 та абз. 5 п. 4 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» правила статті 114 ЦПК про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо). Недотримання правил підсудності тягне за собою повернення заяви позивачеві, про що постановляється ухвала. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до належного суду (частина пята статті 121 ЦПК).

Крім того слід зазначити, що позивач у позовній заяві не вказує та не обґрунтовує підстави звернення з вказаною позовною заявою саме до цього суду, а тому з урахуванням вище викладено вказана позовна заява не підсудна цьому суду.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким чином, та з урахуванням вище зазначеного, вважаю за необхідне позов повернути позивачу та рекомендувати звернутися до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 114, п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, як законного представника малолітнього, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання інформації щодо посвідчення заяви про надання згоди на дарування майна вважати неподаною і повернути позивачу та рекомендувати звернутися до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя