Номер провадження: 22-ц/785/593/17Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги представника публічного акціонерного товариства БанкКиївська Русь в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію і представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 29 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства Банк Київська Русь в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватне підприємство Прогресфарм, ОСОБА_3 про визнання припиненими договорів поруки у зв'язку із виконанням, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

23.07.2015 року, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звернулись із позовом про визнання незаконними дій публічного акціонерного товариства Банк Київська Русь в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» (далі-Банк) стосовно визнання нікчемними правочинів, а саме: зі списання грошових коштів з рахунків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 із призначенням платежів списання коштів на погашення заборгованості за кредитом ПП Прогресфарм; визнання дійсними договорів поруки від 05.02.2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і ОСОБА_5; зобов'язання Банк видати позивачам довідки про зарахування коштів, списаних за договорами поруки.

29.03.2016 року, остаточно уточнивши вимоги, позивачі просили: визнати договір поруки від 05.02.2015 року № 278-02-5 між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 припиненим з 19.03.2015 року у зв'язку з його повним виконанням; визнати договір поруки від 05.02 2015 року № 279-02-5 між банком і ОСОБА_8 припиненим з 19.03.2015 року у зв'язку з його повним виконанням; визнати договір поруки від 05.02.2015 року № 280-02-5 між ОСОБА_6 і ОСОБА_5 припиненим з 19.03.2015 року у звязку з його повним виконанням; зобов'язати Банк повернути ОСОБА_4 правовстановлюючі документи на нерухоме майно житлові будинки і земельну ділянку по вул. Одеській,78 і по вул. Одеській,78-Б у м. Чорноморську /Іллічівську/ Одеської області.

Позов обгрунтовано тим, що 05.02.2015 року між ОСОБА_6 і позивачами укладені договори поруки, відповідно до умов яких позивачі зобов'язались солідарно відповідати перед ОСОБА_6 за виконання ПП Прогресфарм його зобовязань, зокрема ОСОБА_4 зобовязався відповідати в обсязі 185 839,42 доларів США і 166 000 доларів США, а ОСОБА_5 в обсязі 415 613,64 доларів США.

13.02.2015 року, на виконання умов договорів поруки, Банк надіслав позивачам повідомлення про те, що ПП Прогресфарм з 10.02.2015 року не виконує умови кредитного договору в частині сплати основого боргу й просив погасити заборгованість. З клопотанням про погашення боргу перед ОСОБА_6 в розмірі договорів поруки до позивачів також звернулось ПП Прогресфарм.

19.03.2015 року з рахунків позивачів ОСОБА_6 списав грошові кошти на загальну суму 767 453,06 доларів США в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами між ОСОБА_6 та ПП Прогресфарм, що підтверджено витягами з рахунків ОСОБА_6 та меморіальними ордерами.

20.04.2015 року Банк надіслав позивачам листи про визнання нікчемними правочинів стосовно списання грошових коштів з рахунків позивачів на підставі меморіальних ордерів №№ 9541, 9536 9537, 9538, 9539, 9542, 9535 від 19.03.2015 року.

Крім того, під час укладення кредитних договорів між ОСОБА_6 та ПП Прогресфарм позивач ОСОБА_4 виступив в якості майнового поручителя ПП «Прогресфарм», у зв'язку з чим на вимогу ОСОБА_6 передав останньому правовстановлюючі документи на житлові будинки та земельну ділянку, а саме: свідоцтва про право власності на житлові будинки; державний акт на право власності на земельну ділянку; копію рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 27.11.2008 року; технічні паспорти на житлові будинки; витяги з державних реєстрів про право власності на нерухоме майно.

Посилаючись на те, що списання грошових коштів визнано нікчемним без правових підстав, Банк правомірно списав грошові кошти з рахунків позивачів на виконання договорів поруки і не мав права відмовити у їх списанні, є постанова Одеського окружного адміністративного суду, яка набула чинності про визнання протиправними дій ОСОБА_6 щодо визнання нікчемними правочинів зі списання грошових коштів, разом з тим позивачі досі залишаються у статусі поручителів, незважаючи на те, що договори поруки повністю виконані 19.03.2015 року, відсутні підстави для утримання ОСОБА_6 правовстановлюючих документів на нерухоме майно, позивачі просили позов задовольнити.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 23.11.2015 року до участі у справі в якості третіх осіб залучені: ОСОБА_3 і ПП «Прогресфарм» (а.с.124,125 т.1).

Представник позивачів підтримала позов у суді першої інстанції.

Представник ОСОБА_6 позов не визнав.

Представник третьої особи ОСОБА_3 заперечувала проти позову.

Представник третьої особи ПП Прогресфарм не приймав участі у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Рішенням Іллічвського міського суду Одеської області від 29.07.2016 року позов задоволено частково: суд визнав договори поруки № 278-02-5 від 05.02.2015 року, № 279-02-5 від 05.2015 року і № 280-02-5 від 05.02.2015 року припиненими у звязку з їх повним виконанням і відмовив у позові про зобовязання вчинити дії з повернення правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 просить рішення суду першої інстанції у частині задоволення позову ОСОБА_4 скасувати і постановити у цій частині нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність визнання поруки припиненою, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом вимог Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі-Закон).

Представник третьої особи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить рішення суду у частині визнання поруки припиненою скасувати і ухвалити нове рішення у цій частині, зазначаючи про порушення судом вимог закону у частині прийняття до розгляду позовної заяви про зміну позовних вимог і неповне зясування судом дійсних обставин справи.

У засіданні колегії суддів: представник ОСОБА_6 свою скаргу і скаргу представника третьої особи підтримав; представник позивачів скарги не визнала.

Треті особи і їх представник у засіданні колегії суддів 16.03.2017 року не зявились, про розгляд справи 16.03.2017 року сповіщені, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень апеляційного суду від 23.01.2107 року, 02.02.2017 року та 20.02.2017 року.

Рішення суду першої інстанції у частині підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Позивачі, остаточно уточнивши вимоги, зокрема просили: визнати договір поруки від 05.02.2015 року № 278-02-5 між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 припиненим з 19.03.2015 року у зв'язку з його повним виконанням; визнати договір поруки від 05.02 2015 року № 279-02-5 між банком і ОСОБА_8 припиненим з 19.03.2015 року у зв'язку з його повним виконанням; визнати договір поруки від 05.02.2015 року № 280-02-5 між ОСОБА_6 і ОСОБА_5 припиненим з 19.03.2015 року у звязку з його повним виконанням (а.с.49-54 т.2).

Суд, задовольняючи позов і визнаючи договори поруки припиненими виходив з того, що позов у цій частині є обгрунтованим і доведеним належними та допустимими доказами (а.с.67-80 т.3).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.02.2015 року між ОСОБА_6 і позивачами укладені договори поруки, відповідно до умов яких позивачі зобов'язались солідарно відповідати перед ОСОБА_6 за виконання ПП Прогресфарм його зобовязань, зокрема ОСОБА_4 зобовязався відповідати в обсязі 185 839,42 доларів США за договором поруки №278-02-5/далі-договір №278/ і кредитним договором № 1322-02-1 / далі-кредитний договір №1322/ і 166 000 доларів США за договором поруки №279-02-5 / далі-договір №279/ та кредитним договором №393-02-1 / далі-кредитний договір №393/, а ОСОБА_5 в обсязі 415 613,64 доларів США за договором поруки №280-02-5 / далі-договір №280/ та кредитним договором № 1322, а всього розмір зобовязань поручителів становить 767 453,06 доларів США (а.с.10-24 т.1).

13.02.2015 року Банк виготовив і надіслав поручителям письмову вимогу про виконання забезпеченого порукою зобовязання і вимагав від поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на підставі договорів поруки №№ 278,279,280, погасити прострочену заборгованість (а.с.25-30 т.1).

Згідно меморіальних ордерів №№ 9542,9535,9537,9538,9536 від 19.03.2015 року, на погашення заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм», відповідно згідно договорів поруки, з рахунків позивачів на рахунки ОСОБА_6 списані грошові кошти на загальну суму 767 453,06 доларів США (а.с.35-39 т.1).

Факт списання грошових коштів з рахунків поручителів 19.03.2015 року на загальну суму 767 453,06 доларів США також підтверджується витягами з особових рахунків (а.с.31-34 т.1).

20.03.2015 року, у встановленому законом порядку, у ОСОБА_6 розпочато процедуру виведення ОСОБА_6 з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації (а.с.132-134 т.1).

20.04.2015 року Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_6 виготовив і надіслав позивачам листи про визнання нікчемними правочини зі списання 19.03.2015 року грошових коштів у розмірі 767 453,06 доларів США з рахунків позивачів (а.с.40-51 т.1).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 року, визнані протиправними дії ОСОБА_6 в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_6 щодо визнання нікчемними правочинів зі списання грошових коштів з рахунків позивачів 19.03.2015 року на загальну суму 767 453,06 доларів США (а.с.40-51 т.1, а.с.155-160 т.1,2-12 т.2).

Обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема, в адміністративні справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ст.. 61 ч.3 ЦПК України).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду, у тому числі, встановлено, що у лютому 2015 року Банк звернувся до поручителів з письмовою вимогою погасити заборгованість ПП «Прогресфарм» у розмірі 50 283,56 доларів США,а ПП «Прогресфарм»

звернулось із клопотанням про погашення заборгованості і розмірі договорів поруки.

19.03.2015 року з рахунків позивачів були списані грошові кошти на загальну суму 767 453,06 доларів США в рахунок погашення заборгованості ПП «Прогресфарм» (а.с.5 т.2).

Адміністративний суд також дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання нікчемними правочинів зі списання грошових коштів з рахунків поручителів на рахунок кредитора з метою погашення боргу ПП «Прогресфарм» (а.с.6 т.2).

Зважаючи на викладене, на підставі судового рішення, яке прийнято у порядку адміністративного судочинства, встановлено, що факт списання грошових коштів з рахунків позивачів на рахунки ОСОБА_6 у розмірі 767 453,06 доларів США мав місце саме 19.03.2015 року, тобто до введення в ОСОБА_6 тимчасової адміністрації.

Беручи до уваги, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою поручитель відповідає перед кредитором у тих обсягах, які встановлені договором поруки, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 554 ч.2, 599 ч.1 ЦК України), зважаючи на те, що поручителі зобовязались відповідати за порушення ПП «Прогресфарм» умов кредитних договорів у межах 767 453,06 доларів США і виконали свої зобовязання перед кредитором 19.03.2015 року саме у розмірі 767 453,06 доларів США, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання договорів поруки припиненими у звязку з їх виконанням.

Висновки суду першої інстанції у цій частині ґрунтуються на доказах, які є належними та допустимими.

Доводи представника ОСОБА_6 і представника третьої особи у скаргах про те, що: позивачі фактично змінили підстави та предмет позову після розгляду справи по суті, чим порушили норми ЦПК України; представник ОСОБА_6, який підписував договори поруки від 05.02.2015 року не мав повноважень на їх підписання, крім того, кредитний комітет не приймав рішень на укладення 05.02.2015 року договорів поруки із позивачами, у звязку з чим ці договори мали посвідчуватись нотаріально; фактично списання грошових коштів відбувалось 20.03.2015 року, під час введення в ОСОБА_6 тимчасової адміністрації; Банк вимагав погасити заборгованість у розмірі 50 283,56 доларів США, однак грошові кошти списано у розмірі 767 453,06 доларів США; задоволення вимог позивачів призведе до порушення черговості задоволення вимог кредиторів відповідно до Закону не заслуговують на увагу з таких підстав.

Уточнена позовна заява позивачів стосувалась частини позовних вимог, при цьому, предмети позову ті ж самі договори поруки, у звязку з чим уточнили лише підстави позову у цій частині.

Позивачам відмовлено у позові про зобовязання Банк вчинити певні дії, рішення суду першої інстанції і розгляду справи по суті, у цій частині, сторони, а також особи, які брали участь у справі, у встановленому законом порядку, не оскаржили.

Порушення судом норм ЦПК України під час прийняття до провадження уточнених позовних вимог, у розумінні ст. 308 ч.2 ЦПК України, не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що договори поруки від 05.02.2015 року, у встановленому законом порядку, не оспорені й не визнані недійсними.

Є судове рішення від 23.11.2015 року, що прийнято у порядку адміністративного судочинства і набрало законної сили, яким встановлено факт списання грошових коштів у розмірі 767 453,06 доларів США з рахунків позивачів на рахунки ОСОБА_6 саме 19.03.2015 року, до введення в ОСОБА_6 тимчасової адміністрації.

З постанови адміністративного суду від 23.11.2015 року також вбачається, що до позивачів, як до поручителів, із вимогами про погашення заборгованості перед кредитором звернулись Банк і боржник ПП «Прогресфарм», при цьому, ПП «Прогресфарм» просило погасити заборгованість у розмірі договорів поруки (а.с.5 т.2).

Виконання обовязку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору або суті зобовязання не випливає обовязок боржника виконати зобовязання особисто. У цьому разі кредитор зобовязаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою (ст. 528 ч.1 ЦК України).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 року встановлено, що суду не надано належних та допустимих доказів того, що списання грошових коштів здійснено з порушенням вимог ст. 38 ч.3 п.7 Закону, тобто з метою надання позивачам переваг перед іншими кредиторами (а.с.10,11 т.2).

Інших, правових доводів, апеляційні скарги не містять.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову у частині визнання договорів поруки припиненими у звязку з їх виконанням, колегія суддів відхиляє апеляційні скарги, а рішення суду у частині залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 316, 317, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги представника публічного акціонерного товариства Банк Київська Русь в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію і представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 29 липня 2016 року у частині визнання договору поруки № 278-02-5 від 05.02.2015 року, № 279-02-5 від 05.2015 року і № 280-02-5 від 05.02.2015 року припиненими у звязку з їх повним виконанням залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_9

ОСОБА_10