РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Великожолудської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 8 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_6, після якого залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку по АДРЕСА_1 Спадкоємцями першої черги після батька були він, його рідні брати - відповідачі у справі та їхня рідна сестра - ОСОБА_7, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Позивач вказує на те, що за домовленістю спадкоємці відмовилися від спадщини на користь сестри, однак, після її смерті він дізнався, що сестра спадкове майно не оформила.

Враховуючи викладене, просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після батька.

Заочним рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Визначено ОСОБА_3 одномісячний додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після ОСОБА_6, з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 8 грудня 2015 року заочне рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду Рівненської області від 8 грудня 2015 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 6 розділу XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 є дітьми ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1; майно, на яке відкрилась спадщина, складається з житлового будинку по АДРЕСА_1

Між собою спадкоємці домовились про те, що спадковий будинок залишається сестрі - ОСОБА_7 і інші спадкоємці права на спадщину не набувають.

Також судами встановлено, що ОСОБА_7 після смерті батька залишилась проживати в будинку по АДРЕСА_1 тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла.

За життя ОСОБА_7 спадщину не оформила.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_8 та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив як з відсутності правових підстав для задоволення позову, визначених ч. 3 ст. 1272 ЦК України, так і з порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки не залучено до участі у справі всіх суб'єктів спірних правовідносин. Встановивши, що після ОСОБА_7 спадкоємцем першої черги є її чоловік - ОСОБА_8, який не був залучений до участі у справі, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у позові.

Проте повністю з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За змістом ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР).

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК Української РСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згод на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Оцінивши надані позивачем докази, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що причини пропуску строку на прийняття спадщини, вказані ним, не є поважними, оскільки будь-яких труднощів для вчинення відповідних дій у позивача не було.

Але, застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального права, які їх не регулюють, та не застосувавши норми матеріального права, які підлягають застосуванню, апеляційний суд ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам закону, а тому це рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові.

Згідно зі ст. 341 ЦПК України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення і ухвалити нове рішення або змінити рішення, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, чи не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Встановивши, що спадщина після ОСОБА_6 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 і була прийнята його спадкоємцем до введення в дію ЦК України 2004 року, суд апеляційної інстанції без урахування положень частин четвертої, п'ятої Прикінцевих та перехідних положень, безпідставно застосував до цих правовідносин норми статей 1261, 1268 ЦК України 2004 року, які застосуванню не підлягали, і не застосував норми ЦК Української РСР 1963 року,які підлягали застосуванню.

Крім цього апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 є чоловіком ОСОБА_7 та згідно зі ст. 1261 ЦК України відноситься до першої черги спадкоємців за законом, але він не був залучений до участі у справі. Такі порушення цивільного процесуального законодавства при визначені суб'єктного складу осіб є підставою для відмови у позові.

Виходячи із встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, зібраних у ній доказів та правових підстав, визначених з урахуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 336, 341, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 8 грудня 2015 року скасувати з ухваленням нового, яким ОСОБА_3 у задоволенні позову відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова