Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 317/2900/16 Головуючий у 1 інстанції: Громова І.Б.
Провадження № 22-ц/778/369/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Дашковської О.В., Кочеткової І.В.

при секретарі: Зубковій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 03 листопада 2016 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 09.11.2011 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 3000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк на підставі п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг може змінювати кредитний ліміт. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за договором виконало в повному обсязі - надало відповідачці кредит, а остання у порушення норм закону та умов договору свої зобовязання належним чином не виконувала, в звязку з чим станом на 30.04.2016р. у неї утворилась заборгованість у розмірі 11 481,74 грн., в тому числі: 315,16 грн. - заборгованість за кредитом; 7 063,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 080 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 522,94 грн., - штраф (процентна складова), які позивач просив стягнути з відповідача разом із судовими витратами.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 03 листопада 2016 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (Запорізька область Запорізький район, смт. Кушугум, вул. Шевченка,17, ідентифікаційний номер:НОМЕР_1, на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», юридична адреса: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , МФО305299 на р/р№3111, загальну суму боргу за кредитним договором б/н від 09.11.2011 року в розмірі 11 481(одинадцять тисяч чотириста вісімдесят одна) гривня 74 копійки, яка складається з наступного: 315,16 грн. - заборгованість за кредитом; 7063,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3080,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 522,94 грн., - штраф (процентна складова).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» понесені судові витрати у загальному розмірі 1378 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.11.2011р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був укладений договір б/н про встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування отриманими коштами за ставкою у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку, складає між нею та банком договір, про що свідчить її підпис.

Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит, розмір якого згідно з п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг встановлюється за рішенням банку, а клієнт надає право банку у будь-який момент змінювати кредитний ліміт, а також видав платіжну карту та відкрив картрахунок.

Відповідачка ОСОБА_2 отримувала кредитну картку власноруч, користувалась кредитними коштами, про що свідчить розрахунок, який міститься в матеріалах справи.

За інформацією по картрахунку, який був відкритий на імя ОСОБА_2 09.11.2011 року, суд встановив, що строк дії картки становив до жовтня місяця 2015 року, а кредитний ліміт з установленого при відкритті змінювався шість разів з 300 грн. до 3000 грн., а остання зміна відбулась 16.08.2013 року із встановленням ліміту у сумі 320 грн.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, згідно з Тарифами, встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

ОСОБА_2 свої зобовязання за даним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 29.02.2016р. у неї виникла заборгованість у розмірі 11 481,74 грн., яка складається з наступного: 315,16 грн. - заборгованість за кредитом; 7063,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3080,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 522,94 грн., - штраф (процентна складова).

Цю заборгованість банк просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь.

ОСОБА_2 в ході розгляду справи заперечувала наявність у неї заборгованості за договором, вказуючи, що повністю погасила її ще в 2013р. на вимогу банку. Крім того, вважала, що навіть у разі наявності будь-якої незначної заборгованості, банком був пропущений строк позовної давності, про застосування якого просила у письмовій заяві до ухвалення судового рішення у справі.

Задовольняючи позов банку в повному обсязі, суд виходив із того, що сторонами було збільшено строк позовної давності до 50 років, останній платіж відповідач здійснила у вересні 2013р., тому строк позовної давності не був пропущений банком, а розрахунок позивача та загальний розмір заборгованості підтверджено виписками по картрахунку відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що банком не надано доказів тому, що їй було встановлено кредитний ліміт у розмірі 3 000 грн., а також доказів, що вона ним скористалась.

Однак, суд ці обставини досліджував та встановив, що згідно з п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, з якими ознайомилась та погодилась ОСОБА_2 як клієнт при заповненні заяви від 09.11.2011р., встановлюється за рішенням банку, а клієнт надає право банку у будь-який момент змінювати кредитний ліміт ( а.с. 24-зворот).

Як вбачається з виписки про картрахунку відповідача, кредитний ліміт дійсно декілька разів змінювався з урахуванням її заборгованості та погашення боргу: 09.11.2011р. встановлено 300 грн., в цей же день збільшено до 500 грн., 11.11.2011р. збільшено до 2000 грн., 23.01.2013р. збільшено до 3000 грн., з 16.08.2013р. зменшено до 320 грн. ( а.с. 55). Та незважаючи на те, що в заяві його розмір конкретно не визначався, про погодження з будь-яким його розміром свідчать дії відповідача, яка тривалий час продовжувала користуватись картрахунком та кредитними коштами. Те, що відповідач не знімала з картрахунку одноразово коштів в сумі 3 000 грн., не свідчить про те, що такого ліміту банк не встановлював.

Апелянт зазначає також, що в заяві не зазначено розмір відсоткової ставки, за якою мають нараховуватись проценти за користування кредитом, а також строку, на який укладено договір.

Проте з наданої Приватбанком довідки вбачається, що позивач отримала дві картки, з яких 09.11.2011р. картку № 332452 «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зі строком дії до 10/15, а також другу картку № 875156 зі строком дії до 04/15 ( а.с. 56, 114-117). Тому користуватись кредитними коштами та сплачувати за них проценти могла весь строк дії карток.

Також відповідачем не враховано, що договір з Приватбанком є договором приєднання, коли підписуючи відповідну заяву про надання картки та відкриття картрахунку, клієнт приєднується до розроблених фінансовою установою відповідних умов, які є однаковими для всіх клієнтів. Про зазначене свідчить, зокрема, назва цієї заяви «Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ».

В даному випадку всі умови договору між сторонами визначені в Пам»ятці клієнта, Тарифах банку, Умовах та правилах надання банківських послуг, про ознайомлення з яким і розписалась клієнт ОСОБА_2 в заяві ( а.с. 6-зворот).

Згідно з Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яку підписала 09.11.2011р. ОСОБА_2 одночасно з Анкетою-заявою, базова процентна ставка складає 3 % щомісячно на залишок заборгованості, що складає 36 % на рік, як встановив суд ( а.с. 7).

У цій же Довідці визначено щомісячний платіж у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, а строк його внесення передбачений до 25 числа місяця, наступного за звітним. Розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості встановлено як Пеня 1 + Пеня 2, де пеня 1 = базова процентна ставка за договором / 30 нараховується за кожен день прострочення; пеня 2 = 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць та нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочки по кредиту або процентам 5 та більше днів при виникненні прострочки на суму 50 грн. та більше.

Також в Довідці визначено, що при порушенні строків платежів по будь-кому з грошових зобов»язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, нараховується штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії.

З огляду на зазначене, посилання в апеляційній скарзі про невизначеність умов договору є безпідставними.

Що стосується посилання в апеляційній скарзі на неправильність висновків суду про

те, що позивачем не пропущено строк позовної давності, колегія встановила наступне.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Відповідно до правової позиції ВСУ, висловленої у справи № 6-167цс14, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу або із закінченням строку кредитного договору.

За матеріалами цієї справи, дійсно, висновок суду про узгодження сторонами збільшеної позовної давності строком 50 років є неспроможним, оскільки договір про збільшення строку позовної давності має укладатись сторонами у письмовій формі та має бути підписаний ними, та не може укладатись як договір приєднання до будь-якого типового договору.

Однак, не зважаючи на це, суд обґрунтовано визнав, що за вимогами ст. 264 ЦК України здійснення позичальником платежу перериває спив строку позовної давності.

З виписки з картрахунку вбачається, що відповідачка здійснила останній платіж (погашення) за договором 12.09.2013 року в розмірі 70,00 грн., а строк дії картки становив до жовтня 2015 року, тому суд обгрунтовано вважав, що як з дати останнього платежу, так і з дати закінчення строку дії картки трирічну позовну давність банк не пропустив, звернувшись до суду з цим позовом 05.07.2016р.

Пояснення ОСОБА_2 про те, що вона повністю погасила кредит, спростовуються випискою з картрахунку, з якої вбачається, що дійсно 19.03.2013р. вона повністю погасила всю заборгованість у розмірі 1667,58 грн., але 01.04.2013р. знову зняла суму у розмірі 300 грн. у банкоматі 8936 в пгт. Кушугум, до якої була приєднана сума комісії у розмірі 15,16 грн. ( а.с. 57-зворот).

Вказану суму у розмірі 315,16 грн. ОСОБА_2 не погасила до теперішнього часу, тому на неї банком продовжували нараховуватись відсотки та пеня, що призвело до утворення заборгованості, яку банк визначив станом на 30.04.2016р.у таких розмірах: за відсотками у сумі 7 063,64 грн., за пенею та комісією у сумі 3080 грн.

З»ясовуючи правову природу суми у розмірі 3080 грн., колегією встановлено, що вона фактично є пенею, про що надані письмові пояснення представника банку, яка нараховувалась у періоді з 01.08.2013р. по 30.04.2016р. ( а.с. 50-51).

Перевіривши надані банком розрахунки, колегія встановила, що у періоді, що входить у межі трирічної позовної давності, оскільки ствердження банку про погодженість умов про її збільшення до 50 років колегією відкинуті як такі, що не ґрунтуються на вимогах статті 207, 259 ЦК України, відноситься період з 29.03.2013р. по 30.04.2016р. Крім того, платежем від 12.09.2013р. перебіг позовної давності був перерваний відповідачем.

Проте в цьому періоді проценти за користування кредитними коштами нараховувались відповідачу за різними ставками: до 31.08.2014р. за ставкою 30 %, з 01.04.2014р. за ставкою 34,80 %, з 01.05.2015р. за ставкою 43,20 %.

Вказана зміна процентної ставки, зокрема, після спливу строку дії картки, не передбачена тарифами, які містять відповідні положення договору. Відповідач не повідомлялась банком про зміну процентної ставки, який змінив її в односторонньому порядку, тому відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України такі умови є нікчемними, і не можна вважати правомірною зміну позивачем процентної ставки в такий спосіб.

На вказані обставини не звернув уваги суд першої інстанції, але в ході апеляційного розгляду справи банк зробив перерахунок, визначивши розмір заборгованості по процентам у сумі 355,93 грн. за користування коштами у сумі 315,16 грн. ( а.с. 128). Саме цю суму заборгованості за процентами слід стягнути з відповідача, змінивши рішення суду в цій частині.

Що стосується пені, то вона може бути стягнута тільки в межах строку спеціальної позовної давності, тобто за період з 05.07.2015р. по 30.04.2016р. ( дату, на яку визначено заборгованість). За цей період було нараховано пені у сумі 1000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є вдовою, пенсіонеркою за віком із розміром пенсії в сумі 1241,70 грн., яка проживає разом з дочкою ОСОБА_5, яка здійснює догляд за дитиною-інвалідом ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та отримує державну соціальну допомогу у розмірі 1556,50 грн. ( а.с. 87-90).

З урахуванням майнового стану відповідача, їй був наданий центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокат ОСОБА_7, яка забезпечувала безоплатне правове супроводження ОСОБА_2 у цій цивільній справі ( а.с. 91).

Зважаючи на вказані обставини, а саме: невелику суму боргу за тілом кредиту, таку ж суму боргу за відсотками, майновий стан відповідача, колегія вважає можливим зменшити розмір пені у відповідності до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України до суми боргу за кредитом та стягнути з відповідача на користь банку 300 грн., змінивши рішення суду в цій частині.

Вимоги банку щодо штрафів не можуть бути задоволені, оскільки вони нараховуються у випадку прострочення платежів більше як на 30 днів, але за це ж саме порушення, тобто за прострочення платежів на 5 і більше днів, коли сума заборгованості перевищує 50 грн., нараховується одночасно пеня, яка фіксується у твердій грошовій сумі 100 грн. Відтак, оскільки вся стягувана пеня нарахована за весь період на суму боргу 315 грн., то нарахування одночасно на цю ж суму ще й штрафу буде по суті подвійною відповідальністю за те ж саме порушення, що заборонено законом.

Беручи до уваги все вищевикладене, колегія визнає апеляційну скаргу частково обгрунтованою, тому у відповідності до вимог п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду, зменшивши розмір стягнутої з відповідача заборгованості, про що ухвалюється відповідне рішення.

Судовий збір на користь банку колегією не стягується, оскільки ухвалою судді Апеляційного суду Запорізької області від 24 листопада 2016р. ОСОБА_2 звільнено від сплати судових витрат через важкий майновий стан, який на теперішній час у відповідача не змінився.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 03 листопада 2016 року у цій справі змінити в частині розміру стягнутої заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації та мешкання: Запорізька область Запорізький район, смт. Кушугум, вул. Шевченка, 17, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «ПРИВАТБАНК» (юридична адреса: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , МФО305299 на р/р№3111) заборгованість за договором б/н від 09 листопада 2011р. в загальній сумі 951 (дев»ятсот п»ятдесят одної) гривні 09 копійок, а тому числі: за тілом кредиту 315 (триста п»ятнадцять) гривень 16 копійок, за відсотками 335 (триста тридцять п»ять) гривень 93 копійки, пеня 300 ( триста) гривень.

В решті вимог банку відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Дашковська О.В.

ОСОБА_9