Номер провадження: 22-ц/785/2427/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Мухіддіна про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 22 листопада 2011 року. За час шлюбу у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач посилається на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, в звязку з чим просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 6000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Сторони в судове засідання не зявились про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.08.2016 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до 10 серпня 2028 року.

Також стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір.

Не погоджуючись частково з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду змінити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 6000 гривень щомісячно, посилаючись на те, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Позивачка ОСОБА_2 надала суду апеляційної інстанції заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 77).

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином у відповідності до ч. 5 п. 5 ст. 74 ЦПК України, про що свідчить конверт з поміткою про не проживання відповідача за зареєстрованим місцем (а.с. 16, 74-76).

Згідно із ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Зі змістом ст.. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Судом встановлено, що 20 серпня 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис №829.

За час перебування у шлюбі, у сторін народився син ОСОБА_2 РусланМохамадович, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2011 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 03.12.2011 року.

Також судом встановлено, що неповнолітний син ОСОБА_4 знаходиться на утриманні мати ОСОБА_2

Згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, ОСОБА_3 зареєстрований з 09.09.2014 року за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Градениці, вул. Свободи, 107.

Також ОСОБА_3 є громадянином ОСОБА_5 Республіки.

Відповідно до повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 27.10.2016 року, ОСОБА_3 неодноразово перетинав державний кордон України.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 та стягуючи аліменти у розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що матеріальний стан відповідача ОСОБА_3 дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі 6000 гривень щомісячно.

Однак з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів такого утримання є сплата аліментів за рішенням суду, мінімальний розмір яких на одну дитину відповідно до вимог статті 182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, коли розмір аліментів встановлений у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України ) і виплачуються щомісячно.

Згідно зі ст.181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 184 ч.ч. 1,2 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Так, згідно ст.ст.182, 184 СК України, розяснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, тобто не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Суд приймаючи рішення, не врахував вказаних норм та вимог Закону, не врахував, що відповідач періодично сплачує на користь дитини 100 доларів США, тастягнув аліменти у розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, що менш ніж відповідач сплачує добровільно, а тому колегія суддів дійшла до висновку про скасування рішення суду, з ухваленням нового рішення про стягнення аліментів у розмірі 3 000 гривень щомісячно, тобто у твердій грошовій сумі.

Справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового, оскільки судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Мухіддіна про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 Мухіддіна, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина ОСОБА_5 Республіки, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 29.08.2016 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 10 серпня 2028 року.

Стягнути з ОСОБА_3 Мухіддіна, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина ОСОБА_5 Республіки на користь держави судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ ОСОБА_6