АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8.11.2017 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2017 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визнання майна особистою приватною власністю

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони уклали шлюб 25 листопада 2000 р., що підтверджується копією рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 13.10.2014 р. (а.с. 8).

Згідно рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 13.10.2014 р. шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8).

За час перебування в шлюбі сторонами було придбано : квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15.08.2013 р.; та квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 21.02.2008 р. (а.с. 5-7).

Згідно Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14.09.2016 р. за сторонами визнано право власності по 1/2 ч. кв.АДРЕСА_1 та по 1/2 ч. кв.АДРЕСА_3 за кожним.

Зазначене рішення є чинним.

При розгляді вказаної вище справи судом було встановлено, що вказане майно, було придбане на ім'я позивача під час шлюбу, а шлюбні відносини між позивачем та відповідачем на час придбання вказаного нерухомого майна не були припинені і режиму роздільного проживання встановлено не було, тому, майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (частина 3 статті 61 ЦПК України).

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що вищезазначені квартири ним було придбано за особисті кошти, що вони з відповідачкою хоча і перебували в шлюбі, але разом не проживали та спільного господарства не вели, тому просив задовольнити позов.

Суд першої інстанції правильно вважав, що зазначені доводи позивача не можуть бути взяті до уваги та спростовується наступними обставинами.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_5, батьками яких є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 52-54).

Також, як вбачається з копії позовної заяви позивача про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дітей від 26.05.2016 р., позивачем особисто зазначено, що під час шлюбу позивач та відповідач проживали у м. Миколаєві, у зв'язку з особливостями роботи позивача, він два рази на тиждень їздив та продовжує їздити у командирову до Києва (а.с. 49).

Тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено той факт, що він з відповідачкою проживали окремо під час придбання квартир, а навпаки підтверджується їх сумісне проживання народженням дітей, які відповідно до проведеної експертизи ДНК №Б 14977-15 - є спільними дітьми сторін (а.с. 58-66), викладеними позивачем поясненнями в позовній заяві про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дітей від 26.05.2016 р., тобто, квартири придбані позивачем під час шлюбу, а тому, є спільною сумісною власністю.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2017 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :