Справа № 500/4734/17
Провадження № 2/500/2896/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Грубіян Л.І.

при секретарі Івановій Л.П.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Одеської товарної біржі про визнання договору-купівлі дійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Одеської товарної біржі про визнання договору-купівлі дійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 травня 2000 року між нею та ОСОБА_4, ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №5474 на 1/2 частину житлового будинку, який розташований за адресою: вул. Чкалова, 99, в м. Ізмаїлі Одеської області.

Вказаний договір був зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомості за реєстровим №5474 від 31 травня 2000 року. Позивач відкрито володіє та користується житлом, проте фактично являючись власником житла, позбавлений можливості реалізувати своє право власності на свій розсуд, оскільки укладений договір потребує нотаріального посвідчення. Позивач просить визнати договір №5474 від 31 травня 2000 року купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, який розташований за адресою: вул. Чкалова, 99, в м. Ізмаїлі Одеської області.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала щодо їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку.

За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставою їх виникнення, поряд з іншими, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 р. передбачено, що положення зазначеного Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений до вступу в законну силу Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року, і не мають подовжувального характеру, тому суд при розгляді справи керується положеннями ЦК України 1963 року.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.78 р., із змінами від 25.05.98 р. «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» угоди купівлі-продажу (зокрема при придбанні на біржових торгах) житлового будинку (квартири) або його (її) частини підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

При цьому, якщо така угода виконана повністю або частково одною із сторін, а інша сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК України 1963 р. на вимогу сторони, що виконала угоду має право визнати її дійсною.

На час укладення зазначеного договору діяла ст.15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якої не вимагалось подальше нотаріальне посвідчення угоди, укладеної на біржі.

Відповідно до п.49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року і чинної на момент укладення договору між сторонами договір купівлі - продажу, зареєстрований на біржі є документом, що підтверджує право власності на жилий будинок (квартиру), що відчужується.

В судовому засіданні встановлено, що 31 травня 2000 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як продавцями та ОСОБА_1, як покупцем, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна за №5474, який зареєстрований на Одеській товарній біржі в м.Ізмаїлі Одеської області, згідно якого ОСОБА_1 стала власником 1/2 частини будинку за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Чкалова, 99 (а.с.8, 9). Викладене також підтверджено записом у технічному паспорті на житловий будинок за вказаною адресою (а.с. 4, 10).

Укладений між сторонами договір зареєстрований на Одеській товарній біржі в м.Ізмаїлі Одеської області 31 травня 2000 року за №5474. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п.5 договору. Протягом всього часу з моменту укладення договору позивач відкрито володіє та користується придбаним житлом, однак на підставі укладеного договору позбавлений можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений.

Позивач, як покупець, свої обовязки за договором виконав, і за його вимогою, суд має право визнати таку угоду дійсною.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено записом про реєстрацію у паспорті громадянина України (а.с.3).

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що всі зобовязання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі, тому договір купівлі-продажу повинен бути визнаний дійсним.

На теперішній час вказаний договір не оскаржений та не скасований.

Згідно до вимог ст.47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст.15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,158,208,209,212,213-215,218,222 ЦПК України, ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, ч.2 ст.220,391,392 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Одеської товарної біржі про визнання договору-купівлі дійсним, задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме 1/2 частини житлового будинку за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Чкалова, 99, укладений 31 травня 2000 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1, який зареєстрований на Одеській товарній біржі за №5474.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5