Справа № 428/388/17
01 листопада 2017 року , м.Сватове
Сватівський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Осіпенко Л.М.,
при секретарі Тиріній В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної в м. Луганську ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Головне територіальне управління юстиції у Луганській області, ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, в обґрунтування якого вказав, що 23.04.2014 р. померла його дружина ОСОБА_3, внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої входить банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в національній валюті за договором № 304717/7237/370-13, укладеним 17 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у сумі 189266,58 грн. Зазначив, що він є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті дружини ОСОБА_3 У встановлений шестимісячний строк він звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини та отримав витяг про реєстрацію спадкової справи № 56696226. Восени 2016 року він звернувся до офісу приватного нотаріуса ОСОБА_5, де отримав інформацію, що цей нотаріус за зазначеною адресою не працює у звязку з проведенням антитерористичної операції. При зверненні за отриманням свідоцтва про право на спадщину до іншого нотаріуса на підконтрольній Україні території, йому було розяснено, що законодавством не передбачено видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом, який не реєстрував спадкову справу та запропоновано звернутися до суду. Головним територіальним управлінням юстиції у Луганській області на його запит було надано відповідь про відсутність доступу до спадкової справи. Просить визнати за ним право власності на банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в національній валюті за Договором № 304717/7237/370-13, укладеним 17 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у сумі 189266,58 грн., у порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_3, померлої 23.04.2014 р.
Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, надав згоду на заочний розгляд справи (а.с. 102).
Представник відповідача ОСОБА_2 районної у місті Луганську ради в судове засідання не зявився, про день, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр», заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. (а.с. 114-115).
Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у Луганській області у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника. (а.с. 131).
Представник третьої особи ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у судове засідання не зявився, надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 р. № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Відтак, станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» була розпочата процедура ліквідації. (а.с. 118-121).
Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не зявився, надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що уповноваженою особою було включено ОСОБА_3 до Переліку вкладників та визначено суму відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду у розмірі 189266,58 грн. (а.с. 64-66).
Суд, зі згоди представника позивача та відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд прийшов до наступного.
Матеріалами справи встановлено, що 23 квітня 2014 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ЕД № 403622, виданого 26 квітня 2014 року ОСОБА_2 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції. (а.с. 13).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді банківського строкового вкладу (депозиту) «Пенсійний» в національній валюті за договором № 304717/7237/370-13, укладеним 17 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у сумі 189266,58 грн., що підтверджується копією договору № 304717/7237/370-13, укладеним 17 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» (а.с. 15-27).
В судовому засіданні судом встановлено, що спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 є чоловік померлої ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 086021 від 15.05.2009 р. (а.с. 12).
Як зазначив позивач у своєму позові, у встановлений шестимісячний строк він звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини та отримав витяг про реєстрацію спадкової справи № 56696226.
Заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_3, померлої 23.04.2014 р., підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56696226 від 25.10.2015 року, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_5 (а.с. 14). Інших спадкоємців, передбачених законодавством України не має, про що зазначив позивач у своєму позові.
Згідно листа-розяснення Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 07.12.2016 р., приватна нотаріальна діяльність приватного нотаріуса ОСОБА_5 була припинена, архів та незакінчені спадкові справи залишилися у місті Луганську на території, непідконтрольній українській владі. (а.с. 28).
Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. 2 ст. 1228 ЦК України, право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
Положеннями ч. 3 ст. 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).
Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4 розділу 2 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.
При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.
У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз'яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження.
Тобто, повторне заведення в теперішній час спадкової справи органами нотаріату, які здійснюють свої повноваження на території, яка контролюється органами державної влади України, є неможливим.
Відповідно до частини 1 статті 91 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.
Кабінетом Міністрів України 15 квітня 2015 року постановою № 210 затверджено Порядок реєстрації деяких спадкових справ у Спадковому реєстрі, який визначає процедуру реєстрації у Спадковому реєстрі спадкових справ заведених на підставі статті 91 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проте зазначений Порядок не врегулював процедуру оформлення права на спадкування у разі, якщо спадкова справа заведена нотаріусом раніше і залишилася на території, на якій органи державної влади в теперішній час тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Тобто, матеріалами справи доведено, що позивач з незалежних від нього причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд.
Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.
У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Антитерористичну операцію розпочато Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».
Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На теперішній час рішення про завершення проведення антитерористичної операції на території Луганської області не прийнято.
За таких обставин суд вважає, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачем спадкових прав у нотаріальному порядку і визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 і визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.
Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом був звільнений від сплати судового збору, в порядку ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1892 грн. 67 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,88,213-215, 224 ЦПК України, ст.ст.15, 392, 328, 1216, 1218,1228,1268, 1270,1296 ЦК України, суд
ОСОБА_6 Васильовича до ОСОБА_2 районної в м. Луганську ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Головне територіальне управління юстиції у Луганській області, ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в національній валюті за Договором № 304717/7237/370-13, укладеним 17 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у сумі 189266,58 грн., у порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_3, померлої 23.04.2014 р.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 районної в м. Луганську ради на користь держави судовий збір у сумі 1892 грн. 67 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.М.Осіпенко