Справа №2-1098/10 22.03.2017 22.03.2017 22.03.2017
Справа № 2-1098/10
Провадження № 22ц-784/687/17 Суддя першої інстанції - Андрущак В.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем - Лептуга С.С.,

за участю: представника заявниці - ОСОБА_2, представника ДВС - Квичак Т.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2017 року, постановлену за скаргою ОСОБА_4 на рішення, дії Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із скаргою на рішення, дії Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та зобов'язання вчинити певні дії.

ОСОБА_4 зазначала, що Заводським районним судом м. Миколаєва 26 листопада 2012 року видано виконавчий лист по справі №2-1098/2010 щодо стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» 136 667,69 грн.

В подальшому після чергового пред'явлення вказаного виконавчого листа 26 липня 2013 року Заводським відділом ДВС винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Вказану постанову вона не отримувала, лише 19 грудня 2016 року дізналася про те, що з її заробітної плати утримуються грошові кошти та ознайомилася з постановою в Заводському відділі ДВС. На думку заявниці дана постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена державним виконавцем в порушення вимог ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», а саме після закінчення річного строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання, а тому така постанова є неправомірною.

Посилаючись на викладене заявниця просила суд: поновити строк на звернення зі скаргою до суду, визнати неправомірними дії Заводського відділу ДВС щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 26 липня 2013 року з примусового виконання виконавчого листа, виданого 26 листопада 2013 року Заводським районним судом м. Миколаєва, скасувати зазначену постанову, зобов'язати Заводський відділ ДВС прийняти рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження за номером у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень №39036383 за виконавчим листом від 26 листопада 2012 року.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2017 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали, яка постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила її скасувати та постановити нову про задоволення її скарги.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник Заводського ДВС просила ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження 26 липня 2013 року є правомірними, а оскаржувана постанова прийнята відповідно до закону в межах повноважень державного виконавця, права і свободи заявниці не було порушено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Зі змісту статей 14, 368 ЦПК України також вбачається, що рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Названий Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 6 Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В силу статті 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

Відповідно до положень ст.ст. 17, 18 Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, у яких зазначається, зокрема, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до п. l ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 17 Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Статтею 22 Закону (який діяв на час виникнення правовідносин) встановлено, що виконавчі документи щодо виконання судових рішень можуть бути пред'явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно ст. 23 вищевказаного Закону строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідно постанову.

У силу ч. 1 ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 29 квітня 2010 року Заводським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення, яким стягнуто із ОСОБА_5, ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ВАТ КБ «Надра» філії ВАТ КБ «Надра» заборгованість у розмірі 136 667,698 грн. Вирішено питання про судові витрати (а.с. 48).

Вказане рішення, ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 23 вересня 2010 року залишено без змін та набрало законної сили 23 вересня 2010 року (а.с.89-90).

На підставі вказаного рішення, Заводським районним судом м. Миколаєва 26 листопада 2012 року було видано виконавчий лист №2-1098/2010 щодо стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» 136 667,69 грн. (а.с.130).

З копії виконавчого листа, якій міститься в матеріалах справи вбачається, що Новоодеським відділом ДВС його 17 квітня 2013 року було повернуто на підставі п.5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.166).

В подальшому, повторно 15 липня 2013 року представник ПАТ КБ «Надра» звернувся із заявою до Заводського відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження (а.с.165).

26 липня 2013 року державним виконавцем Заводського відділу ДВС на підставі виконавчого листа №2-1098/2010, виданого Заводським районним судом 26 листопада 2012 року було відкрито виконавче провадження № 39036383 щодо стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» 136 667,69 грн. (а.с.131).

Наведене свідчить, що на момент відкриття виконавчого провадження - 26 липня 2013 року строк пред'явлення виконавчого документа до виконання не закінчився, оскільки відповідно до приписів ст. 23 Закону річний строк для пред'явлення виконавчого листа № 2-1098/2010 до виконання розпочав свій перебіг заново з 17 квітня 2013 року.

З матеріалами виконавчого провадження заявниця ознайомлена 19 грудня 2016 року (а.с. 155).

За таких обставин, суд дійшов правильного висновку що дій державного виконавця щодо відкриття 26 липня 2013 року виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1098/2010, виданого 26 листопада 2012 року Заводським районним судом м. Миколаєва вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а відтак є правомірними, не порушують права та інтереси заявниці. Постанова від 26 липня 2013 року про відкриття виконавчого провадження винесена відповідно до вимог чинного законодавства та в межах повноважень державного виконавця, а тому відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_4

Посилання в апеляційній скарзі на те, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання починається не з часу повернення виконавчого листа, а з дати набрання рішення законної сили, а тому державний виконавець мав би відмовити у відкритті виконавчого провадження не заслуговують на увагу, оскільки виконавчий лист було пред'явлено повторно, а тому державний виконавець перевіряє строк пред'явлення виконавчого листа після повернення, а не пред'явлення виконавчого документа вперше.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду

Оскільки суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону, то апеляційна скарга в силу п.2 ч. ч.1 ст. 312 ЦПК України підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова