Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/2685/17 Головуючий у 1 інстанції: Купавська Н.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Волчановій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2017року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи Костянтинівська сільська рада Мелітопольського району Запорізької області, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою , -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, який уточнила в процесі розгляду справи.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є власницею житлового будинку №88 по вул.Дорожня в с.Костянтинівка Мелітопольського району, їй належить земельна ділянка розміром 0,1196 га, кадастровий номер :03:001:0079, з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Відповідачка ОСОБА_4 є власницею сусіднього будинку №86 по вул.Дорожня, 86 в с.Костянтинівка, їй належить земельна ділянка розміром 0,1882 га. Між нею та відповідачами з 2014 року стали виникати постійні конфлікти щодо користування суміжними земельними ділянками. Так відповідачі самостійно без узгодження з нею перенесли огорожу, яка існувала на встановленій межі, на відстань 0,11 см у бік домоволодіння позивачки, чим змінили конфігурацію земельної ділянки та зменшили її загальну площу. При її зверненні до комісії з урегулювання земельних відносин Костянтинівської сільради було проведено обстеження земельних ділянок та встановлено, що межа між земельними ділянками визначена, межові стовпчики встановлено вірно та запропоновано відповідачам перенести огорожу в строк до 25.10.2014. В подальшому 02.02.2016 року нею було викликано спеціаліста з ДП «Центр Держземкадастру» для перенесення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та визначення поворотних точок земельної ділянки. Після виконаних робіт депутатом Костянтинівської сільради ОСОБА_8 було складено акт із визначенням схеми домоволодінь з поворотними точками.

Оскільки відповідачі відмовились від підпису в складеному акті та не бажають переносити встановлену огорожу просила зобовязати відповідачів демонтувати металевий паркан з бетонними стовпами та встановити розподільну огорожу відповідно до винесених межових знаків кадастрового плану її земельної ділянки та стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним і ґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України

Вирішуючи спір, суд дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог та ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у позові згідно з вимогами статей 107, 152, 212 ЗК України.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до ст. 126 ЗК України державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням.

У відповідності до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, серед іншого, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, відшкодування заподіяних збитків, тощо.

Відповідно до статті 107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Відповідно до ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно - кадастрової документації.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір.

У відповідності до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір.

Частиною 2 ст.59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

ОСОБА_3 звернулася з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою і просила захистити земельні права шляхом демонтування металевого паркану і бетонних стовпів, розташованих на її земельній ділянці, встановити розподільну огорожу між її земельною ділянкою та земельною ділянкою по вул. Дорожня, 86 в с. Костянтинівка.

Проте позивач не підтвердив доказами, які він зобовязаний був надати в силу ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, що відповідачі порушили встановлену межу між суміжними земельними ділянками та чинять позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власницею житлового будинку №88 по вул.Дорожня в с.Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області на підставі договору дарування 1/2 частини будинку від 21.09.1978, реєстраційний номер №447, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину будинку від 17.02.2006, що зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно 25.02.2016 року /а.с.28,29,30/.

Згідно відомостей з Державного реєстру їй належить земельна ділянка площею 0,1196 га, що знаходиться по вул.Дорожня, 88 в с.Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд /а.с.31/.

Власницею житлового будинку №86 по вул. Дорожня в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області є відповідачка ОСОБА_4 на підставі договору довічного утримання від 22.02.2001, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрованого в КП «ММБТІ» 06.03.2001, реєстраційний №8650 в книзі 49, про що наявна копія відповідного договору та інформаційний лист КП «ММБТІ» /а.с.158, 175/.

Також відповідачці належить суміжна земельна ділянка №86, яка згідно архівних матеріалів, що містяться в Управлінні Держгеокадастру у Мелітопольському районі, обліковується за останньою на підставі держакту на право приватної власності на землю від 07.06.2001, ЗПК-10-05343, реєстраційний №3157, виданий на підставі договору дарування земельної ділянки реєстр №937 від 22.02.2001 року /а.с.115/. За даним державним актом відповідачці було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1882 га по вул.Дорожня, 86 в с.Костянтинівка Мелітопольського району в якості присадибної земельної ділянки з планом зовнішніх меж земельної ділянки /а.с.176/.

Земельні ділянки сторін є суміжними і між ними виник спір щодо встановлення межових знаків, про що в матеріалах справи є копії відповідей Костянтинівської сільської ради, рішення апеляційного суду та акти робочих груп /а.с.35, 43, 100-10, 242, 2431/.

В матеріалах справи відсутні належні докази накладення суміжних земельних ділянок №88 та №86 по вул.Дорожня в с.Костянтинівка.

Виконані сторонами кадастрові зйомки належних їм земельних ділянок проводилися по фактичному їхньому користуванню, тоді як відповідно до ст.107 ЗК України основою для відновлення межі є дані земельно-кадастрової документації. На земельну ділянку позивачки відсутня відповідна земельно-кадастрова документація. Отже питання про відновлення спірної межі не вирішено в установленому законом порядку, між сторонами існує спір щодо меж земельних ділянок, рішення органів місцевого самоврядування про його вирішення не приймалось.

Як розяснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 р. №7 ( в редакції від 19.03.2010р.) згідно зі ст.158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Встановлення меж земельних ділянок до компетенції суду не належить.

Аналогічна позиція щодо застосування норм матеріального права з даних правовідносин викладена і в рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.04.2012 року № 6-41103св11.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач не довів порушення її права, як власника земельної ділянки.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 320/3044/16-ц

Провадження №22ц/778/2685/17 Головуючий у 1 інстанції: Купавська Н.М.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

23 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Волчановій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2017року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи Костянтинівська сільська рада Мелітопольського району Запорізької області, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: