Номер провадження: 22-ц/785/2459/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 01.12.2016 року,

встановила :

12.10.2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що відносини з відповідачем не склалися через різні погляди на життя та шлюб та безвідповідальність до сімї з боку відповідача, сторони не проживають спільно однією сімєю, окремо, спільне господарство не ведуть, від шлюбу дітей не мають.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 01.12.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, укладений та зареєстрований 28.07.2007 року у виконавчому комітеті Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області, актовий запис №01 розірвано.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій в якій з посиланням на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права просить рішення змінити, виключивши із описово - мотивувальної частини цього рішення дані про те, що сторони (позивачка ОСОБА_2 та ОСОБА_3) не підтримують між собою подружніх відносин з грудня 2014 року, вказавши в описово - мотивувальній частині рішення про те, що сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо та не ведуть спільного господарства з початку вересня 2016 року. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 у позовній заяві вказала, що шлюбні відносини між сторонами припинено на початку вересня 2016 року, позовні вимоги (предмет та підставу позову) не змінювала. Суд першої інстанції здійснював розгляд справи на підставі позовної заяви ОСОБА_2, де підставою позову являлось фактичне не проживання спільно однією сімєю з початку вересня 2016 року. У суді ОСОБА_3 підтверджував саме цей факт, що з початку вересня 2016 року вони з ОСОБА_2 припинили шлюбні відносини, саме з цього часу ( з початку вересня 2016 року ) мешкають окремо та не ведуть спільне господарство. Вважає, що бажання стати єдиним власником квартири, придбаної сторонами у червні 2015 року і спонукало позивачку подати до суду письмові пояснення, в яких змінити час припинення між ними шлюбних відносин та у подальшому цей факт матиме важливе значення при вирішенні питання про розподіл майна подружжя.

Сторони в судове засідання не зявились. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялись належним чином.

Відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Справа розглянута судом на підставі ч. 2 ст. 197 та ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін впливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

В повній мірі рішення районного суду вказаним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, а тому дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сімю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визначення часу припинення шлюбних відносин виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що звертаючись до суду 12.10.2016 року, ОСОБА_2 у позовній заяві від 05.10.2016 року власноручно вказала про те, що близько місяця назад дізналась про подружню зраду з боку відповідача і з цього часу вони фактично не проживаємо спільно однією сімєю, тобто з вересня 2016 року.

Крім того, в заяві від 29.11.2016 року позивачка, звертаючись до суду з проханням не надавати більше часу на примирення та розглянути справу у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, тобто і в тій частині, що шлюбні відносини припинено на початку вересня 2016 року.

Разом з тим в подальшому позивач подала заяву, в якій уточнила час припинення шлюбних відносин зазначивши дату з грудня 2014 року.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач заперечував обставину припинення шлюбних відносин з грудня 2014 року, а тому безпідставно застосував ч.ч. 1,4 ст. 174 ЦПК України.

Колегія суддів критично ставить до уточнень позову, щодо припинення шлюбних відносин в 2014 році, оскільки позивачка ОСОБА_2 в своєму позові зазначає, що відповідач у вересні 2016 року вчинив подружню зраду, таким чином колегія суддів дійшла висновку, що до вересня 2016 року сторони перебували в шлюбних відносинах, у звязку з чим, оскаржуване рішення суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила :

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 01.12.2016 року в частині висновків щодо часу припинення шлюбних відносин змінити, визначивши, що шлюбні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були припинені з вересня 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

ОСОБА_4