Справа № 459/1581/15-ц
Провадження № 2/459/15/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Рудакова Д.І.,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, НАСК «ОРАНТА» в особі ЛОД НАСК «ОРАНТА» про відшкодування заробітку, втраченого у звязку з втратою працездатності внаслідок злочину та потреб у додаткових видах допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 28.02.2017 року, просив: стягнути з ОСОБА_4 та HACK «ОРАНТА» (з врахуванням ліміту відповідальності страховика) в його користь57 896, 08 грн. втраченого заробітку за період з 29.03.2008 року по 28.02.2017 року із яких 487,33 грн. по тимчасовій непрацездатності за період з 29.03.2008 року по 25.04.2008 року та 57 408, 75 грн. у звязку з стійкою втратою професійної працездатності в розмірі 10% за період 26.04.2008 року по 28.02.2017 року, внаслідок заподіяних тяжких тілесних ушкоджень отриманих в ДТП через винні дії ОСОБА_4 цивільно-правова відповідальність якого, як власника наземного транспортного засобу була застрахована у HACK «ОРАНТА»; 2 822, 58 грн. понесених ним витрат на лікування;1 677, 20 грн. додаткових витрат викликаних необхідністю посиленого харчування за період з 29.03.2008 року по 25.04.2008 року;стягувати з ОСОБА_4 на його користь втрачений заробіток, починаючи з 01.03.2017 року в сумі 1600 грн. щомісячно безтерміново до змін в законодавстві. Вимоги обґрунтовані тим, що 28.03.2008 року близько 23.50 год. на автодорозі Червоноград-Львів, при проїзді її ділянки, що 300 м. від автомобільного моста через р. Солокію, мала місце ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 та мопеда марки Delta ЕХ 500 Т під його керуванням.За вказаним фактом була порушена кримінальна справа, у якій він був визнаний потерпілим.Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 24.01.2014 року, який набрав законної сили 24.02.2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Внаслідок отриманих у цій ДТП тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, він перебував на лікуванні у Червоноградській центральній міській лікарні стаціонарно та амбулаторно за власні кошти.Згідно довідки Червоноградської ЦМЛ за період з 29.03.2008 року по 25.04.2008 року ним було витрачено на лікування 2822, 58 грн. На час ДТП він був студентом Львівського національного університету ім. І. Франка, та навчався стаціонарно.Через отримання ушкодження здоров'я, він не міг працювати, оскільки втратив працездатність та був змушений проходити реабілітацію і лікуватися. Вперше після ДПТ він зміг піти на роботу лише у 2013 році, пропрацювавши 1 рік, він був змушений звільнитися через наслідки ДТП. Автомобіль яким керував ОСОБА_4, під час ДТП був застрахований в HACK «ОРАНТА» згідно полісу № ВА/6172597, а ДТП, що призвела до ушкодження його здоровя є страховим випадком. Згідно полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю і здоровю складає 51 000, 00 грн., страхові виплати HACK «ОРАНТА» йому не проводила.26.12.2014 року він звертався у Львівську обласну дирекцію HACK «ОРАНТА» із заявою про страхове відшкодування, у якій просив відшкодувати шкоду заподіяну здоровю в ДТП 28.03.2008 року, а саме: шкоду повязану з лікуванням, шкоду із тимчасовою втратою працездатності, моральну шкоду, та шкоду заподіяну майну.Згідно відповіді HACK «ОРАНТА» № 1478 від 29.01.2015 року відсутні правові підстави для здійснення виплат страхового відшкодування. Зважаючи на те, що станом на момент проведення додаткової експертизи у нього було встановлено 10 % втрати професійної працездатності, вважає, що розрахунок втраченого заробітку, виходячи із 10 % стійкої втрати професійної працездатності, необхідно проводити з 26.04.2008 року (перший день після його виписки з лікарні, тимчасова непрацездатність), оскільки цих 10 %, як мінімум, мали місце у весь період з 26.04.2008 року по лютий 2017 року. З 29.03.2008 року по 25.04.2008 рокувін перебував на стаціонарному лікуванні та був тимчасово непрацездатний, а тому за цей період відповідачі повинні відшкодувати втрачений заробіток в розмірі 487, 33 грн., виходячи із мінімального розміру заробітної плати та кількості днів тимчасової непрацездатності. За період з 26.04.2008 року по 28.02.2017 року, відповідачі зобовязані відшкодувати 57 408, 75 грн. втраченого заробітку, виходячи з проведеного ним розрахунку, який додається. Зважаючи на те, що на даний час у нього встановлено 10 % стійкої втрати професійної працездатності, з відповідачів слід стягнути 1600, грн. щомісячно, безтерміново, до змін у законодавстві. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 72 на момент стаціонарного лікування у звязку із отриманими ушкодженнями в ДТП, щоденно він потребував додаткового харчування у вигляді - сиру домашнього - 200 гр., сиру твердого 70 гр., сметани 100 гр., лимона - 1, соку гранатового або яблучного - 0, 5 л., м'яса (курячого) 100 гр., риби (хек) - 100 гр. ОСОБА_6 з вартості названих продуктів в даній кількості станом на час розгляду справи, на один день додаткового харчування у період стаціонарного лікування з 29.03.2008 року по 25.04.2008 року він додатково витрачав 59, 90 грн., а тому за цей період, відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК, відповідачі повинні відшкодувати 1 677, 20 грн. додаткових витрат викликаних необхідністю посиленого харчування.

Представник відповідача ЛОД НАСК «Оранта» подав заперечення від 23.06.2015 року та додаткові заперечення від 12.07.2016 року, у яких просить застосувати строк позовної давності та у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що як доказ понесених витрат на лікування позивач зобовязаний надати страховій компанії документи в підтвердження оплати понесених витрат на суму 2822,58 грн. (чеки, квитанції тощо) та документи із закладу охорони здоровя, які б підтверджували необхідність здійснення вказаних витрат (виписка з історії хвороби, призначення лікаря).03.01.2015 року позивачем направлено до страхової компанії «ОРАНТА» заяву про виплату страхового відшкодування за шкоду, пов'язану з лікуванням, із тимчасовою втратою працездатності, моральну шкоду та шкоду, заподіяну майну. Проте позивачем не надано жодних документів, що підтверджували б вказані витрати (чеки, квитанції) та необхідність їх здійснення.Оскільки ОСОБА_2 на момент настання страхового випадку навчався на денному (очному) відділенні та не одержував доходів, керуючись нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку із стійкою втратою працездатності йому відшкодовуються лише витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням та доглядом у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів.

21.03.2017 року представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 подав заперечення на позовну заяву, у якому зазначив, що позов є безпідставним та необгрунтованим виходячи з наступного. Позивач не вказує на підставі якої норми права відповідач ОСОБА_4 зобов'язаний сплачувати позивачу втрачений заробіток, починаючи з 01.93.2017 року в сумі 1600 грн. щомісяця безтерміново до змін в законодавстві. Даючи пояснення у судовому засіданні позивач не надав суду доказів того, що він мав намір працювати і йому було відмовлено у працевлаштуванні у звязку із травмою. Позивач не надав чеків чи довідку, що ним було витрачені кошти на ліки та посилене харчування. До уточнень було подано довідки станом на 2017 рік, а не на момент лікування. Згідно копії трудової книжки, позивач з 13.03.2013 року по11.04.2014 року працював на Червоноградському заводі металоконструкцій на посадах: менеджера із постачання, начальника відділу постачання. З 22.04.2014 року по 24.07.2014 року і з 22.11.2014 року по16.01.2015 року звертався в Червоноградський міський центр зайнятості з приводу безробіття. Позивач визнає той факт, що в період з 2009 року по 2011 року перебував на відпочинку за кордоном. Крім того, позивач звертався до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, йому було надано відповідь про необхідність надати перелік документів. Під час ДПТ позивач він керував мопедом у стані алкогольного сп'яніння.Суду були надані розрахунки, здійснені виходячи з пятикратного розміру мінімальної заробітної плати, проте позивач не надав суду довідку про доходи за останнім місцем праці, тому невідомо, які доходи має позивач, а розрахунки не слід брати до уваги.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пославшись на обставини викладені у позовній заяві. Позивач додатково пояснив, що з 2009 року по 2011 рік приблизно три рази на пів року виїжджав за кордон. Зазначив, що шукав роботу, але не міг працевлаштуватись. Просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник у судовому засіданні позов не визнали, пославшись на обставини викладені у запереченні на позовну заяву. Просили відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача НАСК «Оранта» в особі ЛОД НАСК «Оранта» у судове засідання не зявився, подав клопотання про перенесення судового засідання, у звязку із зайнятістю представника у інших справах.

Суд не бере до уваги зазначену заяву, оскільки представник відповідача надав заперечення на позовну заяву, беручи до уваги достатність у матеріалах справи даних про спірні відносини, тривале перебування справи на розгляді суду з незалежних від суду причин, суд дійшов висновку про можливість закінчення судового розгляду на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_7 пояснив, що для експертизи не було надано медичної документації, на час огляду у позивача було зафіксовано 10% втрати працездатності.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_8 пояснила, що за період з 2008 року по 2016 рік не було надано медичної документації, 10% втрати працездатності встановлено на остаточний момент проведення експертизи.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі і зявилися у судове засідання, експертів, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

Установлено, що вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 24.01.2014 року, який набрав законної сили 24.02.2014 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. У відповідності до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він на протязі 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обовязки.

Даним вироком встановлено, що ОСОБА_4 28.03.2008 року близько 23 год. 50 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_2, рухаючись по своїй смузі руху по вул. Львівській в м. Червонограді у напрямку до м. Львова, при проїзді її ділянки що за 300 м від автомобільного мосту через р. Солокію, грубо порушив вимоги Р1 п.п. 1.2, 1.5, 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»;) Р 2 п. 2.3 «б», «д»; Р 10 п.п. 10.1; Р 11 п. 11.2; Р 12 п.п. 12.3 та вимоги дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 «Дорожня розмітка» (додатку 2) Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вів свій транспортний засіб якомога ближче до правого краю проїзної частини, при зміні напрямку руху ліворуч не переконався що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасника руху, перетнувши суцільну осьову лінію горизонтальної дорожньої розмітки, виїхав на смугу зустрічного руху, такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до зіткнення автомобіля НОМЕР_3 із мопедом марки «Delta EX 500 Т» під керуванням ОСОБА_9, який рухався у зустрічному йому напрямку. Внаслідок вказаної ДТП пасажир мопеда марки «Delta EX 500 Т» ОСОБА_10, згідно висновку судово-медичної експертизи № 247/2008 від 15.05.2008 року отримав тілесні ушкодження у вигляді, закритого відламкового перелому лівого стегна зі зміщенням, які ускладнилися травматичним шоком ІІ ступеня і які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за одзнакою небезпеки для життя в момент заподіяння, а водій мопеда марки «Delta EX 500 Т» ОСОБА_9, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 248/2008 від 19.05.2008 року отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого відламкового перелому лівого стегна, тупої травми живота, яка проявилась підкапсулярним розривом селезінки та ускладнилась травматичним шоком ІІІ ступеню; які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії І-СГ № 013956 від 04.04.2013 року, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, 04.04.2013 року змінив імя на ОСОБА_2, про що складено відповідний актовий запис № 05.

25.04.2008 року позивачу було надано довідку Червоноградської ЦМЛ про тимчасову непрацездатність студентів з 29.03.2008 року по 26.04.2008 року, що підтверджується копією зазначеної довідки

Позивач перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, що вбачається з наданих позивачем медичних документів.

З копії полісу № ВА/6172597 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.01.2008 року, виданого Червоноградським міським відділенням Львівської обласної дирекції Національної страхової компанії «Оранта» автомобіль НОМЕР_3, належний ОСОБА_4, був застрахований до 17.01.2009 року, включно, вказаною страховою компанією.

Позивач ОСОБА_2 26.12.2014 року звернувся в Львівську обласну дирекцію НАСК «Оранта» із заяву про страхове відшкодування в якій просив відшкодувати шкоду заподіяну його життю та здоровю внаслідок ДТП, яка мала місце 28.03.2008 року.

Як вбачається з відповіді № 09-02-09/1478 від 29.01.2015 року, наданої позивачу на його заяву начальником Управління врегулювання від імені Страховика НАСК «Оранта», так як ОСОБА_2 на момент звернення з заявою про страхове відшкодування не було надано: копії виписки з історії хвороби, документи (оригінали або належним чином завірені їх копії) щодо його витрат на лікування, копії ідентифікаційного коду, банківських реквізитів для перерахування страхового відшкодування, то у НАСК «Оранта» відсутні правові підстави для здійснення виплати страхового відшкодування, у звязку з чим розгляд справи за його заявою припиняється.

Згідно копії трудової книжки позивача серії АВ №487729, останній з 13.03.2013 року по11.04.2014 року працював на Червоноградському заводі металоконструкцій на посадах: менеджера із постачання, начальника відділу постачання. З 22.04.2014 року по 24.07.2014 року та з 22.11.2014 року по 16.01.2015 року звертався в Червоноградський міський центр зайнятості з приводу безробіття.

Відповідно до висновку експерта (комісійна судово-медична експертиза) № 72 від 21.06.2016 року, зокрема, медична документація за період після виписки із Червоноградської ЦМЛ, тобто з 25.04.2008 року по даний час членам комісії не представлена. Через відсутність будь-яких медичних даних про стан здоровя на цей період часу встановити ступінь вираженості хворобливих змін внаслідок перенесених травм, з метою визначення відсотків втрати працездатності, комісія немає можливості. На момент стаціонарного лікування у звязку із отриманими ушкодженнями в ДТП, щоденно він потребував додаткового харчування у вигляді - сиру домашнього - 200 гр., сиру твердого 70 гр., сметани 100 гр., лимона - 1, соку гранатового або яблучного - 0, 5 л., м'яса (курячого) 100 гр., риби (хек) - 100 гр. ОСОБА_11, зазначені у листі призначень медичної карти стаціонарного хворого, представленої на експертизу, використовується при лікуванні хворих з такими травмами, котрі були спричинені ОСОБА_2

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку. встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог частини 4 статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з ч.1, абз.3 ч.3 ст.1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст.1194 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), у зв'язку із стійкою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються доходи, не отримані потерпілим у результаті стійкої втрати потерпілим працездатності (інвалідності), які не відшкодовуються за рахунок іншого обовязкового виду страхування.

Згідно п. З ст. 26 цього Закону, якщо потерпілий, який навчається на денному (очному) відділенні закладу освіти, в результаті стійкої втрати працездатності не має можливості продовжувати навчання на денному (очному) відділенні, страховиком чи МТСБУ оплачується його навчання на заочному відділенні акредитованого закладу освіти України.

Відповідно до п. 5 ст. 26 Закону потерпілим, які на момент настання страхового випадку не одержували доходів, у зв'язку із стійкою втратою працездатності відшкодовуються витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням та доглядом у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів.

Вирішуючи спір у частині стягнення з відповідачів 2 822, 58 грн. понесених витрат на лікування та1 677, 20 грн. додаткових витрат викликаних необхідністю посиленого харчування за період з 29.03.2008 року по 25.04.2008 року, судом ураховано, що позивачем не подано суду належних та допустимих доказів фактичного понесення ним цих витрат, отже відсутні підстави для задоволення такої вимоги.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачів 57 896, 08 грн. втраченого заробітку за період з 29.03.2008 року по 28.02.2017 року та втраченого заробітку починаючи з 01.03.2017 року в сумі 1600 грн. щомісячно безтерміново до змін в законодавстві, то такі до задоволення не підлягають виходячи з наступного.

Висновком експерта (комісійна судово-медична експертиза) № 221 Додатковий від 31.10.2016 року, на час проведення експертизи при обстеженні членами комісії у позивача виявлено зрощений перелом лівого стегна з періодичним больовим синдромом, що становить 10 % (десять %) стійкої втрати професійної працездатності, згідно п.12.5 табл. («Критерії встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках…», затвердженим Наказом МОЗ України 05.06.2012 року №420).

Доказів встановлення ступеня втрати професійної чи загальної працездатності позивача у період з 29.03.2008 року по 28.02.2017 року, в ході судового розгляду судом не здобуто та позивачем таких не надано.

Беручи до уваги наведені вище обставини справи, суд вважає, що у позивача відсутнє право на відшкодування розміру втраченого заробітку та щомісячних виплат, оскільки ним не подано належних та допустимих доказів про визначення йому у період з 29.03.2008 року по 28.02.2017 рокувтрати професійної чи загальної працездатності внаслідок отриманих 28.03.2008 року травм, а висновком експерта № 221 Додатковий від 31.10.2016 року позивачу лише на час проведення експертизи встановлено 10 % стійкої втрати професійної працездатності. Крім того, позивачем не зазначено на підставі якої норми чинного законодавства України, відповідачі зобовязані сплачувати позивачу втрачений заробіток щомісяця, безтерміново, до змін у законодавстві.

Суд звертає увагу на те, що під час отриманих 28.03.2008 року травм позивач був студентом денної форми навчання і не працював, тому можливим є встановлення останньому лише ступеня втрати загальної працездатності.

За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю, що виключає можливість відмови у його задоволенні у звязку зі спливом строку позовної давності за заявою представника відповідача НАСК «Оранта» в особі ЛОД НАСК «Оранта».

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. І. Рудаков