Справа № 449/1150/16 Головуючий у 1 інстанції: Гуняк О.Я.
Провадження № 22-ц/783/1683/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Іванова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області від 12 грудня 2016 року за заявою про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної залиттям квартири,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі стверджують, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважають, що відмова у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на квартиру № АДРЕСА_1 створює загрозу невиконання можливого рішення суду при задоволенні позову, оскільки після прийняття спадщини відповідачі планують продати квартиру. Зазначають, що відповідачі фактично проживають за межами України та у разі продажу вказаної квартири і виїзду відповідачів за кордон ні вони, ні орган виконавчої служби не будуть мати змоги вжити заходів для примусового виконання рішення. Просять ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Оскільки в судове засідання не з"явились особи, які беруть участь у справі, колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України слід проводити без участі останніх та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної залиттям квартири.

Також позивачами подано заяву про забезпечення позову, в якій вони просили накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходів до забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що заявниками не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Висновок суду відповідає встановленим обставинам та положенням закону.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому припущення суду щодо зазначених обставин повинно бути достатньо обґрунтованим з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч.2 ст.151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; відомості, потрібні для забезпечення позову.

У заявленій вимозі про забезпечення позову відсутні відомості на обґрунтування того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. (а.с.4)

Твердження в апеляційній скарзі про загрозу невиконання можливого рішення суду при задоволенні позову, оскільки після прийняття спадщини відповідачі планують продати квартиру, що відповідачі фактично проживають за межами України та у разі продажу вказаної квартири і виїзду відповідачів за кордон ні вони, ні орган виконавчої служби не будуть мати змоги вжити заходів для примусового виконання рішення не можуть прийматись до уваги, так як на ці обставини в заяві про забезпечення позову позивачі не посилалися і суду про такі не було відомо.

А відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що заявниками не наведено достатніх правових підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та не подано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність ухвали вимогам закону спростовуються вищенаведеним. А тому апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307 , ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.