Номер провадження: 22-ц/785/705/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Дрішлюка А.І, ОСОБА_2

при секретарі: Поліхрановій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 18 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_7, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання недійсним договорів дарування та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2007 року ОСОБА_6 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом, який вподальшому уточнив, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_7, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання недійсним договору дарування ? частини житлового будинку під номером 33 по вулиці Світанку у м. Одесі, укладений 05.11.2003 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №3324; визнання за ОСОБА_6 права власності на вищезазначену ? частину житлового будинку у порядку спадкування, за заповітом від 15.11.2001 року після смерті 28.08.2006 року ОСОБА_9; витребування на його користь від ОСОБА_4 ? частини житлового будинку під номером 33 по вул. Світанку у м. Одесі. Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що на протязі декілька років до смерті ОСОБА_9 він проживав разом з нею та 28.08.2006 року прийняв спадщину після її смерті. Позивач вважає, що договір дарування від 05.11.2003 рок від імені ОСОБА_9 на імя ОСОБА_3 є не дійсним, так як ОСОБА_9 не мала намір відчужувати свою власність і уклала договір не розуміючи значення своїх дій і не маючи можливості керувати ними, а належне ОСОБА_9 майно у відповідності до укладеного 15.11.2001 року заповіту, як спадкове майно є власністю позивача, який має право захищаючи свої права витребувати його від ОСОБА_4, як добросовісного набувача.

У травні 2014 року представник ОСОБА_4 ОСОБА_10 ОСОБА_11 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про зобовязання ОСОБА_6 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні, володінні та розпорядженні ? частиною домоволодіння № 33 по вул.Світанку в м.Одесі та вселення ОСОБА_4 у вказане домоволодіння.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 31.07.2014 року обєднано цивільну справу №520/5901/14-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_7 про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності за заповітом з цивільною справою №520/5907/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про усунення перешкод в розпорядженні, користуванні та володіння майном, вселення, присвоєно обєднаній справі №520/5901/14-ц (том 4, а.с.42-43).

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 18 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено. Визнано недійсним договір дарування ? частини житлового будинку під номером 33 по вулиці Світанку у м. Одесі, укладений 05.11.2003 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №3324.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на ? частину житлового будинку під номером 33 по вулиці Світанку у м. Одесі, загальною площею 89,2 кв.м та житловою площею 28,2 кв.м., у порядку спадкування, за заповітом від 15.11.2001 року після смерті 28.08.2006 року ОСОБА_9.

Витребувано від ОСОБА_4 ? частину житлового будинку під номером 33 по вул. Світанку у м. Одесі на користь ОСОБА_6.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Київського районного суду м.Одеси від 18 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права.

В ході розгляду справи в апеляційній інстанції, судова колегія встановила, що судом першої інстанції не ухвалено рішення стосовно зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про усунення перешкод в розпорядженні, користуванні та володіння майном, вселення.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що цивільну справу необхідно направити до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

Згідно п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до ч.7 ст. 297 ЦПК України, при надходженні неналежно оформленої справи, з нерозглянутими зауваженнями на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами або з нерозглянутими письмовими зауваженнями щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, або без вирішення питання про ухвалення додаткового рішення суддя-доповідач повертає справу до суду першої інстанції, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Отже, справа в апеляційній інстанції може бути розглянута після розгляду судом першої інстанції питання про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись п1 ч.1 ст. 220, ч.7 ст. 297, 303, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_7, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання недійсним договорів дарування та визнання права власності повернути до суду першої інстанції для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.І. Дрішлюк

ОСОБА_2