Справа № 709/1972/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіян С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання у порядку спадкування за заповітом права на завершення приватизації земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач), третя особа - ОСОБА_2, про визнання у порядку спадкування за заповітом права на завершення приватизації земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 8 вересня 1999 року померла його прабаба зі сторони матері ОСОБА_3. Рішенням Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до заповіту від

1 червня 1995 року позивач є єдиним спадкоємцем. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка. Позивач прийняв спадщину

ОСОБА_3, оскільки вступив у фактичне володіння і управління її спадковим майном протягом шести місяців з дня її смерті шляхом отримання у власність її речей домашнього вжитку, однак позбавлений можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку так, як державний акт на неї не виготовлявся. У звязку з цим позивач просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, а справу розглянути без його участі.

У судове засідання сторони не зявилися. Відповідач надіслав лист, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 29). Третя особа погодилася з позовом та просила справу розглядати в її відсутність, про що також подала відповідну заяву (а.с. 12).

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу.

Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

8 вересня 1999 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (виданого повторно) від 16 січня 2002 року серії 1-СР № 176321 (а.с. 6).

Зі змісту довідки Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 1913 від 24 жовтня 2017 року, вбачається, що ОСОБА_3 дійсно до дня смерті була зареєстрований та постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, одиноко (а.с. 13).

При житті ОСОБА_3, а саме 1 червня 1995 року, склала заповіт, посвідчений Богодухівською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області 1 червня

1995 року та зареєстрований у книзі для запису нотаріальних дій за № 26, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй по закону, заповіла позивачу (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина. Зокрема, згідно з довідкою Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 1887 від 18 жовтня 2017 року за ОСОБА_3 на підставі земельно-облікових документів рахується всього землі 0,45 га, в тому числі: ріллі - 0,40 га, під будівлями та дворами - 0,02 га, багаторічних насаджень - 0,03 га (а.с. 9). Вказану земельну ділянку ОСОБА_3 отримала на підставі рішення Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 9 від

29 вересня 1997 року, що підтверджується випискою з нього (а.с. 8).

Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні приписи ЦК УРСР.

Як зазначено у ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно з ч. 1 і 2 ст. 524 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті ОСОБА_3, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Статтею 525 ЦК УРСР встановлено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, при оголошенні його померлим день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу.

Отже часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 є день її смерті, а саме

8 вересня 1999 року.

Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 7 листопада 2017 року (вих. № 1497) (а.с. 28), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 21), після померлої ОСОБА_3, заяви в нотаріальну контору не поступали. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Водночас листом Черкаського обласного державного архіву від 15 листопада 2017 року (вих. № 1319/01-24), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 25) повідомлено, що відповідно до "Алфавітної книги обліку спадкових справ" Чорнобаївської державної нотаріальної контори за 1999-2003 роки спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась (а.с. 30).

Судом встановлено, що померла ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до змісту якого все своє майно заповіла позивачу. Позивач прийняв спадщину ОСОБА_3, оскільки вступив у фактичне володіння та управління її спадковим майном шляхом отримання у власність речей домашнього вжитку протягом шести місяців з дня її смерті, що підтверджується довідкою Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 20 жовтня 2017 року № 1900 (а.с. 11), однак не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на неї.

Абзацом 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність), є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на наявність заповіту, а також на те, що ОСОБА_3 при житті не встигла зареєструвати право власності на земельну ділянку, визнання відповідачем та третьою особою позову, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем у порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації земельної ділянки.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який народився у с. Богодухівка Чорнобаївського району Черкаської області, у порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,45 га, розташованої за адресою: вул. Гоголя, 44, с. Богодухівка, Чорнобаївський район, Черкаська область, що на підставі рішення Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 29 вересня 1997 року № 9 була передана у приватну власність ОСОБА_3, яка померла 8 вересня 1999 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд Черкаської області.

Суддя В.В. Чубай