У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 3 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що він з 1996 року працював у публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»). 12 вересня 2012 року він звільнився з роботи за власним бажанням. На день звільнення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» нарахувало йому заробітну плату в розмірі 89 636 грн 44 коп. та утримали з неї податок з доходу фізичних осіб у розмірі 14 908 грн 94 коп.

Позивач вважав, що йому неправильно обраховано ставку податку з доходу фізичних осіб, тому на момент звільнення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не доплатило йому заробітну плату у розмірі 433 грн 92 коп., оскільки податок з доходів фізичних осіб мав становити 14 475 грн 02 коп., а не 14 908 грн 94 коп., як визначив відповідач.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на його користь не виплачену заробітну плату в розмірі 433 грн 92 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 вересня 2012 року до 13 березня 2016 року у розмірі 278 524 грн 76 коп. та 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 3 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат (за рахунок держави).

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування», Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік», ст. ст. 14, 164, 167 Податкового кодексу України, дійшли правильного висновку про те, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вірно розраховано суми податку з доходів фізичних осіб, які підлягали стягненню із заробітної плати позивача, тому на момент його звільнення з ним у повному обсязі проведено розрахунок і підстави для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 недоплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а суди повністю дотримались вимог ЦПК України при розгляді справи.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 3 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.І. Журавель С.Ф. Хопта