Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Абашиній О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, суд -

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги позивача визнали частково, в частині стягнення додаткових витрат на дитину в половині заявленої позивачем суми, а саме в розмірі 4914,50 грн. Відповідач ОСОБА_3 додатково пояснив суду, що дитина проживає з матір'ю на підставі рішення суду, він добровільно сплачує витрати на дитину в розмірі 800 грн. щомісячно. З позивачем у нього склалися конфліктні відносини, вона перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. Коли позивач звернулася з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, він погодився. У нотаріуса підписану ним заяву, не читав, а тому йому не було відомо про те, що він бере на себе зобов'язання оплатити всі витрати пов'язані з відпочинком дитини за кордоном. Дізнався про те, що має оплатити дитині відпочинок після того як позивач пред'явила до нього претензію про оплату. Вказану заяву на даний час відкликав. Зазначив, що понесені додаткові витрати на дитину мають нести мати і батько у рівних частинах.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просять суд, стягнути з відповідача на користь позивача, додаткові витрати на дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 9829 гривень. Позивач ОСОБА_1 додатково пояснила суду, що відповідач почав платити аліменти тільки в березні 2017 року. Згоду на поїздку дитини за кордон для оздоровлення відповідач надав добровільно. Витрати на дитину пов'язані з поїздкою за кордон з ним не обговорювала, придбані дитині речі є необхідними. Вважає, що додаткові витрати на дитину має сплатити відповідач у повному розмірі.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Як було встановлено в судовому засіданні, рішенням Рівненського міського суду від 03 жовтня 2016 року шлюб укладений між сторонами розірвано, визначено місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю, позивачем по справі ОСОБА_1

Дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матір'ю ОСОБА_1, що стверджується копією довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні, за адресою АДРЕСА_1, виданої Регіональним центром надання адміністративних послуг від 05.09.2017 року №50852.

12 липня 2017 року позивач надав згоду на тимчасові неодноразові поїздки доньки за кордон з метою туризму, відпочинку та оздоровлення в період з 13 липня 2017 року по 13 липня 2018 року у супроводі мами - ОСОБА_1 Одночасно дав згоду на відкриття віз та оформлення всіх необхідних документів для виїзду доньки за кордон та заявив, що всі фінансові витрати пов'язані з поїздками у вищевказаний період бере на себе, що стверджується копією заяви посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Мурашко Л.О., зареєстрованої в реєстрі за №716. Зі слів відповідача, вищевказану заяву ним відкликано.

14 липня 2017 року позивач уклала договір на туристичне обслуговування №2058151 з ФОП ОСОБА_7 на поїздку до Республіки Туреччина разом з дочкою, термін подорожі з 24.07.2017 року по 31.07.2017 року. Відповідно до п. 3.1 вищевказаного договору, загальна вартість замовлених туристичних послуг становить 12650,00 грн. Вказану вартість позивач оплатила 14 липня 2017 року, що стверджується копією квитанції прибуткового касового ордеру №164. Відтак вартість, подорожі дочки скала половину загальної вартості і становить 6325,00 грн. Для туристичної подорожі, позивач придбала дочці необхідні речі, 15.07.2017 року на суму 1076,00 грн., 19.07.2017 року на суму 1398,00 грн. та 23.07.2017 року на суму 470,00 грн., що стверджується копіями товарних чеків долучених до позовної заяви. Проїзд до аеропорту «Бориспіль» та у зворотному напрямку для дочки склав 560,00 грн., що стверджується копіями квитків на автобус та маршрутне таксі. Таким чином, загальна вартість поїздки дитини на відпочинок за кордон, як зазначила позивач у позовній заяві, склала 9829,00 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до роз'яснень у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків.

За вищевикладених обставин, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків по утриманню дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на дитину підлягають до задоволення частково, а саме в розмірі 4914,50 грн., що становить 50% від позовних вимог позивача.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому слід стягнути з відповідача 640,00 грн. судового збору в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 4914 гривень 50 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог позивача - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 640 гривень 00 копійок судового збору в дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.