Справа №333/1510/17
Провадження №2-о/333/131/17
РІШЕННЯ

Іменем України

23.03.2017 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Ярошенко А.Г.,

присяжних ОСОБА_1

ОСОБА_2

при секретарі Мінаєва В.В.,

за участю прокурора Березовська А.В.

представника заявника ОСОБА_3,

лікаря-психіатра ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

особи, щодо якої вирішується питання

про госпіталізацію до психіатричного

закладу у примусовому порядку, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №333/1510/17 за заявою головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

В С Т А Н О В И В:

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_6, посилаючись на те, що ОСОБА_6, 26.07.1997р.н., зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3; мешкає: м. Запоріжжя, пр. Ювілейний, буд. 19 «б», кв. 5, інвалід І групи дитинства. Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 30.11.2015 року визнаний недієздатним, опікуном призначена мати - ОСОБА_5.

Зі слів матері: спостерігається у лікаря-психіатра Донецької психіатричної лікарні з раннього дитинства з діагнозом: «Олігофренія в ступені помірної дебільності». Стаціонарно не лікувався. У зв'язку з військовими подіями в Донецьку, проживав з матір'ю в Полтавській області. По виповненню 18 років була встановлена І група інвалідності, виставлений діагноз: «Важка розумова відсталість із порушеннями поведінки». З листопада 2016 року проживають у м. Запоріжжя. На обліку у лікаря-психіатра в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з 08.11.2016 року, стаціонарно не лікувався. Оглядався комісією лікарів-психіатрів, виставлений діагноз: «Важка розумова відсталість із порушеннями поведінки».

Згідно із заявою матері-опікуна стан змінився: став дратівливим, пристає до матері з неадекватними питаннями й пропозиціями, «я хлопчик, чи дівчинка... треба бабусю бити... треба тебе бити... давай цілуватися в рот...», штовхає бабусю, хватає матір за різні частини тіла, може вдарити, штовхнути. На зауваження дратується, стискає кулаки, хватає матір за руки, сильно стискає. Відмовляється приймати пігулки, ночами не спить.

21.03.2017 оглянутий дільничним лікарем-психіатром, за результатами огляду психічний стан хворого кваліфіковано, як загострення хронічного психічного розладу, запропонована госпіталізація. Оглянутий черговим лікарем прийомного відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, який підтвердив загострення важкого хронічного психічного розладу, а також високу вірогідність скоєння суспільно-небезпечного діяння, у зв'язку із чим був госпіталізований у примусовому порядку.

22.03.2017 о 9.15 оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Під час огляду: контакт малопродуктивний, розмовляє голосно, мова недорікувата. На питання, що задаються, відповідає односкладово, сидить з опущеною головою, тре чоло, важко дихає. Спонтанно викрикує, «треба бити... маму треба бити...бабусю бити... дати в чоло». Стереотипно повторює те саме. Емоційно нестійкий. У бесіді легко дратується, стає злісним, напруженим. Мислення конкретне. Примітивний. Маячних ідей та галюцинацій не виявляє Критики до стану немає.

У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву.

Законний представник ОСОБА_6 його мати опікун ОСОБА_5 у судовому засіданні заяву підтримала і наполягала на примусовій госпіталізації ОСОБА_6

ОСОБА_6 у судовому засіданні щодо примусової госпіталізації заперечував.

Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_6 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «ОСОБА_8 проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 22.03.2017 о 9.15 оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Під час огляду: контакт малопродуктивний, розмовляє голосно, мова недорікувата. На питання, що задаються, відповідає односкладово, сидить з опущеною головою, тре чоло, важко дихає. Спонтанно викрикує, «треба бити... маму треба бити...бабусю бити... дати в чоло». Стереотипно повторює те саме. Емоційно нестійкий. У бесіді легко дратується, стає злісним, напруженим. Мислення конкретне. Примітивний. Маячних ідей та галюцинацій не виявляє Критики до стану немає.

Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст.14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.279-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до психіатричного закладу структурного підрозділу Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул. Сєдова, буд.6.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.Г. Ярошенко

пририсяжних: ОСОБА_1

ОСОБА_2