АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

09 листопада 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатські мінеральні води» до головного редактора газети «Столица. Здровье и спорт» ОСОБА_1, засновника газети «Столица. Здровье и спорт» ОСОБА_2, Інституту колоїдної хімії та хімії води ім. А.В.Думанського Національної академії наук України, про спростування недостовірної інформації,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатські мінеральні води» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року,

встановила:

у вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив спростувати недостовірну інформацію, яка була поширена шляхом публікації статті ІНФОРМАЦІЯ_1 р. під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_2» щодо якості води під знаками «ІНФОРМАЦІЯ_3» та «ІНФОРМАЦІЯ_4».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2017 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в яких просять рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

При зверненні до суду з даним позовом, позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. в газеті «Столица. Здоровье» була надрукована стаття під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_2». В даній статі було розповсюджено недостовірну інформацію, що порушує немайнові права позивача - порочить його ділову репутацію, як власника знаків для товарів та послуг, згідно Свідоцтв НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щодо якості води під знаками «ІНФОРМАЦІЯ_3» та «ІНФОРМАЦІЯ_4» як дуже небезпечної. Природна мінеральна вода не має проходити перевірку за показником «Індекс цитотоксичності», а Інститут не правомочний здійснювати відповідні дослідження (оцінку) мінеральної природної води. Тому позивач просив зобов'язати відповідачів розмістити у вказані газеті на тому ж місці шпальти, де містилось повідомлення, тим самим шрифтом інформацію, а саме: «Інформація в таблиці «Оцінка якості фасованих вод за цитопоказниками статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», щодо якості та небезпечності фасованої питної води під знаком для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_3» та природної мінеральної води під знаком для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_4» є недостовірною».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2017 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вказана інформація є повідомленням директором Інституту колоїдної хімії та хімії води НАН України ОСОБА_3 фактичних даних, що не містить в собі ознак образи та наклепу.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та посилався на положення статей 3, 28, 32, 68 Конституції України, статей 94, 277 ЦК України, Закону України «Про інформацію».

Відповідно до статей 94, 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова), під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У п. 18 вказаної Постанови роз'яснено, що згідно з положеннями ст. 277 ЦК України та ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України,кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

У вказаній статті під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_2» міститься інтерв'ю з академіком, директором Інституту колоїдної хімії та хімії води ім. А.В.Думанського НАН України та наведена таблиця, в якій відображено результати досліджень якості фасованої води різних торгових марок за індексом цитотоксичності, які проводились інститутом відповідно до ДСТУ 7378:2013. Проведення таких досліджень передбачено Статутом інституту, який є науково-дослідною державною установою, що проводить фундаментальні наукові та прикладні дослідження в галузі хімії, фізики, біології води, зокрема, розробляє сучасні методи оцінки якості води. Результати досліджень, які були зазначені в таблиці відповідають Протоколам випробувань, які були надані відповідачем при розгляді справи в суді першої інстанції.

Посилання позивача на те, що вода питна та вода мінеральна відповідно до Державних санітарних норм та правил «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людини», затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я від 12.05.2010 №400, індекс цитотоксичності не є критерієм оцінки безпечності питної води для здоров'я і цей показник не обов'язковим для виконання та не розповсюджується на води мінеральні лікувальні, лікувально-столові, природні столові, а Інститут колоїдної хімії та хімії води ім. А.В.Думанського НАН України не правомочний здійснювати такі дослідження, є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду і задоволення позовних вимог. Дослідження за вказаним критерієм індексу цитотоксичності передбачені Державним стандартом 738762013 «Якість води» та був затверджений наказом Мінекономрозвитку України від 11.06.2013 №622. Тому доводи позивача, про те, що поширена інформація є недостовірною не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатські мінеральні води» відхилити, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді

№ справи: 753/16517/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9069/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Колесник О.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.