Ухвала

іменем україни

15 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Ворзельської селищної ради Київської області, треті особи: Реєстраційна служба Ірпінського міського управління юстиції, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна сестра ОСОБА_7, яка за життя склала заповіт на усе належне їй майно на ім'я свого сина ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер, у встановленому законом порядку спадщину не прийняв, інші спадкоємці за заповітом та за законом відсутні.

Рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт її родинних відносин з ОСОБА_7 та надано додатковий строк для прийняття спадщини, але постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності, у зв'язку з відсутністю у неї оригіналів правовстановлюючих документів.

Посилаючись на те, що правовстановлюючі документи було втрачено та вона не має можливості отримати право власності на спадкове майно, просила суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_7

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 червня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частини будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельні ділянки площею 0,1943 га та 0,0500 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України х розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 березня 2015 року заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 26 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 червня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 04 листопада 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Київської області від 19 квітня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, земельні ділянки площею 0,1943 га та 0,0500 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих по АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій, справу направити на новий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7

01 липня 2011 року ОСОБА_7 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право та що згідно із законодавством України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків, заповіла своєму сину - ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19 червня 2013 року встановлено факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_7 є рідною сестрою ОСОБА_3, а рішенням апеляційного суду Київської області від 05 серпня 2013 року позивачці встановлено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 (а. с. 45-49).

Постановою державного нотаріуса від 09 грудня 2013 року № 2072/02-31 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв'язку з відсутністю у неї оригіналів правовстановлюючих документів на будинок та земельні ділянки (а. с. 21).

Установлено, що до спадкової маси ОСОБА_7 на момент її смерті належали: 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться у АДРЕСА_1, земельні ділянки площею 0,1943 га та площею 0,0500 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за цією ж адресою, що підтверджується державними актами на право власності на землю та свідоцтвами про право на спадщину (а. с. 32, 33, 59, 60).

Звертаючись до суду із позовом, позивачка зазначала, що оскільки спадкоємець за заповітом спадщину не оформив, вона є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_7

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивачка є єдиним спадкоємцем за законом, у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю у неї оригіналів правовстановлюючих документів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. 1218 ЦК України, якою встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1251-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. ст. 1261, 1262 ЦК України першу чергу право на спадкування за заковом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця.

Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

На підставі вищезазначених норм закону, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також установивши, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_9 на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_7 та не прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що право на спадкування спірного майна - будинку та двох земельних ділянок - згідно зі ст. 1223 ЦК України перейшло до позивачки, як спадкоємця другої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_7, яка прийняла спадщину у встановлений законом спосіб шляхом подання заяви до нотаріальної контори.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

При цьому, при новому розгляді справи відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України суд врахував висновки і мотиви, наведені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 березня 2015 року, зокрема з'ясував коло спадкоємців та залучив до участі у справі ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, членів сім'ї ОСОБА_8 (дружину та двох доньок).

Крім того, врахувавши обставини, встановлені рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 квітня 2014 року, встановив, що саме спадкоємець за заповітом ОСОБА_8 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_7 не проживав, тобто є таким, що ніякі дії для прийняття спадщини не вчиняв, та спадщину не прийняв. Інших спадкоємців 1 черги немає.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Доводи скарги з приводу того, що ОСОБА_8 проживав без реєстрації й факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджується актом депутата Ворзельської селищної ради Вигівськоюї Ю.А., не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи.

Інші наведені в касаційній скарзі доводи також висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик