Справа № 2-1017/09
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б. ,

секретаря - Цукурової Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду матеріали подання державного виконавця Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Харитоненко К.В. про тимчасове обмеження права на виїзд за межі України боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Харитоненко К.В. за погодженням з начальником Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Коваль В.В. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження права на виїзд за межі України боржника ОСОБА_4, мотивуючи його тим, що в провадженні державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження №14579473 з примусового виконання виконавчого документу №2-1017/09, виданого 15.04.2009 року Автозаводського районного суду м. Кременчука про стягнення з боржника на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не мешне 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.12.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Державним виконавцем вживались примусові заходи щодо виконання виконавчого документу, проте жоден із таких заходів не призвів до виконання рішення Подільського районного суду м. Києва.

Державний виконавець Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Харитоненко К.В. в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належно, тому суд вважає можливим розглянути подання за її відсутності.

Вивчивши подання та матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.04.2009 р. Автозаводським районним судом м. Кременчука видано виконавчий лист №2-1017/09 на виконання рішення цього ж суду від 27.03.2009 р., яке набрало законної сили 27.09.2009 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не мешне 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.12.2008 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6).

Постановою державного виконавця Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Павленко Ю.А. від 04.09.2009 р. відкрито виконавче провадження №14579473 з примусового виконання зазначеного виконавчого документа, у якому боржником виступає ОСОБА_2 (а.с. 8).

Постановою державного виконавця Павленко Ю.А. від 02.03.2010 року накладено арешт на все майно боржника та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржникові (а.с. 16).

Згідно отриманих на запити Подільського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві відомостей, станом на 09.04.2010 року за ОСОБА_2 транспортних засобів не зареєстровано (а.с. 18).

17.11.2010 року, 02.03.2014 року та 17.11.2016 року державними виконавцями у виконавчому провадженні направлено за місцем проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1, виклики щодо необхідності явки до виконавця 24.11.2010 року, 23.11.2016 року або у прийомні години, з метою сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату (а.с. 21, 23, 28). Проте підтверджуючих доказів на обгрунтування обставин щодо фактичного направлення боржнику вимог державного виконавця за місцем його проживання суду не надано (матеріали містять лише вимоги).

Згідно отриманих на запити Подільського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві (направлялись лише 02.03.2015 року, 13.11.2016 року та 06.02.2017 року) відомостей, інформація про отриманні боржником суми доходу, нарахованого податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня, відсутня інформація про працевлаштування боржника за трудовими та цивільно-правовими договорами, а також щодо джерел отримання боржником пенсії.

Державним виконавцем Харитоненко К.В. 02.03.2017 року здійснено вихід за місцем проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1, проте доступу до приміщення ніхто не надав, боржника не розшукано, про що складено акт державного виконавця (а.с. 49).

Отже, інших виконавчих дій державним виконавцем не проводилось.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Згідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов»язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенями про стягнення періодичних платежів.

За положенням п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов»язань, покладених на нього судовим рішення, - до виконання зобов»язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року, передбачено, що громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до п. 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Відповідно до роз'яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов'язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов'язків.

В даному випадку, враховуючи фактичні обставини справи та зміст подання, зокрема, відсутність у поданні вказівки на дії ОСОБА_2, які свідчать про ухилення від виконання судового рішення, а також ураховуючи, що додані до подання матеріали виконавчого провадження не підтверджують факту умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань, який свідомо та умисно ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов'язань, тому у суду відсутні підстави для задоволення подання.

Крім того, головним державним виконавцем не обґрунтовано яким чином в разі виїзду боржника ОСОБА_2 за кордон буде неможливим або ускладненим виконати виконавчий документ Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15.04.2009 р.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 377-1, 293 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду в Україну громадян України», ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Харитоненко К.В. про тимчасове обмеження права на виїзд за межі України боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали суду.

СуддяГ. Б. Супрун