Справа № 355/1159/17
Провадження № 2/355/636/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Коваленка К.В.

з участю секретаря Старенької С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Баришівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області, Відділу у Баришівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з зазначеним позовом звернувся позивач. Свої вимоги мотивує тим, що 31 березня 1999 року помер ОСОБА_3.

Спадкоємцем 1-ї черги після смерті ОСОБА_3 була його дружина - ОСОБА_4, яка фактично спадщину прийняла проте юридично не встигла оформити.

31 липня 2005 року ОСОБА_4 померла.

За життя, а саме 26 липня 2005 року, ОСОБА_4, склала заповіт, посвідчений ОСОБА_5, секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району, згідно якого все своє майно вона заповідала позивачу ОСОБА_1.

У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, позивач звернувся до Баришівської районної державної нотаріальної контори з письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті 31 липня 2005 року ОСОБА_4.

28 березня 2006 року ОСОБА_6, державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контри позивачу було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,15 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, село Селище, вулиця Козацька, ділянка № 17.

З метою отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,25 та, що знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, село Селище, вулиця Козацька, ділянка № 9, позивач 11 серпня 2017 року звернувся до Баришівської районної державної нотаріальної контори, проте йому була надана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з тим, що в Державному акті були зроблені виправлення, а також не вірно вказано по батькові власника як Філімонович замість вірного Филимонович.

Просить суд встановити, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ІІІ-КВ № 063805 виданий 11 вересня 1997 року дійсно належав померлому 31 березня 1999 року ОСОБА_3 та визнати за ним, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, село Селище, вулиця Козацька, ділянка № 9, яка належала померлому ОСОБА_3 котрий помер 31 березня 1999 року, спадщину після смерті якого фактично прийняла проте юридично не оформила ОСОБА_4 яка померла 31 липня 2005 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 не зявились, до суду надійшла заява позивача про розгляд справи в його відсутність заявлений позов підтримує в повному обсязі, просить позов задовільнити.

Представники відповідачів ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області та Відділу у Баришівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області в судове засідання також не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, до суду надійшли клопотання про розглядати справи в їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 31 березня 1999 року помер ОСОБА_3.

Спадкоємцем 1-ї черги після смерті ОСОБА_3 була його дружина - ОСОБА_4, яка фактично спадщину прийняла проте юридично не встигла оформити.

Відповідно до копії спадкової справи № 291|460 ОСОБА_4 своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3, проте за життя не встигла оформити свої спадкові права.

31 липня 2005 року ОСОБА_4 померла.

За життя, а саме 26 липня 2005 року, ОСОБА_4, склала заповіт, посвідчений ОСОБА_5, секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району, згідно якого все своє майно вона заповідала позивачу ОСОБА_1.

У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, позивач звернувся до Баришівської районної державної нотаріальної контори з письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті 31 липня 2005 року ОСОБА_4.

28 березня 2006 року ОСОБА_6, державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контри позивачу було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,15 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, село Селище, вулиця Козацька, ділянка № 17.

З метою отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,25 та, що знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, село Селище, вулиця Козацька, ділянка № 9, позивач 11 серпня 2017 року звернувся до Баришівської районної державної нотаріальної контори, проте йому була надана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з тим, що в Державному акті були зроблені виправлення, а також не вірно вказано по батькові власника як Філімонович замість вірного Филимонович.

В даний час позивач має намір укласти договір оренди земельних ділянок, які належать йому на праві приватної власності, проте йому було відмовлено в цьому, так як договір оренди укласти не можливо в звязку з тим, що в державних актах про право власності на земельні ділянки містяться виправлення помилок які згідно законодавства не допускаються.

Згідно п 4.1 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою (449-2002-п) від 06 серпня 2009 р. за № 735/16751 виправлення орфографічних або технічних помилок не допускається.

Згідно п. 1.4. Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою (449-2002-п) від 06 серпня 2009 р. за № 735/16751 Заповнення бланків здійснюється державною мовою з використанням комп'ютерної техніки.

Судом встановлено, що Державному акті на земельну ділянку площею 0,25 та, що знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, село Селище, вулиця Козацька, ділянка № 9, були зроблені виправлення, а також не вірно вказано по батькові власника як Філімонович замість вірного Филимонович.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Так згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, яке полягає у необхідності встановлення фактичної обставини і надання їй правового значення у звязку з неналежністю правовстановлюючих документів.

Стаття 124 Конституції України закріплює, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція суддів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. До того ж рішенням Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України від 25 грудня 1997 року розяснено, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства, вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням прав на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Такмим чином судом встановлено, що в дійсності Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ІІІ-КВ № 063805 виданий 11 вересня 1997 рокуна імя ОСОБА_9 дійсно належав померлому 31 березня 1999 року ОСОБА_3.

Оскільки позивач не має можливості іншим чином захистити своє право, судом встановлено, що спірна земельна ділянка в дійсності належала спадкодавцю, заявлений позов підлягає до задоволення.

Керуючись керуючись ст.. 16,321, 328, ЦК України, ст.. ст.. З, 118, 119 ЦПК України, ст.. ст.. 55, 64, 124 Конституції України, Рішенням Конституційного суду України «Щодо офіційного тлумачення ст.. ст.. 55, 64, 124 Конституції України» від 25 грудня 1997 року суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області, Відділу у Баришівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно задоволити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, село Селище, вулиця Козацька, ділянка № 9, яка належала померлому ОСОБА_3 котрий помер 31 березня 1999 року, спадщину після смерті якого фактично прийняла проте юридично не оформила ОСОБА_4 яка померла 31 липня 2005 року.

На дане рішення апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_10