АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/1434/17 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Базіль Л.В.

суддів: Пузанової Л.В.,

ОСОБА_2,

секретар Рябченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 24.12.2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИЛА:

29 жовтня 2012 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 12 травня 2008 року з ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого він отримав кредитні кошти у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки відповідач належним чином не виконав зобовязання взяті на себе за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів і станом на 30 вересня 2012 року допустив заборгованість у розмірі 36412 грн. 87 коп., з яких: 13220 грн. 67 коп. заборгованість за кредитом; 19086 грн. 43 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 1896 грн. 63 коп. комісія за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1710 грн. 14 коп. штраф (процентна складова), позивач просив суд стягнути вказану заборгованість на свою користь.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 24 грудня 2012 року позов ПАТ КБ «Приват Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 36 412 грн. 87 коп. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.05.2008 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

14 березня 2016 року ухвалою Суворовського районного суду міста Херсона заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що сума заборгованості за кредитним договором є безпідставною та такою, що не ґрунтується на жодних умовах кредитного договору, суд в порушення вимог ст.ст.10, 212 ЦПК України не зясував всі обставини справи, що підлягали обовязковому зясуванню та ухвалив рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Справа розглядається апеляційним судом повторно.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення кредитної заборгованості в сумі 36412,83 гривні, суд першої інстанції виходив з того, що згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, та оскільки ОСОБА_3 своїх зобовязань за кредитним договором не виконав, суд стягнув розраховану позивачем заборгованість.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Із матеріалів справи вбачається, що 12 травня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, в якій указано, що вона разом з памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між банком та ним договір про надання банківських послуг, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 15000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір.

Апеляційним судом встановлено, що Умови та правила користування платіжною карткою від 20.12.2007 року були чинними під час укладення кредитного договору та затверджені наказом PR-2007- 1247 від 20.12.2007 року .

Відповідно до умов кредитного договору, укладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 кінцевий термін виконання кредитного зобовязання відповідає дії картки.

У заяві від 12.05.2008 року про відкриття рахунку та надання послуг, оригінал якої був оглянутий в судовому засіданні апеляційним судом зазначено, що ОСОБА_3 отримав кредитну картку № 580702, що підтверджено його підписом.

Відповідно до інформації про кредитну картку № 580702 наданої під час апеляційного розгляду справи, вбачається, що строк дії картки визначений по червень 2011 (а.с.154).

У звязку з невиконанням ОСОБА_3 умов вказаного договору, ПАТ КБ „ПриватБанк звернулося до суду із позовом у жовтні 2012 року.

Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором станом на 30.09.2012 рік становить 36412 грн. 87 коп., з яких: 13220 грн. 67 коп. заборгованість за кредитом; 19086 грн. 43 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 1896 грн. 63 коп. комісія за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1710 грн. 14 коп. штраф (процентна складова), позивач просив суд стягнути вказану заборгованість на свою користь.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що між сторонами дійсно виникли кредитні правовідносини, які ОСОБА_3 належним чином не виконує у звязку з чим виникла заборгованість.

Однак, стягуючи кредитну заборгованість в розмірі 36412,87 гривень, що нарахована позивачем, суд першої інстанції, належним чином не перевірив надані банком докази заборгованості відповідача за спірним кредитним договором, та не звернув уваги на те, що до розрахунку заборгованості включена видавнича комісія в розмірі 500.00 гривень, яка не передбачена умовами кредитування, які підписав ОСОБА_3

Так, відповідно до довідки про умови кредитування від 12.06.2008 року, підписаної позичальником ОСОБА_3, вбачається, що банк списує за річне обслуговування 375 грн. та комісію за зняття готівкових коштів в банкоматах і пунктах видачі готівкових коштів.

Однак, під час апеляційного розгляду справи на підставі даних із виписки по особовому рахунку ОСОБА_3, наданої позивачем апеляційному суду було встановлено, що банком списувалася видавнича комісія в розмірі 500.00 грн.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що нарахована позивачем заборгованість по комісії в сумі 1896,63 гривні підлягає зменшенню до 1500,00 гривень, у звязку з чим суму штрафу (процентна складова) в сумі 1710 гривень, яка нараховується у розмірі 5% від суми позову, необхідно зменшити до 1690,31 гривня, загальну суму заборгованості в розмірі 36412 грн.87 коп. зменшити до 35996 грн.41 коп.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині стягнення вище зазначених сум кредитної заборгованості слід змінити.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підлягають відхиленню.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суми штрафів, нараховані позивачем є необгрунтованими, оскільки відповідно до п.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, які є складовою частиною кредитного договору передбачено, що при порушені клієнтом строків платежів по будь- якому зобов'язанню, передбаченому кредитним договором, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. та 5% від суми позову.

Вимога ОСОБА_3 зазначена в апеляційній скарзі про застосування строків позовної давності не може бути задоволена, оскільки така заява не була надана до суду першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду.

Керуючись ст..ст.303,307,309 ЦПК України колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 24.12.2012 року в частині стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1896 грн. 53 коп., в частині стягнення штрафу (процентна складова) в сумі 1710 грн. 14 коп., та в частині визначеної судом загальної суми стягнення в розмірі 36412 грн. 87 коп, змінити, зменшивши суми стягнення по комісії за користування кредитом до 1500 грн, штрафу (процентної складової) до 1690 грн, 31 коп., загальну суму заборгованості до 35996 грн, 41 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: Л.В.Пузанова

ОСОБА_2