АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6415/17 Справа № 178/664/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м. Дніпро 21 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2017 року у праві за позовом ОСОБА_2 до Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, третя особа Криничанська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, третя особа Криничанська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини /а.с.2-4/.

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено /а.с.34-35/.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 звернулась із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позов /а.с.40-42/.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду змінити в частині обґрунтування підстав відмови позивачу в його позовних вимогах, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк без поважних причин, посилання позивача як на поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини - хворобу не можна взяти до уваги, та не є підставою для задоволення позову.

Проте погодитись з такими висновками суду повністю не можна, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 серпня 2002 року померла мати позивачки ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 09 серпня 2002 року виконавчим комітетом Щорської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 48 /а.с. 7/.

Згідно заповіту, посвідченого 28 липня 2004 року Щорською селищною радою Криничанського району, ОСОБА_4 все своє майно заповіла позивачці /а.с. 8/.

Пунктом 1 Постанови Пленума Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, тому числі щодо прийняття спадщини.

Позов про надання додаткового строку для прийняття спадщини не може бути задоволений, так як ЦК УРСР 1963 року такого поняття як «надання додаткового строку для прийняття спадщини» не містить, натомість передбачав продовження строку на прийняття спадщини. Таке положення міститься в ЦК України 2004 року, який на час відкриття спадщини (2002 рік) не діяв і на ці правовідносини не поширюється, оскільки закон не має зворотної дії в часі.

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Установивши, що ОСОБА_3 померла 08.08.2002 року, суд першої інстанції, вирішуючи спір, безпідставно застосував до спірних правовідносин правила ЦК України, не звернувши увагу на положення ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР та не обговорив питання застосування зазначених норм до спірних правовідносин.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3 ст. 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково застосував положення ЦК України 2004 року до виниклих правовідносин, тому рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2017 року в частині обґрунтування відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 до Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, третя особа Криничанська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.303, ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2017 року залишити без змін, змінивши правові обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

ОСОБА_5