Справа № 758/7682/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (надалі ПрАТ «УПСК»), третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до районного суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 48 340,0 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 22.02.2016 р. о 12:30 год., в м. Львові по вул. Варшавська, 129 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «MAZDA 6» (д.н.з. НОМЕР_1) під керуванням ОСОБА_2, та транспортного засобу «Volkswagen Passat» (д.н.з. НОМЕР_2), під керуванням ОСОБА_1 Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 30.03.2016 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з накладенням штрафу. Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07.02.2016 року № АЕ/7097141 цивільна відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП застрахована у ПрАТ «УПСК». Одразу, після ДТП позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування та передав пошкоджений автомобіль страховій для оцінки завданої шкоди. Згідно ремонтної калькуляції, витрати на ремонт автомобіля НОМЕР_2 складають 73 053,6 грн., однак ПрАТ «УПСК» самостійно зменшивши суму страхового відшкодування, виплативши на користь позивача лише 25 000,0 грн. страхового відшкодування. Позивач вказує, що його фактичні витрати на ремонт автомобіля НОМЕР_2 склали 53 340,0 грн. з ПДВ та 20 000,0 грн., що підтверджується рахунками. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь частину невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 48 340,0 грн., що не перевищує ліміту відповідальності.

Позивач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представником відповідача до початку судового засідання подана письмова заява, в якій він просив вищевказану справу розглянути за його відсутності та відмовити у задоволенні позову. Через канцелярію суду подані письмові заперечення, в яких посилаються на те, що ПрАТ «УПСК» виконало усі дії передбачені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як в частині дотримання строків на виплату, так і в частині розрахунку суми страхового відшкодування. Зазначили, що якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком страхового відшкодування, він має право вимоги до винної особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Третя особа в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків.

Матеріалами справи встановлено, що 22.02.2016 р. о 12:30 год., в м. Львові по вул. Варшавська, 129 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «MAZDA 6» (д.н.з. НОМЕР_1) під керуванням ОСОБА_2, та транспортного засобу «Volkswagen Passat» (д.н.з. НОМЕР_2), під керуванням ОСОБА_1, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 30.03.2016 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з накладенням штрафу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07.02.2016 року № АЕ/7097141 та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного странспорту «Додатковий захист» цивільна відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП застрахована у ПрАТ «УПСК».

22 лютого 2016 р. позивач звернувся до Львівського ОУ ПрАТ «УПСК» з заявою про дорожньо-транспортну пригоду та передав пошкоджений автомобіль страховій для оцінки завданої шкоди.

Згідно ремонтної калькуляції №1106 від 26.03.2016 р., витрати на ремонт автомобіля НОМЕР_2 складають 73 053,6 грн.

11 квітня 2016 р. позивач, як власник пошкодженого з вини ОСОБА_2 автомобіля НОМЕР_2, звернувся до відповідача у справі, як страховика, із заявою про виплату страхового відшкодування.

За страховим випадком - зазначеною ДТП, що сталась за участю застрахованого автомобіля, відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 в розмірі 25 418,05 грн., що підтверджено страховим актом №ОЦ/024/000/16/0041 від 05.05.2016 року та платіжним дорученням від 05.05.2016 року.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом вказує, що його фактичні витрати на ремонт автомобіля НОМЕР_2 склали 53 340,0 грн. з ПДВ та 20 000,0 грн., що підтверджується рахунками, а тому він просить стягнути з відповідача частину невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 48 340,0 грн., що не перевищує ліміту відповідальності.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положенням п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно із п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Заперечуючи проти позову, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» посилалось на те, що на підставі вищезазначених норм Закону виплата страхового відшкодування була проведена у розмірі шкоди оціненої страховою компанією відповідно до калькуляції №1106 від 26.03.2016 р. суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 та враховували коефіцієнт фізичного зносу автомобіля НОМЕР_2.

Керуючись вимогами законодавства, 22.02.2016 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснено огляд пошкодженого автомобіля НОМЕР_2 та було складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу. При цьому, позивач був присутній при огляді експертом автомобіля та погодився з переліком пошкоджень, зазначених експертом, підписавши протокол огляду транспортного засобу.

За результатами огляду ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» була складена ремонтна калькуляція від 26.03.2016 року № 1106, згідно з якою вартість ремонту без врахування ПДВ склала 60 878,0 грн., вартість ремонту з урахуванням ПДВ склала 73 053,6 грн.

Позивачу, як того вимагає Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 25 418,05 грн., що було розраховано у страховому акті №ОЦ/024/000/16/0041 від 05.05.2016 року, який хоча і не перевищує ліміту відповідальності, проте визначено відповідно до Закону.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах Верховного суду України від 23 грудня 2015 року № 6-2587цс15, від 20 січня 2016 року № 6-2808цс15, від 01.06.2016 р. №6-5356св16, яка у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Таким чином, з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, враховуючи межі заявлених позивачем вимог, суд приходить до висновку, що розмір шкоди, яку повинен відшкодувати страховик потерпілій особі, був визначений та виплачений на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому, враховуючи межі заявлених позивачем вимог, позовні вимоги позивача до ПрАТ «УПСК» про стягнення страхового відшкодування задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст. 979, 1194 ЦК України, Закону України Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 58-60, 61, 88, 208-209, 212, 213, 214-215, 218, 223 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова