Провадження № 2/161/246/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гриня О.М.,

при секретарі Муригіній А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно.

Свій позов мотивує тим, що 03 вересня 2015 року помер її батько ОСОБА_6 Він прийняв спадщину після смерті своєї рідної сестри ОСОБА_6, яка померла 23 липня 2015 року. Його сестрі ОСОБА_6 належала частка в квартирі АДРЕСА_1. Дана квартира належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які перебували в шлюбі з 22 лютого 1973 року. Квартира є кооперативною, збудована подружжям ОСОБА_7 шляхом сплати її вартості пайовими внесками в ЖБК ЖЕКу №8 м. Луцька. Ордер на квартиру за №101 видано 25 квітня 1974 року, в 1985 році державний кредит був виплачений повністю. Таким чином, вищевказана квартира була власністю подружжя і кожному з них належало по ? частці в цій квартирі, однак за життя частки ними не визначались. ОСОБА_7 помер в 1990 році. Незважаючи на розірвання шлюбу з ОСОБА_8 (ОСОБА_6П.) в 1988 році, вони продовжували проживати однією сімєю в тій же квартирі. Після смерті ОСОБА_7 вона фактично вступила в управління спадковим майном часткою в квартирі АДРЕСА_1, відповідно отримала право на спадкування цього майна.

Зазначає, що її батько ОСОБА_6, подавши заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_6, вправі успадкувати все майно, яке належить їй на праві власності в тому числі на майно, на яке вона має право, якщо навіть це право не оформлене в установленому законом порядку. Вказує, що вона прийняла спадщину після смерті батька, подавши заяву в Рожищенську державну нотаріальну контору в шестимісячний термін після його смерті. У нотаріуса оформити спадщину вона не може через відсутність правовстановлюючого документа на вказану квартиру.

Просить суд, визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_9, який помер 03 вересня 2015 року, прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, яка померла 23 липня 2015 року і яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_10, який помер в 1990 році.

Позивач та представник позивача подали суду спільну заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позов просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала (а.с.50).

Відповідач ОСОБА_11 в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності (а.с.114).

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності (а.с.115).

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, на адресу суду надійшла її заява, в якій вона просить розгляд справи проводити без її участі, позов визнала (а.с.44).

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Судом встановлено, що 24 березня 1990 року помер ОСОБА_7, що підтверджується копією запису акту про смерть №337, складеного 24 березня 1990 Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області (а.с.119).

З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища встановлено, що 22 лютого 1973 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №133. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 (а.с.27).

Згідно копії ордеру №101 серії А, виданого виконавчим комітетом Луцької міської ради 25 квітня 1974 року, ОСОБА_7 отримав кооперативну квартиру за адресою: м. Луцьк, вул. Леніна, 109/30. Як члена сімї ОСОБА_7 до даного ордеру вписано його дружину ОСОБА_8 (а.с.21).

Відповідно до копії довідки № НОМЕР_1 №8 ЖБК від 07 жовтня 1992 року, виданій померлому ОСОБА_7, як власнику квартири АДРЕСА_2, вбачається, що держаний кредит по виплаті вартості квартири в 1985 році погашений повністю, заборгованості перед кооперативом у ОСОБА_7 немає (а.с.22).

Відповідно до ст. 22 КЗпШС (в редакції від 20 червня 1969 року) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

З наведеного слідує, що квартира АДРЕСА_2 придбана подружжям ОСОБА_7 та належала їм на праві спільною сумісною власності подружжя.

Відповідно ст. 28 КЗпШС (в редакції від 20 червня 1969 року), в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Отже, після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, яка складається з належної йому частки в спільній сумісній власності на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Волі, 45/30.

Згідно відомостей, наданих Першою Луцькою державною нотаріальною конторою, від 17 березня 2017 року, після смерті ОСОБА_7, який помер 24 березня 1990 року, спадкова справа не заводилась (а.с.122-123).

Заповіт на спадкове майно померлий ОСОБА_7 не складав. А тому, в даному випадку спадкування здійснюється за законом.

01 липня 1988 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розірвано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЕГ №038337 (а.с.28)

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2016 року в справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи: ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, встановлено, що ОСОБА_7, який помер 24 березня 1990 року, проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу з 01 липня 1988 року по 23 березня 1990 року з ОСОБА_6, яка померла, 23 липня 2015 року.

З мотивувальної частини зазначеного рішення вбачається, що з показів допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13 встановлено, що незважаючи на розірвання шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжували проживати однією сімєю в тій же квартирі. Вони мали спільний бюджет, спільно вели домашнє господарство, дбали одне про одного, лікували, доглядали. ОСОБА_6 фактично перебувала на утриманні ОСОБА_7, оскільки його заробітки були основним доходом сімї. ОСОБА_6 здійснила його поховання. Вона продовжувала проживати в спільній квартирі до дня своєї смерті, тобто до 23.07.2015 року.

З наведеного слідує, що після смерті ОСОБА_7 право на спадкування його майна мала ОСОБА_6 на підставі ст. 531 ЦК УРСР (в редакції 1963 року).

Відповідно ст. 531 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Згідно ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Крім наведеного вище, підтвердженням того, що ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, є також довідка ЖЕК №8 від 06 жовтня 1992 року №810, згідно якої станом на дату видачі довідки ОСОБА_6 дійсно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та являлась основним квартиронаймачем вказаної квартири (а.с.25).

Таким чином, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем, яким прийнято спадщину, після смерті ОСОБА_7, який помер 24 березня 1990 року, була ОСОБА_6, однак належним чином свої спадкові права не оформила.

23 липня 2015 року ОСОБА_6 померла, що підтверджено копією свідоцтва про смерть, виданого відділом №1 Балашихінського управління РАЦС Головного управління РАЦС Московської області, актовий запис про смерть №1515 (а.с.14,15).

Отже, після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яка складається з квартири, яка розташована за адресою: м. Луцьк, пр. Волі, 45/30.

Заповіт на спадкове майно померла ОСОБА_6 не залишила. А тому, спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

З копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6, яка померла 23 липня 2015 року, встановлено, що з метою спадкування квартири АДРЕСА_3, з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернувся її брат ОСОБА_6 (а.с.82).

Факт родинних стосунків ОСОБА_6 та ОСОБА_9 підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про їх народження, зокрема згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_9 серії І-ЕГ №222568, виданого виконавчим комітетом Копачівської сільської ради Рожищенського району 04 серпня 2015 року, та згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_6 серії І-ЕГ №192878, виданого виконавчим комітетом Копачівської сільської ради Рожищенського району 01 березня 2014 2015 року, у даних осіб спільні батьки, а саме: ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (а.с.86 зворот, 87). Крім того, даний факт встановлений рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 12 січня 2016 року в справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Луцька міська рада, про встановлення факту родинних відносин (а.с.20)

Таким чином, ОСОБА_6 є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, після смерті ОСОБА_6, яка померла, 23 липня 2015 року.

03 вересня 2015 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №178242, виданого виконавчим комітетом Переспівської сільської ради Рожищенського району Волинської області (а.с.13).

Заповіту про розпорядження своїм майно на випадок своєї смерті ОСОБА_6 не залишив.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно копій матеріалів спадкової справи №110/2015, яка була заведена після смерті ОСОБА_9, який помер 03 вересня 2015 року, встановлено, що спадкоємець ОСОБА_1 спадкове майно прийняла, адже подала у встановлений законом термін заву про прийняття спадщини (а.с. 66-76).

Крім неї є інші спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_9: його дружина ОСОБА_2 та дочки померлого ОСОБА_11, ОСОБА_5, які від прийняття спадщини відмовились, про що подали відповідні заяви та дочка спадкодавця ОСОБА_4, яка від прийняття спадщини відмовилась на користь ОСОБА_1, про що подала відповідну заяву. Інших спадкоємців немає (а.с. 66-76).

З наведеного слідує, що єдиним спадкоємцем першої черги спадкування після смерті ОСОБА_9, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, є його дочка ОСОБА_1

Факт родинних стосунків між спадкодавцем ОСОБА_6 та ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про народження ОСОБА_16 серії І-ЕГ №414358, виданого 09 грудня 1977 року Переспівською сільською радою Рожищенського району Волинської області (а.с.11) та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ №276183, виданого 22 червня 1996 року Переспівською сільською радою Рожищенського району Волинської області, відповідно до якого ОСОБА_16 змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с.12).

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 травня 2016 року №177/02-31, виданої Рожищенською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (за законом) у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно (а.с.17).

З копії технічного паспорту на квартиру №30 в житловому будинку №45 по пр. Волі в місті Луцьку, складеного 08 жовтня 1992 року, вбачається, що її власником зазначено ОСОБА_7, квартира однокімнатна, загальною площею 31,8 кв. м, жила площа 16,6 кв. м (а.с.29-30).

На підставі наведеного, враховуючи те, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, а всі інші спадкоємці першої черги спадкування відмовились від прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно: а саме на квартиру №30 в житловому будинку №45 по пр. Волі в місті Луцьку .

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст.531, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) ст.ст. 328, 392,1216, 1222, 1258,1261,1262, 1268, 1269, 1270 суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме: квартиру №30 в житловому будинку №45 по проспекту Волі в місті Луцьку, як за спадкоємцем першої черги за законом, після смерті ОСОБА_9, який помер 03 вересня 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.