У Х В А Л А

"23" листопада 2017 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ярмола О. Я. розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Згідно ст.96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; та/або заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Умовою видання такого судового наказу є те, що вимога не має бути повязана з установленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.З ст.100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Як зазначено в п.9 Постанови №14 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обгрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб"єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб"єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Так, частиною 2 ст.102 ЦПК України передбачено, що видача судового наказу проводиться без судового засідання і виклику стягувача та боржника для заслуховування їх пояснень. В звяязку з тим, що стягувач та боржник позбавлені можливості надати свої пояснення по суті заявлених вимог, суд не має можливості встановити наявність та/або відсутність спору про право, спору щодо оспорювання батьківства, чи необхідність залучення інших зацікавлених осіб, а тому неможливо встановити у даній справі факт субєктивного права у заявника вимоги до боржника.

За таких обставин, слід зробити висновок, що має місце спір про право, що є підставою для відмови заявнику у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу чи його скасування унеможливлюють повторне звернення з такою самою заявою в порядку наказного провадження, але не перешкоджають пред'явленню позову.

Одночасно суд розяснює, що заявник має право на розгляд заявлених вимог у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

На підставі наведеного та керуючись 96,100-102 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини.

Відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_3