АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Кравець В.А.

при секретарі: Борисенко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Київського міського центру зайнятості на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року у справі за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_2, про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

у квітні 2016 року Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з останнього 26 639,08 грн..

В обґрунтування позову зазначав, що 12.11.2014 року ОСОБА_2 звернувся до Оболонського районного центру зайнятості м. Києва із заявою про надання йому статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю. Відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та на підставі заяви відповідача наказом останньому було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Проте в період перебування на обліку в Оболонському районному центрі зайнятості м. Києва відповідач перебував у трудових відносинах з ТОВ «ГУД - ЛАЙН» та отримував дохід. Відтак відповідач незаконно отримав 26 639,08 грн. виплат від центру зайнятості.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.09.2017 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Справа № 756/5583/16 Апеляційне провадження № 22-ц-796/11032/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Васалатій К.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, Київський міський центр зайнятості подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд безпідставно не взяв до уваги, що перебування відповідача у трудових відносинах з ТОВ «ГУД - ЛАЙН» з 01.12.2014 року підтверджується актом № 493 від 06.11.2015 року, складеним Оболонським РЦЗ, а тому відповідач втратив статус безробітного та не мав права на отримання допомоги.

У судовому засіданні представник позивача Сокірко О.Є. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідач просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.11.2014 року ОСОБА_2 звернувся до Оболонського районного центру зайнятості в м. Києві із заявою про надання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю.

Наказом Київського міського центру за № НТ141112 від 12.11.2014 року, відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та на підставі заяви ОСОБА_2 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю згідно ст. ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Наказом Оболонського районного центру зайнятості № 335 від 16.11.2015 року прийнято рішення про повернення ОСОБА_2 незаконно отриманих коштів у сумі 26 639, 08 грн..

17.11.2015 року відповідачу направлено лист-повідомлення з пропозицією повернути кошти, проте дана вимога залишена без виконання.

Згідно трудової книжки ОСОБА_2, з грудня 2014 року по листопад 2015 року не працював.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Підстави припинення реєстрації безробітного викладені у ст. 45 цього Закону. Однією з таких підстав є встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

За обставинами справи встановлено, що відповідач 12.11.2014 року подав заяву до Оболонського РЦЗ в м. Києві про надання статусу безробітного.

Наказом від 12.11.2014 року йому було надано статус безробітного.

Наказом від 19.11.2014 року призначено допомогу по безробіттю.

Наказом від 10.11.2015 року припинено виплату допомоги по безробіттю.

За період з грудня 2014 року по листопад 2015 року відповідач отримав допомогу по безробіттю на загальну суму 26 639,08 грн.

Підставою припинення виплати допомоги по безробіттю став акт Оболонського РЦЗ № 493 від 06.11.2015 року розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, згідно з яким встановлено, що ОСОБА_2 у період отримання допомоги по безробіттю працював у ТОВ «ГУД-ЛАЙН» та отримував дохід у період з грудня 2014 року по березень 2015 року.

Зазначений акт було надано як доказ обґрунтованості позовних вимог. Будь - яких інших доказів, як то виписки з наказів про зарахування на роботу, трудовий чи інший договір, відомості про заробітну плату тощо надано не було.

Відповідно ч. 1 та ч. 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

АктОболонського РЦЗ № 493 від 06.11.2015 року про те, що відповідач у період отримання допомоги по безробіттю отримував дохід у ТОВ «ГУД-ЛАЙН» ґрунтується на файлах обміну ДПА за 4 квартал 2014 року та перший квартал 2015 року. Разом з тим, у зазначених файлах вказано про особу ОСОБА_2, а не про ОСОБА_2.

Відповідач вказував на те, що ніколи не працював у ТОВ «ГУД-ЛАЙН» та не отримував у даному товаристві будь - яких доходів. 29.10.2015 року він звернувся до управління Пенсійного фонду Дніпровського району із заявою про анулювання зарахованих на його ім`я платежів до Пенсійного фонду вказуючи, що він не працював у ТОВ «ГУД-ЛАЙН» та виплати стосуються ОСОБА_2, а не його.

Оскільки докази, надані позивачем стосуються ОСОБА_2, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами.

Посилання представника позивача на те, що у відомостях, наданих до Пенсійного фонду вказано ідентифікаційний номер позивача, а тому слід вважати, що позивач працював у ТОВ «ГУД-ЛАЙН» є припущенням. Позивач не проводив перевірку у ТОВ «ГУД-ЛАЙН» для встановлення такого факту, пославшись на те, що таке підприємство за юридичною адресою відсутнє.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Київського міського центру зайнятості відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді