Справа № 495/9694/16-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

14 березня 2017 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі Завацькій І.В.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину у звязку з навчанням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини у звязку з навчанням у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити та пояснила, що вона з відповідач перебувала у зареєстрованому шлюбі, на теперішній час шлюб між ними розірваний. Спільна донька являється студенткою 2 курсу факультету економіки та менеджменту (спеціальність: міжнародний бізнес, контракт) денної форми навчання Міжнародного гуманітарного університету. Повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги в звязку з навчанням, але відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги. Має на утриманні ще неповнолітнього сина, самостійно не може утримувати доньку, яка продовжує навчання.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, просив відмовити в повному обсязі, надав до суду заперечення та пояснив, що по рішенню суду з нього стягувались аліменти на утримання дитини, на теперішній час у нього складне матеріальне становище, з 2013 року перебуває на обліку в Державній службі зайнятості. Крім того, вдруге одружився та має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, яка не працює, займається вихованням дітей.

Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги пояснення позивачки, відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Судом встановлено.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 24 червня 2004 року був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №145902 від 24.06.2004 року.

Від шлюбу мають спільну повнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №1419838 від 12.05.1998 року. Дитина змінила прізвище з «Скрипнік» на «Заславську», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії І-ЖД №009444 від 20.01.2015 року.

Спільна донька являється студенткою 2 курсу факультету економіки та менеджменту (спеціальність: міжнародний бізнес, контракт) денної форми навчання Міжнародного гуманітарного університету.

Повнолітня дитина навчається на денній формі навчання та не має можливості працювати, потребує матеріальної допомоги в звязку з навчанням, а саме: проживання в гуртожитку, придбання продуктів харчування, транспортних витрат, канцелярських товарів та одягу.

Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обовязку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання повязане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобовязаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання, застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згiдно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр.

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров'я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров'я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо.

Суд враховує матеріальний стан не тільки відповідача, а і позивачки, яка має на утриманні неповнолітнього сина, а тому самостійно не може утримувати доньку, яка продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги.

Зважаючи на те, що батьки мають рівні права по відношенню до дитини, в тому числі і по її утриманню, суд враховуючи, матеріальний та сімейний стан обох сторін по справі, вбачає підстави для задоволення позову.

У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути державне мито у розмірі 551 грн. 20 коп..

Керуючись ст.ст.199, 200, 201 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у звязку з продовженням навчанням у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 08.12.2016 року до закінчення навчання або до досягнення дитини двадцяти трьох років, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в доход держави в розмірі 551,20 грн..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя