Справа № 477/2477/16-ц
Провадження № 2/477/312/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Сірюк С.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Родіна-Агро» про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати недійсними договори оренди земельних ділянок № 149 від 28 грудня 2015 року та № 170 від 29 грудня 2015 року, укладені між нею та відповідачем.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після закінчення дії попередніх договорів оренди вказаних земельних ділянок від 2003 року, вона звернулася до відповідача із вимогою повернути їй земельні ділянки, на що їй було повідомлено про укладення між нею та відповідачем нових договорів оренди від 2015 року.

Однак вказані договори оренди від 2015 року нею не підписувались, її волі на укладення цих договорів не зясовано. Підпис на цих договорах не належить їй, у звязку з чим просила про визнання вказаних договорів недійсними.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1 позовні вимоги своєї довірительки підтримав та пояснив про вищевикладене.

Відповідач ТОВ «Родіна-Агро» свого представника в судове засідання не направило, про причини неявки суд не повідомило, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належно, що підтверджується даними зворотніх поштових повідомлень, у звязку з чим суд вважає можливим розгляд справи за відсутності його представника.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди земельної ділянки.

За правилами п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі.

Статтею 18 зазначеного Закону (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Зі змісту копій договорів оренди № 149 від 28.12.2015 року та 170 від 29.12.2015 року, між сторонами укладено договори оренди земельних ділянок, належних позивачці, площею 4,265 га та 4,47 га (а.с. 6-10, 13-15).

Вказані договори зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 11-12, 16-17 ).

Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона має довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України - Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 10 ЦПК - сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Втім, на підтвердження посилань позивача в позовній заяві, та її представника в судовому засіданні щодо підписання спірних договорів іншою особою, а не позивачем, суду будь-яких доказів не надано, клопотань щодо проведення експертних досліджень не заявлялось, а недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Родіна-Агро» про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок № 149 від 28 грудня 2015 року та № 170 від 29 грудня 2015, - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області, на протязі 10 днів з моменту його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 21 березня 2017 року.

Суддя Л.М.Семенова