Справа № 265/1803/17
Провадження № 6/265/68/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Щербіна А.В.,

при секретарі Себко Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі подання старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі по тексту Лівобережний ВДВС) ОСОБА_1, погоджене з начальником Відділу ОСОБА_2, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2017 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя звернувся старший державний виконавець Лівобережного ВДВС ОСОБА_1 з поданням, погодженим з начальником Відділу ОСОБА_2, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що на виконанні у Лівобережному ВДВС перебувають виконавчі провадження відносно боржника ОСОБА_3:

- судовий наказ № 2н/265/487/14 від 28 липня 2014 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ЖБК «8 Березня» заборгованість у розмірі 2 620,37 гривень;

- судовий наказ № 2н/265/421/15 від 15 жовтня 2015 року, виданий Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ЖБК «8 Березня» заборгованість у розмірі 3 202,19 гривень;

- виконавчий лист № 2др/265/1/16 від 20 жовтня 2016 року, виданий Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судових витрат у розмірі 2 551,20 гривень;

- виконавчий лист № 2др/265/1/16 від 20 жовтня 2016 року, виданий Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судових витрат у розмір 551,20 гривень;

12 березня 2015 року, 22 жовтня 2015 року, 08 листопада 2016 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, копії постанов направлено сторонам, а саме боржнику до виконання, стягувачам для відома. Поштовий конверт, направлений на адресу боржника, був повернутий на адресу відділу ДВС як неотриманий за закінченням терміну зберігання. Виконавчі провадження обєднані в одне провадження. 19 березня 2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Якою накладено арешт на все рухом та нерухоме майно боржника. Відомості про обтяження винесено відповідно державним реєстрам. Державним виконавцем з метою виявлення місця роботи, місця отримання пенсії та належних боржнику розрахункових рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, неодноразово зроблені запити до ДФС , ПФУ. Згідно відповіді ДПС України інформація стосовно божників фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня, рахунків не має. Згідно відповіді УПФУ боржник пенсію не отримую, офіційно не працює. Транспортні засоби за боржником відсутні. Зареєстрований за адресою місто Маріуполь, вулиці Горлівська, 6-68. Нерухоме майно за ним не зареєстроване. Заборгованість за виконавчим документом № 2н/265/487/14 від 28 липня 2014 року деякий час утримувалась із заробітної плати боржника, її залишок на момент звільнення боржника (31 травня 2016 року) складає 547,37 гривень. Залишок заборгованості за виконавчим документом № 2н/265/421/15 від 15 жовтня 2015 року складає 1 274,19 гривень. Держвиконавцем неодноразово здійснювались виходи за адресою, але двері ніхто не відчиняє, на повістки до відділу не зявляється, конверти повертаються як не отримані, на телефонні дзвінки не відповідає. Станом на 01 березня 2017 року боржником не вчинено дій направлених на виконання рішень суду, що свідчить про умисне ухилення від їх виконання. На підставі викиданого та посилаючись на діюче законодавство виконавець звертається до суду із даним поданням.

У судове засідання на розгляд подання державний виконавець не зявився.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 33 Конституції України, ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а також за змістом ст. 313 ЦК України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну і повертатися у свою країну.

За вимогами ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За положеннями п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, вправі звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон не за наявністю факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно з п. 5 ст. 6 цього Закону, у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань, можливо обмеження у праві виїзду за межі України.

Звертаючись до суду, державний виконавець обґрунтовував подання такими складовими як наявність статусу боржника у виконавчому провадженні і непогашення ним боргу у добровільному порядку, що зумовили необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення виконання виконавчого документу.

Проте, суд вважає, що сам по собі факт невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про його ухилення від виконання покладених на нього обов'язків. На момент звернення до суду з даним поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Окрім цього, державним виконавцем 19 березня 2015 року винесено постанову, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, як йшлось вище, то, із урахуванням цього суд не впевнився в обґрунтованості вимог щодо обмеження ОСОБА_6 в свободі пересування і праві виїзду за кордон, що задекларовано ратифікованими Україною міжнародними нормами (ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права), Конституцією України і Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Оскільки державним виконавцем не надано будь-яких доказів про ухилення боржника від виконання зобовязань, а саме на підтвердження того, що боржник ОСОБА_7 належним чином повідомлялась про виклики до ВДВС, ознайомлений із постановою про відкриття виконавчого провадження, тому суд не знаходить достатніх підстав вважати, що боржник дійсно свідомо і злісно ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішеннями суду.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання щодо обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.33 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», ст.377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні подання старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 - відмовити.

2. На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційного суду в Донецькій області через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя _____________________