Справа № 151/381/17 Провадження № 22-ц/772/2709/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Медвецького С.К.,

суддів: Оніщука В.В., Сала Т.Б.,

з участю секретаря Ліннік Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 7 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Чечельницька селищна рада Вінницької області, про усунення перешкод у користуванні житлом,

встановила:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником половини будинку по вулиці Орлова, 35 (колишня вулиця Свердлова) в смт Чечельник Вінницької області.

26 лютого 2006 року він уклав шлюб з відповідачкою. Після реєстрації шлюбу він дав згоду на реєстрацію ОСОБА_2 у спірному будинку. У грудні 2013 року шлюб між сторонами було розірвано, однак відповідач продовжувала проживати у спірному будинку та чинити йому перешкоди у користуванні ним.

Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 7 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання спірного будинку обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Посилаючись на те, що у листопаді 2016 року відповідачка з речами виїхала зі спірного будинку і не проживає в ньому, ОСОБА_3 просив позбавити ОСОБА_2 права користування житловим будинком, шляхом зняття її з реєстрації у будинку № 35 по вулиці Орлова в смт Чечельник Вінницької області; вирішити питання про судові витрати.

Заочним рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 7 червня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у користуванні будинком № 35 по вулиці Орлова (колишня вулиця Свердлова) в смт Чечельник, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідачка в судове засідання не зявилася без поважних причин, хоча належними чином була повідомлена про час і місце розгляду справи.

Позивач ОСОБА_3 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Чечельницька селищна рада надіслала заяву про розгляд справи у відсутність її представника.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з таких міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні власністю, суд першої інстанції, виходив із того, що порушене право позивача може бути захищене шляхом визнання відповідача такою, що втратили право користування житловим приміщенням.

При цьому місцевий суд, застосувавши положення ст. 71 ЖК України, ст. 391 ЦК України, виходив із того, що відповідачка понад шість місяців не проживає у спірному будинку, а проживає у своєї доньки в місті Києві.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна, оскільки цих висновків суд дійшов при неповному зясуванні обставин, які мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Статтею ст. 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Частина четверта статті 10 ЦПК України передбачає, що суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Частиною 3 статті 303 ЦПК України визначено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач одночасно предявив декілька вимог: 1) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 2) зняття особи з реєстрації місця проживання.

Установлено, що ? частка житлового будинку № 35 по вулиці Орлова (колишня вулиця Свердлова) в смт Чечельник належить на праві приватної власності ОСОБА_3

З 26 лютого 2006 року до 7 грудня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Вони проживали разом у спірному будинку.

ОСОБА_2 зареєстрована у вказаному будинку з 17 квітня 2006 року.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно зі ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За змістом ст. 156 ЖК УРСР, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить,

користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

За змістом ст. 157 ЖК УРСР членів сімї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 212 214 ЦПК України на зазначені норми матеріального права уваги не звернув та, застосувавши до спірних правовідносин положення статті 71 ЖК УРСР не врахував, що ця норма матеріального права регламентує правовідносини, які виникають між наймачем та членами його сімї, а не власником та членами його сімї, а відтак дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 309 ЦПК України підлягає скасування, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно із ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового чи зміни рішення.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути 704 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 7 червня 2017 року скасувати й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Чечельницька селищна рада Вінницької області, про усунення перешкод у користуванні житлом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 704 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Підпис С.К. Медвецький

Судді: Підпис В.В. Оніщук

ОСОБА_4 Сало

Згідно з оригіналом

Головуючий С.К. Медвецький