АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 686/8282/16-ц
Провадження № 22-ц/792/259/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

з участю: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 8 грудня 2016 року цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_5 вказував, що 20.03.2013 року між ним та ОСОБА_6 було укладено договір позики, що підтверджується розпискою від 20.03.2013 р. Згідно вказаного договору ОСОБА_6 взяла у позивача в борг 2900 грн та зобов'язувалася повернути їх до 20.06.2013 р. 24 липня 2013 р. було укладено договір позики, за яким ОСОБА_6 взяла у позивача в борг 45366 грн та зобов'язувалася повернути кошти до 24.01.2014 р.

В розписці від 20.03.2013 р. та в договорі позики від 24.07.2013 р. не встановлений розмір процентів та термін їх сплати, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Також не встановлений розмір процентів за прострочення виконання грошового з зобов'язання, тому розмір процентів становить 3% річних від простроченої суми. Пунктом 5 договору позики від 24.07.2013 р. передбачені штрафні санкції.

На забезпечення виконання ОСОБА_6 зобов'язань за договором позики від 24.07.2013 р. між позивачем та відповідачами було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_6 свої зобов'язання за договором позики від 20.03.2013 р. та за договором позики від 24.07.2014 р. щодо повернення коштів не виконала, ОСОБА_5 просив суд стягнути з ОСОБА_6 на його користь заборгованість за договором позики від 20.03.2013 року у сумі 6814,32 грн, в тому числі: 2900 грн сума боргу, 1347,66 грн - проценти за користування позикою, 235,06 грн - 3 проценти річних, 2331,60 - інфляційні втрати; також в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за договором позики від 24.07.2013 р. перед ОСОБА_5 у сумі 265553,18 грн, в тому числі: 45366 грн - сума боргу, 19958,76 грн - проценти за користування позикою, 2994,60 грн - 3 проценти річних, 36233,82 грн - інфляційні втрати, 161000 грн - неустойка, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 24.07.2013 р., що належить ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, а саме на квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, з початковою ціною продажу, визначеною в ході виконавчого провадження суб'єктом оціночної діяльності відповідно до вимог законодавства.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 8 грудня 2016 року позов ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики від 20.03.2013 р. в сумі 5466.66 грн, в тому числі: 2900 грн - сума боргу, 235,06 грн - 3% річних, 2331,60 грн - інфляція.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 перед ОСОБА_5 в сумі 157794,42 грн, в тому числі: 45366 грн - сума боргу, 2994,60 грн - 3% річних, 36233,82 грн - інфляція, 73200 грн - неустойка, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 24.07.2013 р. - квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною продажу 261150 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 2723,67 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати вказане рішення суду в частині відмови в стягненні відсотків за користування позикою за договором позики від 20.03.2016 р. в сумі 1447 грн 66 коп., та за договором позики від 24.07.2013 р. в сумі 19958 грн 76 коп., та штрафних санкцій в розмірі 161000 грн.; постановити у цій частині нове рішення про стягнення на користь ОСОБА_5 відсотків за користування позикою за договором позики від 20.03.2016 р. в сумі 1347 грн 66 коп.; в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за договором позики від 24.07.2013 р. у сумі 265553 грн 18 коп., в тому числі: 45366 грн - сума боргу, 19958,76 грн - проценти за користування позикою, 2994,60 грн - 3 проценти річних, 36233,82 грн - інфляція, 161000 грн - штрафні санкції, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 24.07.2013 р. В іншій частині рішення Хмельницького міськрайонного суду від 08.12.2016 року залишити без змін.

На підтвердження незаконності рішення суду в оскаржуваній частині, зазначається, що при постановленні рішення суд не врахував, що в розписці від 20.03.2013 р. та в договорі позики від 24.07.2013 р. не встановлений розмір процентів та термін їх сплати, тому, в силу положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ та виплачуються проценти щомісяця до дня повернення позики.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій в розмірі 161000 грн та задовольняючи стягнення штрафних санкцій лише за один рік у сумі 73200 грн, суд першої інстанції виходив з того, що вказані штрафні санкції є неустойкою і застосував строк позовної давності.

Проте, суд не врахував, що передбачені п. 5 договору позики від 24.07.2013 р. штрафні санкції не є неустойкою.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_5 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній мотивів.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, позивач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомленні у встановленому законом порядку.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 березня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладений договір позики, що підтверджується власноруч написаною розпискою ОСОБА_6

Згідно вказаної розписки відповідач ОСОБА_6 отримала у позику 2900 грн та зобов'язалась повернути кошти до 20 червня 2013 року.

24 липня 2013 року між позивачем та ОСОБА_6 укладено договір позики, за яким ОСОБА_6 отримала у позику 45366 грн, які зобов'язалась повернути до 24 січня 2014 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за договором позики від 24 липня 2013 року між ОСОБА_5 (іпотекодержатель) та ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 укладений договір іпотеки. Згідно п. 1 договору іпотеки предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

За п. 2 договору іпотеки заставна вартість предмету іпотеки становить 95304 грн.

Згідно висновку про вартість майна станом на 01 серпня 2016 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 складає 261150 грн.

Відповідач ОСОБА_6 не виконала свої зобов'язання щодо повернення коштів позивачу за договорами позики від 20 березня 2013 року та від 24 липня 2013 року, у строки встановлені цими договорами.

Враховуючи встановлені судом обставини та вимоги ст. 625 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач ОСОБА_5 має право на повернення основного боргу за договором від 20.03.2013 р. у розмірі 5466,66 грн., з яких: 2900 грн. - сума боргу, 235,06 грн - 3% річних, 2331,60 грн - інфляція; за договором позики від 24.07.2016 р. - у розмірі 157794,42 грн, з яких 45366 грн - сума боргу, 2994,60 грн - 3% річних, 36233,82 грн - інфляція, 73200 грн - неустойки в межах строку позовної давності один рік.

Оскільки договорами позики від 20.03.2013 р. та від 24.07.2013 р. не передбачено одержання позикодавцем процентів за користування позикою, суд не знайшов підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення відсотків за договорами позики у розмірі 1347,66 грн та у розмірі 19958,76 грн.

Враховуючи наявність договірних відносин між сторонами, заборгованість позичальника перед ОСОБА_5 за договором позики від 24.07.2013 р. та, що іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням, суд прийшов до висновку, що в рахунок погашення заборгованості у сумі 157794,42 грн за договором слід звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною продажу 261150 грн.

Проте, з такими висновками суду повністю погодитися на можна.

Апеляційним судом встановлено, що 20 березня 2013 року ОСОБА_6 позичила у ОСОБА_5 кошти у сумі 2900 грн, які зобов'язувалася повернути 20 червня 2013 року, що підтверджується розпискою від 20.03.2013 р.

24 липня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладений договір позики. За п.п. 1, 2 договору ОСОБА_6 взяла в борг у ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 45366 грн. Вказану суму коштів позичальник зобов'язувалася повернути до 24 січня 2014 року в порядку та на умовах передбачених цим договором. Позичальник зобов'язується до 24 числа кожного наступного місяця за поточним місяцем повертати позикодавцю суму позики рівними частинами у розмірі 2121 грн. 24 січня 2014 року позичальник має повернути позикодавцю залишок суми позики у розмірі 34761 грн.

Відповідно до п. 5 договору позики у разі якщо позичальник своєчасно не поверне суму боргу, він зобов'язаний сплатити суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 200 грн штрафних санкцій за кожен день прострочки.

На забезпечення виконання зобов'язань за договором позики від 24 липня 2013 року між ОСОБА_5 (іпотекодержатель) та ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 укладений договір іпотеки. Згідно п. 1 договору іпотеки предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

За п. 2 договору іпотеки заставна вартість предмету іпотеки становить 95304 грн.

Згідно висновку про вартість майна станом на 01 серпня 2016 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 складає 261150 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦЦ України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).

Оскільки ОСОБА_6 не виконала свої зобов'язання щодо повернення коштів позивачу за договорами позики від 20 березня 2013 року та від 24 липня 2013 року у строки встановлені цими договорами, суд першої інстанції правильно вказав, що позивач ОСОБА_5 має право на повернення за договором від 20.03.2013 р.: 2900 грн. - сума боргу, 235,06 грн - 3% річних, 2331,60 грн - інфляція; за договором позики від 24.07.2016 р.: 45366 грн - сума боргу, 2994,60 грн - 3% річних, 36233,82 грн - інфляція, 73200 грн - неустойки в межах строку позовної давності один рік.

Разом з тим, відмовляючи ОСОБА_5 у вимогах про стягнення процентів за користування позикою за договором позики від 20.03.2013 р. у сумі 1347,66 грн за період з 20.03.2013 р. по 08.04.2016 р. та за договором позики від 24.07.2013 р. у сумі 19958,76 грн за період з 24.07.2013 р. по 08.04.2016 р. у зв'язку з тим, що договори не передбачають нарахування процентів за користування позикою, суд не врахував вимоги ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином ч. 1 ст. 1048 надає право позикодавцю на одержання процентів та передбачає їх розмір у разі, якщо договором позики не встановлений розмір процентів за користування позикою - на рівні облікової ставки Національного банку України.

Встановлено, що у договорі позики від 20.03.2013 р. та у договорі позики від 24.07.2013 р. не встановлений розмір процентів за користування позикою.

Також договори позики не містять інших положень щодо процентів за користування позикою (безоплатного характеру позики).

Тому, вимоги ОСОБА_5 про стягнення процентів на рівні облікової ставки Національного банку України за договором позики від 20.03.2013 р. у сумі 1347,66 грн та за договором позики від 24.07.2013 р. у сумі 19958,76 грн, є правомірними.

За таких обставин, рішення Хмельницького міськрайонного суду від 8 грудня 2016 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 процентів за користування позикою за договором позики від 20.03.2013 р. у сумі 1347,66 грн та в частині визначення розміру заборгованості ОСОБА_6 перед ОСОБА_5 за договором позики від 24.07.2013 р., а також в частині стягненні судових витрат слід змінити.

До стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 підлягає заборгованість за договором позики від 20.03.2013 р. у сумі 6814 грн 32 коп., з яких: 2900 грн - сума боргу, 235 грн 06 коп. - 3% річних, 2331 грн 60 коп. - інфляційні втрати, 1347 грн 66 коп. - проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 перед ОСОБА_5 за договором позики від 24.07.2013 р. в сумі 177753 грн 18 коп., в тому числі: 45366 грн - сума боргу, 19958 грн 76 коп. - проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ, 2994 грн 60 коп. - 3% річних, 36233 грн 82 коп. - інфляційні втрати, 73200 грн - неустойка, звертається стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 24.07.2013 р. - квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною продажу 261150 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову ОСОБА_5, з відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 підлягають стягненню з кожного по 615 грн 54 коп. судового збору за подання позовної заяви, а всього 1846 грн 62 коп.

В іншій частині рішення Хмельницького міськрайонного суду від 8 грудня 2016 року слід залишити без змін.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставою для зміни рішення суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду першої інстанції, що передбачені договором позики від 24.07.2013 р. штрафні санкції є неустойкою, а тому суд безпідставно застосував строк позовної давності, спростовуються наступними обставинами.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Встановлено, що п. 5 договору позики від 24.07.2013 р. передбачено, що у разі якщо позичальник своєчасно не поверне суму боргу, він зобов'язаний сплатити 200 грн штрафних санкцій за кожен день прострочки.

Враховуючи, що штрафні санкції передбачені договором позики від 24.07.2013 р. є неустойкою, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивач має право на стягнення штрафу в межах строку позовної давності передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги по 194 грн 66 коп. з кожного, пропорційно задоволеним вимогам, а всього 583 грн 98 коп.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 8 грудня 2016 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 процентів за користування позикою за договором позики від 20.03.2013 р. у сумі 1347,66 грн та в частині визначення розміру заборгованості ОСОБА_6 перед ОСОБА_5 за договором позики від 24.07.2013 р., а також в частині стягненні судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики від 20.03.2013 р. у сумі 6814 (шість тисяч вісімсот чотирнадцять) грн 32 коп., з яких: 2900 (дві тисячі дев'ятсот) грн - сума боргу, 235 (двісті тридцять п'ять) грн 06 коп. - 3% річних, 2331 (дві тисячі триста тридцять одна) грн 60 коп. - інфляційні втрати, 1347 (одна тисяча триста сорок сім) грн 66 коп. - проценти за користування позикою.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 перед ОСОБА_5 за договором позики від 24.07.2013 р. в сумі 177753 (сто сімдесят сім тисяч сімсот п'ятдесят три) грн 18 коп., в тому числі: 45366 (сорок п'ять тисяч триста шістдесят шість) грн - сума боргу, 19958 (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят вісім) грн 76 коп. - проценти за користування позикою, 2994 (дві тисячі дев'ятсот дев'яносто чотири) грн 60 коп. - 3% річних, 36233 (тридцять шість тисяч двісті тридцять три) грн 82 коп. - інфляційні втрати, 73200 (сімдесят три тисячі двісті) грн - неустойка, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 24.07.2013 р. - квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною продажу 261150 (двісті шістдесят одна тисяча сто п'ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 з кожного по 615 (шістсот п'ятнадцять) грн 54 коп. судового збору.

В іншій частині рішення Хмельницького міськрайонного суду від 8 грудня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 судовий збір за подання апеляційної скарги по 194 (сто дев'яносто чотири) грн 66 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Суддя Суддя

підпис підпис підпис

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду М.М. Пастощук

==============================================================

Головуючий у І інстанції - Стефанишин С.Л.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 27